Справа № 308/3487/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Дегтяренко К.С.

за участю секретаря судових засідань Чейпеш В.В.

за участі учасників:

представника скаржника адвоката Кричфалушій В.І.

заявника ОСОБА_1

державного виконавця Гусєва О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді, матеріали справи за скаргою ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Гусєва Олександра Олександровича, -

встановив:

ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Гусєва Олександра Олександровича.

Свою скаргу мотивує тим, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 грудня 2021 року у справі № 308/14887/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні майном шляхом примусового виселення з житлового будинку, позов задоволено та вирішено усунути ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні права користування житловим будинком за адресою АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , без надання їм іншого житлового приміщення.

29.11.2022 року Ужгородським міськрайонним судом на виконання зазначеного рішення у справі № 308/14887/19 видано виконавчий лист про виселення. За заявою стягувана на підставі вищевказаного виконавчого листа Головним державним виконавцем Ужгородського відділу державної і виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гусєвим Олександром Олександровичем було відкрито виконавче провадження №70477358, про що 07.12.2022 року ним було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. державного виконавця За наслідками ознайомлення 26.02.2025 року з наявними в матеріалами виконавчого провадження представником ОСОБА_1 адовокатом Кричфалушій В.І. було встановлено, що фактичне виконання вимог виконавчого листа від 29.11.2022 року про виселення не здійснюється, рішення Ужгородського міськрайонного суду від 10 грудня 2021 року у справі № 308/14887/19 залишається не виконаним.

Кричфалушій В.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 просить визнати неправомірною бездіяльність та зобов`язати державного виконавця Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гусєва Олександра Олександровича поновити порушене право ОСОБА_5 в межах виконавчого провадження та виконати рішення суду.

19 березня 2025 року державним виконавцем Гусєвим О. подано відзив на скаргу згідно якого останній зазначає, що припущення представника скаржника про відсутність підтверджень активних дій виконавця у рамках виконавчого провадження є безпідставним, державний виконавець вживав усі необхідні заходи для примусового виконання судового рішення, що підтверджує належне виконання його обов`язків. Крім того у своєму відзиві посилається на неможливість виконання рішення суду через наявний «мараторій» передбачений Законом України № 2120-ІХ від 15 березня 2022 року. Просить відмовити в задоволенні скарги.

Адвокатом Кричфалшій В.І. подано заперечення на відзив, в якому він зазначає, що посилання державного виконавця на Законом України № 2120-ІХ від 15 березня 2022 року є помилковим , оскільки на його думку вказана норма не поширюється на вказані правовідносини, оскільки право власності ОСОБА_1 на спірні правовідносини виникло задовго до прийняття вказаного Закону. Право власності на спірне майно виникло внаслідок рішення іпотекодержателя про прийняття у власність предмета іпотеки за договором іпотеки та подальшим відступленням права вимоги.

24 липня 2025 року в судовому засіданні:

-представник скаржника адвокат Кричфалушій В.І. та скаржник ОСОБА_1 вимоги скарги підтримали з підстав та мотивів викладених у скарзі та додаткових поясненнях.

-приватний виконавець Гусєв О.О. в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечив, з підстав зазначених у відзиві. Зазначив, що вчинені ним дії були проведені відповідно до вимог законодавства.

-Боржники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та їх представник не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому порядку, причини неявки суду не повідомили, будь яких заяв не подали.

Заслухавши учасників справи, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 грудня 2021 року у справі № 308/14887/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні майном шляхом примусового виселення з житлового будинку, позов задоволено та вирішено усунути ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні права користування житловим будинком за адресою АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , без надання їм іншого житлового приміщення.

Головним державним виконавцем Ужгородського відділу державної і виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гусєва О.О. було відкрито виконавче провадження № 70477358 від 07.12.2022 року, з виконання вказаного виконавчого листа від 29.11.2022 року згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду від 10 грудня 2021 року у справі № 308/14887/19.

Станом на день розгляду скарги, рішення не виконано.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України, а невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) й визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводиться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативноправовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З матеріалів виконавчого провадження, вбачається наступне.

07.12.2022 року державним виконавцем відділу керуючись Законом України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 70477358 та надіслано рекомендованим поштовим відправленням боржнику ОСОБА_3 за адресою зазначеною у виконавчому документі. Даною постановою попереджено боржника про необхідність виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.

