Провадження № 2-н/752/327/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2025 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Чекулаєв С.О., ознайомившись з матеріалами поданої заяви про видачу судового наказу

стягувача ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до

боржника ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 )

про стягнення аліментів на утримання матері

ВСТАНОВИВ:

стягувач - ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва із заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на її утримання у розмірі 10 000,00 гривень.

Вказана заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 , 1950 року народження, є пенсіонером та отримує пенсію розмір якої не дозволяє їй забезпечити належний рівень свого життя.

Водночас, її син ОСОБА_2 є працездатним, має постійний дохід та може утримувати свою матір, яка є непрацездатною і потребує матеріальної допомоги.

У зв`язку з викладеним ОСОБА_1 просить суд видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на її утримання у розмірі 10 000,00 гривень.

Ознайомившись із заявою про видачу судового наказу та доданими до неї копіями документів на підтвердження обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для відмови у видачі судового наказу про стягнення аліментів, виходячи з наступного.

Згідно положень частин другої та третьої статті 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, зокрема, у порядку наказного провадження. Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до частини першої статті 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо: 1) заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку; 2) заявлено вимогу про компенсацію витрат на проведення розшуку відповідача, боржника, дитини або транспортних засобів боржника; 3) заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості; 4) заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; 5) заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; 6) заявлено вимогу про повернення вартості товару неналежної якості, якщо є рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення факту продажу товару неналежної якості, ухвалене на користь невизначеного кола споживачів; 7) заявлено вимогу до юридичної особи або фізичної особи - підприємця про стягнення заборгованості за договором (іншим, ніж про надання житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення), укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, цивільне процесуальне законодавство передбачає можливість видачі судового наказу лише щодо стягнення аліментів на утримання дітей.

Вимога щодо стягнення аліментів на утримання батьків згідно положень глави 17 Сімейного кодексу України може бути заявлена в порядку позовного провадження.

Однією з підстав для відмови у видачі судового наказу, що визначені у статті 165 ЦПК України є заявлення вимоги, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Оскільки ОСОБА_1 звернулася із заявою про видачу судового наказу з вимогою яка не передбачена частиною першою статті 161 ЦПК України, суд відмовляє у видачі судового наказу на підставі пункту 3 частини першої статті 165 ЦПК України.

Керуючись статтями 160, 163-167, 258, 260-261, 272 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

1.Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) аліментів на утримання матері.

2.Роз`яснити ОСОБА_1 , що відмова у видачі судового наказу з підстави передбаченої пунктом 3 частини першої статті 165 ЦПК України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

3.Ухвала, згідно положень частини другої статті 261 ЦПК України, набирає законної сили з моменту її підписання суддею, однак може бути оскаржена заявником до Київського апеляційного суду у строк подання апеляційної скарги.

4.Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення та підписання суддею. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення та підписання суддею, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Повний текст ухвали складено 01.08.2025.

Суддя С.О. Чекулаєв