Справа № 541/2499/25
Провадження № 2-с/541/25/2025
У Х В А Л А

01 серпня 2025 року м. Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Третяк О.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу, -

в с т а н о в и в :

30 червня 2025 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області видано судовий наказ про стягнення із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» (юридична адреса: вул. В. Козака, 2 А, м. Полтава, 36020) заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу, за період з 01 жовтня 2024 року по 31 травня 2025 року, в розмірі 1914 (одна тисяча дев`ятсот чотирнадцять) гривень 72 копійки та судові витрати в розмірі 302 (триста дві) гривні 80 копійок на р/р НОМЕР_2 в Полтавському обласному управлінні Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», .

15 липня 2025 року боржник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу, в якій просив скасувати судовий наказ виданий 30 червня 2025 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області про стягнення з нього на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 1914 грн 72 коп. та судових витрат в сумі 302 грн 80 коп. Крім того, просив стягнути із Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» на його користь витрати по сплаті судового збору в розмірі 151 грн 40 коп., сплачені ним при зверненні до суду із заявою про скасування судового наказу.

В своїй заяві посилався на те, що заборгованість за послуги з розподілу природного газу нарахована безпідставно, оскільки постанови НКРЕКП № 3037 від 24.12.2019, № 2460 від 16.12.2020, № 129 від 30.01.2021, № 2764 від 22.12.2021 «Про встановлення тарифу на послуги з розподілу природного газу для АТ «Полтавагаз» не зареєстровані у відповідності до вимог ст. 117 Конституції України, тому вони чинності не набули, а їх застосування заявником є помилковим. Крім того вказував, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні заборонено нарахування та стягнення, зокрема, інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 171 ЦПК України, у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу.

30 червня 2025 року судовий наказ разом із копією заяви стягувача та копіями доданих до неї документів направлено боржнику листом з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Копію судового наказу з додатками боржник отримав 02 липня 2025 року, 15 липня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу, тобто у встановлений Законом п`ятнадцятиденний строк для подання заяви. За таких обставин суд вважає, що боржником не пропущено строк звернення до суду із заявою про скасування судового наказу.

Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суддя вважає, що відсутні підстави для повернення заяви про скасування судового наказу. Доводи, викладені в заяві про видачу судового наказу, потребують додаткового дослідження, з матеріалів та обставин даної справи вбачається, що між сторонами наявний спір про право, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження. Отже, судовий наказ про стягнення заборгованості підлягає скасуванню.

Щодо вимог в частині стягнення з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» на користь ОСОБА_1 сплаченої ним суми судового збору за заяву про скасування судового наказу, суд приходить до наступного висновку.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До заяви додано доказ сплати судового збору у розмірі 151,40 грн, що підтверджується квитанцією від 15.07.2025.

Суд звертає увагу на той факт, що відповідно до частини першої ст. 42 ЦПК України, сторони є учасниками справи у справах позовного провадження, тоді як заява про скасування судового наказу розглядається в порядку наказного провадження.

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» звернулося до суду в порядку наказного провадження, в якому передбачено спрощене судове провадження. Заява про скасування судового наказу також подана у порядку наказного провадження

У справах наказного провадження учасниками справи є заявник та боржник (ч. 2 ст. 42 ЦПК України).

Порядок розгляду справ наказного провадження визначений розділом II ЦПК України «Наказне провадження». Вказаний розділ ЦПК України окремо не встановлює порядку відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи, які понесені боржником.

Судові витрати підлягають розподілу між позивачем та відповідачем (сторонами у позовному провадженні) у разі вирішення спору по суті, тобто при ухваленні судом остаточного рішення, оскільки саме тоді на суд покладається обов`язок вирішення питання щодо розподілу судових витрат з урахуванням приписів частин 3 та 8 ст. 141 ЦПК України та застосування пропорційності, що передбачено вимогами частин 1 та 2 ст. 141 ЦПК України.

Разом з тим, ЦПК України не містить визначеного порядку розподілу судових витрат між учасниками наказного провадження, зокрема, не містить норми, відповідно до якої у випадку скасування судового наказу на заявника, за судовим наказом, покладався би обов`язок відшкодування боржнику судових витрат. Отже, судові витрати підлягають розподілу тільки за результатами розгляду справи. У справі наказного провадження спір між стягувачем та боржником суд не вирішує, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні. Отже саме по собі звернення кредитора (стягувача) з такою заявою до суду про видачу судового наказу не свідчить про необґрунтованість дій останнього (зловживання своїми правами), що могло б бути підставою для стягнення судових витрат, оскільки зазначене є його диспозитивним правом, передбаченим процесуальним законодавством.

У стягненні судового збору, сплаченого при подачі заяви про скасування судового наказу, необхідно відмовити, з огляду на те, що відшкодування суми судового збору, сплаченого у наказному провадженні, підлягає відшкодуванню лише на користь заявника шляхом зарахування такого до судового збору, сплаченого у разі пред`явлення ним позову до боржника.

При цьому, з огляду на приписи ч. 2 ст. 164 ЦПК України, можна дійти висновку, що законодавець розподіл судових витрат, що понесені у наказному провадженні, пропонує вирішувати при пред`явленні стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження.

Крім того, при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат в наказному провадженні, суд виходить з того, що відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ч. 2 ст.160 ЦПК України передбачено право особи звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу, якщо вона вважає, що їй належить право вимоги.

Отже боржник не позбавлений права стягнути відповідні витрати з стягувача (заявника) в порядку позовного провадження.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у стягненні судового збору, сплаченого при подачі заяви про скасування судового наказу, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 141, 164, 170-171 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу задовольнити частково.

Скасувати судовий наказ, виданий Миргородським міськрайонним судом Полтавської області 30 червня 2025 року про стягнення із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» (юридична адреса: вул. В. Козака, 2 А, м. Полтава, 36020) заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу, за період з 01 жовтня 2024 року по 31 травня 2025 року, в розмірі 1914 (одна тисяча дев`ятсот чотирнадцять) гривень 72 копійки та судові витрати в розмірі 302 (триста дві) гривні 80 копійок на р/р НОМЕР_2 в Полтавському обласному управлінні Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», .

В частині стягнення сплаченого судового збору - відмовити.

Роз`яснити стягувачу - Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз», що він має право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О. Г. Третяк