З метою перевірки виконання рішення суду державним виконавцем відділу 22.12.2022 року було здійснено виїзд за адресою, вказаною увиконавчому документі та встановлено, що боржником рішення не виконано, про що свідчить акт державного виконавця.

23.12.2022 року державним виконавцем винесено постанову, якою накладено на ОСОБА_3 штраф у зв`язку з невиконанням рішення суду у встановлений строк, повторно зобов`язано виконати рішення протягом 10 робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

З метою перевірки виконання рішення суду державним виконавцем відділу 09.01.2023 року було здійснено повторний виїзд за адресою, вказаною у виконавчому документі та встановлено, що боржником рішення повторно не виконано, про що свідчить акт державного виконавця.

Листом Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №9-70477358 від 02.05.2023 року було повідомлено боржника ОСОБА_3 про дату та час примусового виконання виконавчого документу №308/14887/19 від 29.11.2022 та доведено до її відома вимоги чинного законодавства, відносно обов`язковості виконання рішення суду.

02.05.2023 року державним виконавцем відділу в межах даного виконавчого провадження було винесено постанову про залучення працівників органів внутрішніх справ для забезпечення охорони громадського порядку та фізичного захисту державних виконавців та залучених осіб при проведенні виконавчих дій 23.05.2023 року за адресою АДРЕСА_1 . Про дату та час вчинення виконавчих дій боржника було повідомлено листом, шляхом надіслання засобами поштового зв`язку, який був повернутий відправнику з поміткою «за закінченням терміну зберігання».

23.05.2023 року державним виконавцем при виїзді за вищевказаною адресою у присутності понятих та працівників органів внутрішніх справ було встановлено невиконання рішення суду, про що складено акт та 01.06.2023 року винесено постанову про накладення штрафу за повторне невиконання виконавчого листа боржником ОСОБА_3

Ужгородським відділом державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 13.07.2023 року було направлено повідомлення про вчинення боржником ОСОБА_3 кримінального правопорушення передбаченого ст. 382 ККУ на адресу Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області.

08.08.2023 року з метою перевірки виконання рішення державним виконавцем відділу знову здійснено виїзд за адресою АДРЕСА_1 , в ході якого встановлено, що рішення суду боржником не виконано, що засвідчено актом державного виконавця від 08.08.2023 року.

При повторному виїзді державного виконавця за адресою, зазначеною у виконавчому документі 19.09.2023 року було складено акт про те, що від стягувана ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення проведення виконавчих дій.

Як зазначив в судовому засідання заявник ОСОБА_1 він декілька раз був присутнім при виконачих діях, однак боржники або були відсутні дома, або не відчиняли двері будинку, що унеможливлювало доступ до нього.

Враховуючи викладене, з наданих суду копій матеріалів виконавчого провадження вбачається, що виконавцем вчинялись передбачені Законом України «Про виконавче провадження» дії щодо примусового виконання рішення суду, про виселення боржників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , однак рішення суду не було виконано.

А відтак, судом не встановлено неправомірної бездіяльності в діях виконавця.

Разом з тим, як зазначив виконавець у відзиві та дотримувався вказаної позиції і під час судового розгляду, ним було враховано Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» .

Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Верховна Рада України постановила розділ VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» доповнити пунктом 5-2 такого змісту:

«5-2. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону».

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», на території України діє воєнний стан у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України.

Вподальшому дія воєнного стану неодноразово продовжувалась, та такий діє до цього часу, зокрема і на момент розгляду вказаної скарги.

Тобто на момент звернення стягувача із виконавчим листом для примусового виконання рішення суду про виселення, вже діяла вищевказана норма закону.

З матеріалів справи, а саме з рішення суду від 10.12.2021 року за № 308/14887/19 встановлено наступне:

«Підставою виникнення права власності є рішення іпотекодержателя про прийняття у власність предмета іпотеки від 27.10.2016, зареєстрованого в реєстрі за №2127 за договорами іпотеки № 133/03/06-Р від 28.02.2006, №0 від 27.09.2006, №0 від 03.09.2007, договором відступлення прав вимоги за договорами іпотеки № 1/1 від 27.10.2016, зареєстрованим в реєстрі за №2125.

