Провадження № 2/727/51/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

21 липня 2025 року

Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючої судді - Бойко М.Є.,

за участю секретаря судового засідання Васківчук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Новіков Олександр Павлович, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якого діє Орган опіки та піклування Чернівецької міської ради, треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Войціховський Андрій Васильович, Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про визнання квартири спільною сумісною власністю, визнання права власності на її частку та виключення цього майна зі спадкової маси,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року представник позивачки - адвокат Новіков О.П. звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці із позовом, в якому просить визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , майно, набуте ними під час спільного проживання однією сім?єю, але без реєстрації шлюбу, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , а також визнати за ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на цієї квартири та виключити її зі спадкової маси.

В обгрунтування таких вимог посилається на наступне.

Позивачка ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_4 з 2010 року однією сім`єю як чоловік та дружина, у шлюбі з іншими особами вони не перебували, вели спільне господарство, разом виховували дітей: сина позивачки від першого шлюбу та їх сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте шлюб офіційно зареєстрували тільки 16.11.2016 року.

12.10.2015 року вони разом купили квартиру АДРЕСА_1 , але покупцем у нотаріально посвідченому договорі її купівлі-продажу зазначено лише ОСОБА_4 .

За таких обставин позивачка вважає, що 1/2 частина цієї квартири не є спадковим майном її померлого чоловіка і повинна бути виключена з його складу з визнанням за нею права власності на цю частку як на спільне сумісне майно подружжя.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 грудня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху із зазначенням недоліків позовної заяви та наданням строку на їх виправлення.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 грудня 2024 року, після усунення недоліків позивачкою, вказаних в ухвалі від 24.12.2024 року, у справі відкрито загальне позовне провадження з призначенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28.04.2025 року замінено законного представника неповнолітнього відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 на Орган опіки та піклування Чернівецької міської ради для представництва інтересів неповнолітнього відповідача ОСОБА_3 у цивільній справі №727/13829/24.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 червня 2025 року у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про залучення її до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, оскільки вона є кредитором спадкодавця, відмовлено, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судові засідання позивачка, відповідачі, треті особи не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про їх дату, час та місце, представник Служби у справах дітей Чернівецької міської ради подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі та врахування інтересів неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ,в зв`язку із чим суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності цих учасників.

Представник позивачки адвокат Новіков О.П. в ході судового розгляду справи вимоги позову підтримав з підстав у ньому зазначених та просив їх повністю задовольнити, оскільки факт проживання ОСОБА_1 з померлим однією сім`єю як чоловіка та жінки з 2010 року та належність їм придбаної за цей час спірної квартири на праві спільної сумісної власності як подружжю підтверджується належними доказами та не заперечується відповідачами.

Представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Кусмарцев М. О. в судовому засіданні позов повністю визнав, пояснивши, що позивача з померлим дійсно з 2010 року проживали однією сім`єю і до реєстрації між ними шлюбу у встановленому законом порядку також вели спільне господарство, мали спільний бюджет та за спільні кошти придбали спірну квартиру, а тому він не заперечує проти заявлених позовних вимог та просить їх задовольнити..

Свідок ОСОБА_8 під час її допиту в якості свідка суду показала, що з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 знайома близько 10 років, їй достовірно відомо, що вони проживали як чоловік та дружина та разом робили ремонт у придбаній ними квартирі в будинку АДРЕСА_2 .

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що підтримував тривалі дружні стосунки з позивачкою та її померлим чоловіком, часто спілкувався з ними та відпочивав, ходив до них у гості, а тому стверджує, що вони дійсно проживали разом спочатку у квартирі батька ОСОБА_4 , а потім спільно купили іншу квартиру - по АДРЕСА_2 , робили у ній ремонт.

Свідок ОСОБА_10 суду надала показання про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 вона знає особисто та їй відомо, що в 2014 році у них народилася спільна дитина, а в 2016 році вони зареєстрували шлюб. Зазначила також , що ОСОБА_4 за життя займався фурнітурою для меблів, а ОСОБА_1 займалася підприємницькою діяльністю, від чого теж мала доходи. Крім того, їй відомо, що вони за спільні кошти купили квартиру, придбавали меблі до неї та ремонтували.

Свідок ОСОБА_11 , також допитаний судом в якості свідка, показав, що з ОСОБА_4 він був знайомий з 2007 року, а з ОСОБА_1 з 2010 року, тобто з моменту початку їх спільного проживання. Зі слів ОСОБА_4 знає, що вони разом купили квартиру та робили в ній ремонт.

Заслухавши представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 07.05.2014 року ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками його є: ОСОБА_4 та ОСОБА_1 ( а.с.14).

Згідно до договору купівлі-продажу від 12 жовтня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №3853, ОСОБА_4 купив за 95 056, 00 грн. квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 73,70 кв.м., житловою площею - 39, 80 кв.м (а.с.76-77).

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 45500508 від 12.10.2015 року 12.10.2015 року приватним нотаріусом Балацьким О.О. Чернівецького міського нотаріального округу зареєстровано право приватної власності ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі продажу від 12.10.2015 року ( а.с.19).

З витягу №631719 про осіб, місце проживання яких зареєстровано або було зареєстроване в період з 15.10.2015 року по 28.06.2024 року, вбачається, що за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 16.10.2015 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 16.10.2015 року по 11.08.2023 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 19.10.2015 року, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 16.10.2015 року (а.с.22).

