Справа № 503/1212/24
Провадження № 2/503/166/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2025 року

Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Калашнікової Т.О.,

при секретарі судового засідання Поліковській О.І.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Жмурко С.Л.,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима в порядку загального позовного провадження в режимі відео конференції з власних технічних засобів за участю представника позивача адвоката Жмурко Світлани Леонідівни цивільну справу за позовом адвоката Жмурко Світлани Леонідівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про визнання в порядку спадкування за заповітом права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок),

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Жмурко С.Л., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , через підсистему «Електронний суд» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, в якому просить визнати за позивачем право власності на спадкове майно, а саме: житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , позначений на плані «А» 1963 року забудови, площею 75,9 кв.м, веранду «а», площею 14,0 кв.м, літню кухню «Б», гараж «Б», площею 24,0 кв.м, сарай «Г», площею 12,0 кв.м, вбиральню «Д», площею 1,2 кв.м, а також споруди, що належали на праві власності померлому ОСОБА_3 . В обґрунтування позовних вимог представник позивача ОСОБА_1 адвокат Жмурко С.Л.зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 . За час свого життя він залишив заповіт, яким все своє майно, де б воно на знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті заповів в рівних долях ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Позивач у встановленому порядку прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті її батька, своєчасно звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Натомість, відповідач ОСОБА_2 спадщину після смерті батька у встановленому порядку не прийняла та до нотаріальної контори у встановлений 6-ти місячний строк із заявою про прийняття спадщини не зверталась. Рішенням Кодимського районного суду від 13.08.2014 року за позивачем в порядку спадкування за заповітом було визнано право власності на земельну ділянку, площею 1,81 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області за межами села, що на підставі державного акту на право власності на землю серії 1-ОД №007180 належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 . Разом з тим, внаслідок відсутності правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок та спірними питаннями, які виникли між сторонами з приводу спадкового майна, позивач не може оформити право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна. У зв`язку з цим, з метою захисту своїх спадкових прав, враховуючи, що відповідач не прийняла спадщину за заповітом у встановленому законом порядку та не набула права на спадкування, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом та просити визнати за нею право власності на цілий житловий будинок.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Жмурко С.Л. позовні вимоги з усними доповненнями підтримали у повному обсязі та просили позов задовольнити, з тих підстав та обґрунтувань, які зазначені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подавала, однак в судовому засіданні позов не визнала у повному обсязі, посилаючись на те, що позивач ввела її в оману та обманним шляхом оформила право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті їх батька ОСОБА_3 . Таке твердження обґрунтувала тим, що під час розгляду цивільної справи про поділ спадкового майна після смерті батька, позивач підробила її підпис на заяві, в якій вона (відповідач) ніби-то визнала у повному обсязі поданий ОСОБА_1 позов через те, що остання сплатила їй в грошовому еквіваленті половину вартості спадкового майна за заповітом, тим самим незаконно позбавивши її права власності на частку у спадщині, яка відкрилась після смерті їх батька ОСОБА_3 . Ця заява, на думку, відповідача, у незрозумілий спосіб опинилась в матеріалах цивільної справи, оскільки не містить відтиску печатки суду про її прийняття канцелярією та стала підставою для винесення судового рішення в порушення її спадкових прав. Крім того, відповідач зазначила, що не знала про існування рішення суду про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини також через неправдиві відомості, які їй сказала позивач та вважала, що в подальшому матиме можливість в судовому порядку набути право на спадкування. Також відповідач ОСОБА_2 на запитання суду відповіла, що у встановленому порядку спадщину після смерті батька не прийняла. До того ж, відповідач повідомила суду про те, що вона подала до органів поліції заяву про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч.4 ст.358 КК України, щодо підробки та надання невідомою особою до суду заяви про визнання нею позову, яка внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Заслухавши учасників цивільного процесу, дослідивши матеріали цивільної справи №503/1212/24 та матеріали ще двох цивільних справ №2-677/09 та 503/1485/14, що були витребувані судом з архіву Кодимського районного суду Одеської області за клопотанням відповідача, суд приходить до наступних висновків.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 .

