Провадження № 2/752/2453/25
У Х В А Л А

Іменем України

30 липня 2025 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючої судді Слободянюк А.В.,

за участю секретаря Білас С.В.,

представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1 ,

представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому засіданні в приміщенні суду в м. Києві питання про можливість прийняття позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів до спільного розгляду із первісним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договорами позики та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договорів позики недійсними,

в с т а н в о в и в:

У провадженні Голосіївського районного суду м. Києва на стадії підготовчого провадження перебуває вказана цивільна справа.

28.05.2024 до суду надійшло клопотання ОСОБА_3 про вступ третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору та прийняття позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у якій останній просить: залучити ОСОБА_3 до участі в справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, прийняти до провадження позовну заяву та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 2 500,00 дол.США, що станом на 27.05.2025 становить 103 926,75 грн.

Посилається на те, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_4 нібито передав ОСОБА_3 позику в розмірі 57 000,00 дол.США, зі строком повернення до 31.05.2024. ОСОБА_3 зобов`язалась повернути позику за кошти, які будуть отримані нею від продажу квартири, яка їй належить та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 повідомила про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 уклали договір позики з метою накладення обтяження на квартиру - іпотеки. При цьому, вказаним договором сторони також визначили, що кошти будуть повернуті ОСОБА_4 від продажу квартири і водночас сторони повернуть ОСОБА_3 заборгованість в розмірі 5 000,00 дол.США в рівних частках.

Вказана заборгованість утворилась через укладення усного договору позики між ОСОБА_3 , як позикодавцем, та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , як позичальниками. Кошти буди надані в позику для проведення ремонту квартири, яка належить ОСОБА_3 .

Враховуючи те, що ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, хоча продаж квартири ще не здійснено, момент повернення боргу ще не настав, договір позики, укладений між сторонами має дійсно фіктивний характер, ОСОБА_3 вважає, що одночасно має бути реалізовані положення (умова) договору в частині повернення ОСОБА_4 коштів ОСОБА_3 в розмірі 2500 дол. США.

У підготовчому судовому засіданні 30.07.2025 представник позивача за первісним позовом проти вступу у справу третьої особи із самостійними вимогами заперечував, пояснюючи, що правовідносини між ОСОБА_3 та сторонами у справі не мають відношення до розгляду даного позову між сторонами договору існували усні домовленості, які повинні розглядатись в іншому судовому процесі.

Представник відповідача за первісним позовом проти вступу третьої особи до участі у справі не заперечувала, погоджувалась з обставинами, викладеними у позові третьої особи із самостійними вимогами.

Суд, вивчивши позовну заяву третьої особи, заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Предметом спору у цій справі за первісним позовом є стягнення заборгованості за договорами позики, укладеними між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , та за зустрічним позовом - визнання цих договорів позики недійсними.

Відповідно до ст. 52 ЦПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу суд постановляє ухвалу.

Треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, користуються усіма правами і несуть усі обов`язки позивача. Після вступу у справу третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, справа за клопотанням учасника справи розглядається спочатку.

Як роз`яснено у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції», судам слід мати на увазі, що, оскільки від належного вирішення питання про прийняття зустрічного позову, позову третьої особи із самостійними вимогами та об`єднання і роз`єднання позовів залежить своєчасний і правильний розгляд заявлених вимог, то ці процесуальні дії необхідно провадити у точній відповідності з правилами, встановленими статтями 123 - 126 ЦПК.

Позовні вимоги кількох осіб до одного й того ж відповідача або позивача до кількох відповідачів можуть бути об`єднані в одне провадження, якщо ці вимоги є однорідними, зокрема такі, які нерозривно пов`язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших, таке об`єднання не допускається, коли відсутня спільність предмета позову.

Також, до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, у якій відкрито провадження, застосовуються положення статей 193 і 194 ЦПК України, тобто як до вимог щодо подачі зустрічного позову.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним. Недоцільно розглядати первісний позов і зустрічний позов, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування.

У постанові від 13.03.2019 у справі № 916/3245/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у процесі розгляду судом спору між позивачем і відповідачем третя особа з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги саме щодо предмета спору, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину. При цьому під предметом спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Крім того, слід зазначити, що при поданні позову позивач визначає як предмет позову, так і предмет спору. При цьому, суд наголошує на відмінностях між цими поняттями.

Предметом позову є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів.

Предметом спору є об`єкт спірних правовідносини, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Подібна права позиція щодо визначення предмету спору викладена, зокрема, у Постановах Великої Палати Верховного Суду у справах від 13.03.2019 № 916/3245/17 та від 12.06.2019 № 916/542/18.

Отже, позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, відповідно до положень статті 52 ЦПК України має містити самостійні вимоги саме щодо предмета спору у справі.

У свою чергу, самостійність вимог полягає в тому, що саме третя особа перебуває у правовідносинах із відповідачем, і що саме її право порушене. Тобто третя особа із самостійними вимогами заперечує/частково заперечує вимогу(ги) позивача і переслідує мету вирішити спір не на користь позивача, а на свою користь.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.08.2023 у справі № 910/12744/22.

Заявляючи самостійні вимоги щодо предмета спору, такі треті особи тим самим заявляють про наявність у них самостійних прав, відмінних і незалежних від прав сторін. Тому вступ у справу третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, не призводить до процесуальної співучасті. Така третя особа займає самостійне процесуальне становище поряд із позивачем і відповідачем, а її інтереси та інтереси первісних сторін протилежні й виключають один одного.

Як убачається з матеріалів справи предметом первісного позову в справі №755/20458/24 є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про стягнення заборгованості за договорами позики. Вимоги зустрічного позову стосуються визнання вказаних договорів позики, недійсним з підстав того, що ОСОБА_3 вважає вказані правочини фіктивними.

Поряд з цим, третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_3 заявлено позов до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів, у разі задоволення якого, буде частково виключено можливість задоволення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договорами позики, а відтак обидва позови є взаємопов`язаними та їх спільний розгляд є доцільним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 52, 193-195, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Прийняти позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів до спільного розгляду із первісним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договорами позики та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договорів позики недійсними.

Залучити ОСОБА_3 до участі у справі № 752/20458/24 за первісним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договорами позики та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договорів позики недійсними, в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

Залученій до участі у справі третій особі, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, направити копію цієї ухвали.

Зобов`язати не пізніше двох днів з дня вручення копії ухвали у справі ОСОБА_4 направити третій особі, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, копію позовної заяви з додатками, а ОСОБА_3 - зустрічного позову з додатками. Докази такого направлення та (в разі наявності) отримання зазначених документів третьою особою надати суду до початку підготовчого засідання.

Встановити залученій до участі у справі третій особі 15-денний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання своїх пояснень щодо позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договорами позики та зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договорів позики недійсними, які мають відповідати положенням ст. 181 ЦПК України.

Сторонам по справі направити копію цієї ухвали, копії позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору з додатками.

Відповідачу за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, встановити 15-денний строк з дня отримання копії цієї ухвали, для подання відзиву на позовну заяву, який має відповідати положенням ст. 178 ЦПК України.

Інформацію по справі можна отримати на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки http://gl.ki.court.gov.ua.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 31 липня 2025 року.

Суддя А.В. Слободянюк