З копії договору про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 27.10.2016, зареєстрованим в Реєстрі за №2123, вбачається, що ПАТ «УкрСиббанк» як цедент передав ТОВ «Фінансова компанія «Фінактив» як цесіонарію, а останній прийняв, право вимоги за вищевказаними договорами іпотеки, відповідно до яких було передано цеденту в іпотеку житловий будинок за адресою будинок АДРЕСА_1 , належний ОСОБА_6 , що розташований на відповідній земельній ділянці.

З копії договору про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки №1/1 від 27.10.2016, зареєстрованим в Реєстрі за №2125, вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Фінактив» як цедент передав ОСОБА_1 як цесіонарію, а останній прийняв, право вимоги за вищевказаними договорами іпотеки, відповідно до яких було передано цеденту в іпотеку житловий будинок за адресою будинок АДРЕСА_1 , належний ОСОБА_6 , що розташований на відповідній земельній ділянці.

З вимоги позивача про звільнення житлового приміщення від 18.11.2016, адресованого ОСОБА_6 та відповідачам, вбачається, що у зв`язку з невиконанням ОСОБА_6 зобов`язання за кредитними договорами, укладеними з АКІБ «УкрСиббанк», що підтверджено рішеннями Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.02.2017 у справі №308/13462/13-ц та від 17.02.2015 у справі №308/8841/14, письмовою вимогою про застосування застереження №30-3/418 від 18.08.2016, іпотекодержателем ОСОБА_1 (прим. позивачем) звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на вищевказаний житловий будинок.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.08.2017 у справі №308/632/17, яке набуло законної сили 30.01.2018, визнано ОСОБА_6 та членів його сім`ї - відповідачів такими, що втратили право користування житлом, так як позивач набув право власності на таке, а реєстрація у житловому будинку вказаних осіб, обмежує його право як власника щодо розпорядження належним йому майном.»

Вказані обставини не підлягають доказуванню, в силу вимог ст. 82 ЦПК України, як встановленні рішенням у цивільній справі, яке набрало законної сили.

Тобто, судом встановлено, що саме заявник ОСОБА_1 , реалізував своє право, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

При цьому посилання представника заявника, на той факт, що ОСОБА_1 , не був первинним кредитором і набув своє право внаслідок відступлення права вимоги, на переконання суду є помилковим, оскільки аналіз розділ VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку», а саме пункту 5-2 такого змісту, дає підстави дійти висновку, що вказана норма законодавцем пов`язується, не і з суб`єктним складом учасників іпотечних договорів, а саме з предметом іпотеки тобто житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких наявне звернення стягнення на такі об`єкти.

Окрім того, в постанові Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду №754/12394/19 від 02.02.2022 Верховний Суд дійшов переконання, що на відносини між новим власником предмета іпотеки та іпотекодателем цього нерухомого майна поширюються законодавчі правила про іпотеку та положення відповідного іпотечного договору, зокрема й правила щодо гарантій заборони виселення громадян з такого житла без надання іншого.

Отже, можна дійти висновку, що, у разі звернення стягнення на предмет іпотеки, виконання судового рішення щодо виселення підлягає зупиненню на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та тридцятиденний строк після його припинення.

Вказану правову позицію підтверджують висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 22.06.2022 р. у справі № 296/7213/15, від 29.06.2022 р. у справі № 201/9754/17, від 13.07.2022 р. у справі № 202/939/18.

Логіка Верховного Суду полягає в тому, що п. 5-2 розділу VI "Прикінцеві положення" ЗУ "Про іпотеку" не виключає положення, що закріплюють право іпотекодержателя звернути стягнення на іпотечне майно, а лише зупиняє їх дію на час воєнного стану і 30 днів після його завершення.

На момент звернення вищевказаного рішення до виконання та розгляду вказаної скарги воєнний стан в Україні триває.

За вказаних обставин, враховуючи, звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок АДРЕСА_1 , та подальше ухвалення рішення суду про виселення ОСОБА_6 та членів його сім`ї з іпотечного майна у зв`язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки, та зупиненню на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та тридцятиденний строк після його припинення, виконання рішень про виселення із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення скарги.

На підставі наведенного та керуючись ст.ст.447, 448, 450 ЦПК України, суд, -

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Гусєва Олександра Олександровича відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 28.07.2025 року.

Суддя Дегтяренко К.С.