За час свого життя, а саме 13.11.2002 року, ОСОБА_3 склав заповіт,яким все своє майно, де б воно із чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті заповів в рівних долях ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 1,81 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області за межами села, що на підставі державного акту на право власності на землю серії 1-ОД №007180 належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Ці обставини визнаються сторонами та не підлягають доказуванню в розумінні ч.1 ст.82 ЦПК України. Крім того, такі обставини неодноразово встановлювались в рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій, які набрали законної сили, та в розумінні ч.4 ст.82 ЦПК України також не підлягають доказуванню.

Крім того, до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_3 увійшов житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , що підтверджується випискою з погосподарської книги Загнітківського старостинського округу №17 (Польовка) за 2021-2025 р.р., копією свідоцтва №3 «о праве личной собственности на домовладение» (мовою оригіналу) від 30.01.1991 року, виданого виконавчим комітетом Ради народних депутатів УССР на ім`я ОСОБА_3 (мовою оригіналу) та технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 20.10.2023 року.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Сторони є спадкоємцями за заповітом після померлого ОСОБА_3 .

Як вбачається з належним чином засвідченої копії спадкової справи №951/2006 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , індекс справи 02-14, заведеної у Кодимській державній нотаріальній конторі Одеської області (а.с.98 матеріалів цивільної справи №503/1212/24), позивач ОСОБА_1 30.08.2006 року, у встановлений законом строк, звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Таким чином, відповідно до положень ч.1 ст. 1269 ЦК України позивач ОСОБА_1 є такою, що у передбаченому законом порядку прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Натомість, матеріали вищевказаної спадкової справи не містять відомостей щодо факту прийняття спадщини іншим спадкоємцем за заповітом ОСОБА_2 .

Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 17.12.2009 року, що набрало законної сили 27.12.2009 року, за спільною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, було встановлено, що вищевказаний заповіт належить саме ОСОБА_3 через помилку у написанні його прізвища (без апострофа).

Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 21.12.2009 року, у цивільній справі №2-677/09 за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якої на підставі довіреності від 30.09.2009 року, посвідченою секретарем Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області Могилко Ю.П. та зареєстрованою в реєстрі за №90, із визначеним терміном дії до 30.09.2010 року, діяла позивач ОСОБА_1 , відповідачу ОСОБА_2 було визначено додатковий строк терміном 6 місяців для подання до Кодимської державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однак, в матеріалах цивільної справи №503/1212/24 відсутня жодна інформація про прийняття відповідачем ОСОБА_2 спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . в тому числі і на підставі рішення суду. Також матеріали вказаної цивільної справи не містять відомостей та жодних доказів про те, що відповідач ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, мала право на обов`язкову частку у спадщині.

Ретельний аналіз цих обставин та вищевказаних письмових доказів вказує лише на те, що відповідач ОСОБА_2 , спільно із позивачем ОСОБА_1 , звертаючись до суду за захистом своїх порушених спадковим справ, була обізнана із тим, що позивач розпочала процедуру оформлення спадщини після смерті їх батька та про існування рішення про визначення їй (відповідачу) додаткового строку для прийняття спадщини судом, однак такою можливістю не скористалась.

Так, рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 13.08.2014 року за позивачем ОСОБА_1 , у цивільній справі №503/1485/14, в порядку поділу спадкового майна, після смерті ОСОБА_3 було визнано право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 1,81 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області за межами села, що на підставі державного акту на право власності на землю серії 1-ОД №007180 належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Постановою Одеського апеляційного суду від 09.07.2024 року, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , яка діяла в інтересах ОСОБА_2 , вищевказане судове рішення залишено без змін.

Так, дійсно, в матеріалах цивільної справи №503/1485/14 міститься заява за підписом ОСОБА_2 , в якій зазначено, що відповідач у даній справі, визнала у повному обсязі, поданий ОСОБА_1 позов, з посиланням на те, що остання сплатила відповідачеві в грошовому еквіваленті половину вартості спадкового майна.

Разом з тим, належних, об`єктивних та достовірних доказів, які б підтверджували те, що дана заява містить ознаки підробки та не була підписана ОСОБА_2 , відповідачем суду не надано. А сам факт внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про злочин, за відсутності вироку суду, який набрав законної сили, не може свідчити про підробку документа та його використання.

Крім того, зазначені відповідачем ОСОБА_2 в судовому засіданні обставини в обґрунтування її заперечень щодо поданого позову, вже оцінювались судом апеляційної інстанції та були враховані під час прийняття постанови Одеського апеляційного суду від 09.07.2024 року.

Відповідно до ч.1 ст.1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну.

Отже, аналізуючи вищевказану правову норму, обставини цивільної справи та дослідивши всі наявні докази з точки зору їх належності, об`єктивності та достовірності, суд дійшов до висновку, що відповідач ОСОБА_2 внаслідок своєї бездіяльності як спадкоємця за заповітом, не набула права на спадкування, не прийнявши спадщину у встановленому законом порядку після смерті свого батька та відповідно право на майно, яке увійшло до складу спадщини після його смерті.

В свою чергу, саме позивач ОСОБА_1 у встановленому законом порядку прийняла спадщину та набула право власності в порядку спадкування за заповітом на цілий житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , що належав її батьку ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

В свою чергу абзацом 2 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 передбачено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Однак, при відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно , внаслідок його втрати, позивач ОСОБА_1 позбавлена можливості оформити своє право на прийняту спадщину шляхом одержання в нотаріальній конторі відповідного свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується листом-роз`ясненям державного нотаріуса Кодимської районної державної нотаріальної контори Налдіної М.М. від 10.04.2023 року № 152/02-14, яким позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності у порядку спадкування та роз`яснено про необхідність звернення до суду для вирішення питання прийняття спадщини.

При наданні оцінки листам нотаріусів, у яких зазначено про причини невидачі спадкоємцям свідоцтв про право на спадщину, необхідно виходити із їх змісту та відповідно враховувати підстави зазначені нотаріусами, при цьому істотне значення мають підстави, які унеможливлюють у будь-якому випадку в майбутньому видачу таких свідоцтв нотаріусами, тому при наявності таких підстав незалежно від форми відповіді нотаріуса лист чи постанова про відмову у видачі свідоцтва, необхідно виходити з того, що у спадкодавця можливість оформити спадщину у нотаріуса відсутня (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 369/8878/16-ц).Відмова в отриманні спадкових прав не постановою нотаріуса, а листом, не може бути перешкодою позивачці для захисту своїх прав у судовому порядку (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 04 травня 2020 року у справі № 707/1309/15-ц).В свою чергу сам відповідний лист нотаріальної контори є фактично відмовою у видачі свідоцтва про право на спадщину (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 613/1289/17).

Частина 1 ст. 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ураховуючи вище викладене суд вважає, що заявлений позивачем позов обґрунтований, у зв`язку з чим підлягає задоволенню. Крім того, враховуючи всі досліджені та оцінені судом матеріали справи (письмові докази) щодо місця розташування та адреси спірного житлового будинку, суд дійшов до висновку, що представник позивача під час складання позовної заяви в прохальній частині, допустив описку, помилково зазначивши «будинок АДРЕСА_1 ».

Керуючись ст. 223, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, ст. 392, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1275, 1297 ЦК України, пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги адвоката Жмурко Світлани Леонідівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про визнання в порядку спадкування за заповітом права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок), - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , в порядку спадкування за заповітом право приватної власності на житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , який належав на праві власності померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення тексту рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Суддя Т.О.Калашнікова