16 листопада 2016 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрували шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом серії НОМЕР_4 від 16.11.2016 року, виданим Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис №1893 ( а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_4 помер (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 від 15.12.2023 року, видане Департаментом надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради, актовий запис №48 ( а.с.15).

Із матеріалів спадкової справи № 48/2023 вбачається, що із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулись його дружина ОСОБА_1 та його батько ОСОБА_2 . Крім того, як вбачається із зазначеної спадкової справи, спадкоємцями майна померлого ОСОБА_4 першої черги є також його спільний з позивачкою син ОСОБА_3 та мати ОСОБА_13 , яка від належної їй за законом спадщини після смерті сина ОСОБА_4 відмовилася на користь його іншого спадкоємця ОСОБА_2 (а.с.а.с.129-171).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно із частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

З огляду на зазначені положення законодавства, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них певних прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

Подібні правові висновки викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 січня 2024 року у справі 523/14489/15-ц (провадження № 14-22цс20).

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання коштів, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те що між сторонами склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю (постанови Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 19 березня 2020 року у справі № 303/2865/17, від 23 вересня 2021 року у справі № 204/6931/20, від 30 червня 2022 року у справі № 694/1540/20).

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю. Таким чином, предметом доказування у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Критеріями, за якими майну може бути надано статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, відповідно до якої йому може бути надано правовий статус спільної власності подружжя.

Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 686/15993/21, від 09 листопада 2022 року у справі № 753/10315/19, від 16 листопада 2022 року у справі № 199/3941/20.

У постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року у справі № 6-97цс11 роз`яснено, що для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у період, протягом якого було придбано спірне майно.

Факт реєстрації місця проживання жінки та чоловіка за однією адресою не є ні головною, ні обов`язковою ознакою наявності фактичного шлюбу. Так само факт спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу не може бути встановлений лише показаннями свідків та наявністю спільних фотографій за відсутності інших доказів (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 04 грудня 2023 року у справі № 543/563/22).

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність, допустимість і достатність таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці.

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2025 року в справі № 361/5996/19, від 18 грудня 2024 року в справі № 185/11061/21, від 18 жовтня 2023 року в справі № 201/11673/20та ін.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 стверджувала, що хоча шлюб між ними був зареєстрований лише 16.11.2016 року, вона проживала з померлим однією сім`єю з 2010 року, вела з ним спільне господарство, виховувала дітей її сина та спільного з ОСОБА_4 сина ОСОБА_14 , який народився у них ІНФОРМАЦІЯ_9 , за час спільного проживання ними за договором купівлі-продажу від 12.10.2015 року була набута квартира за адресою: АДРЕСА_3 , в якій вони разом проживали та несли витрати на комунальні послуги, а тому вказане майно є їх спільною сумсною власністю.

На підтвердження цих обставини ОСОБА_1 надала суду спільні померлим ОСОБА_4 фотографії, лист-привітання та копію відеозапису з пологового будинку, дані щодо адреси її реєстрації, копію договору купівлі-продажу від 12.10.2015 року, заявила про допит свідків, які в суді підтвердили факт їх знайомства з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 та пояснили суду, що померлий та позивачка разом проживали, купили квартиру, робили у ній ремонт, не заперечував проти цього і адвокат Кусмарцев М.О. - представник відповідача ОСОБА_2 , який є батьком померлого ОСОБА_4 .

Разом з цим, із наданих суду фотографій та наданих свідками показів, письмових доказів не можна беззаперечно встановити, що ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_4 однією сім`єю з 2010 року, оскільки суду не надано документальних підтверджень придбання ними майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі, доказів участі в утриманні майна один одного тощо.

Також, покази свідків та спільні фото із полового будинку в сукупності з іншими доказами не підтверджують факт наявності між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 спільного побуту, ведення спільного господарства, спільного бюджету у період придбання вказаного майна.

Факт народження спільної дитини сам по собі, наявність між її батьками певних відносин та факт реєстрації у придбаній ОСОБА_4 спірній квартирі без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків не може однозначно свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю. (постанови Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 19 березня 2020 року у справі № 303/2865/17, від 23 вересня 2021 року у справі № 204/6931/20, від 30 червня 2022 року у справі № 694/1540/20).

Щодо реєстрації місця проживання за однією адресою до укладення шлюбу позивачкою надано витяг з реєстру територіальної громади про реєстрацію місця проживання особи від 12.08.2024 року, згідно з яким вона була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 з 26.10.2013 року по 14.08.2015 року (а.с.21), проте даних щодо реєстрації в цій же квартирі ОСОБА_4 така довідка не містить.

З договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який був укладений 12.10.2015 року, вбачається, що ОСОБА_4 місцем свого проживання вказав АДРЕСА_5 , що підтверджується також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.10.2015 року (а.с.19) та спростовує протилежні твердження позивачки .

Більше того, у пункті 2.3 розділу 2 цього договору покупець спірної квартири ОСОБА_4 підтвердив зокрема, що на час її придбання у фактичних шлюбних відносинах він не перебуває.

Крім того, як вже зазначалося вище, факт реєстрації місця проживання жінки та чоловіка за однією адресою не є ні головною, ні обов`язковою ознакою наявності фактичного шлюбу. Так само факт спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу не може бути встановлений лише показаннями свідків та наявністю спільних фотографій за відсутності інших доказів (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 04 грудня 2023 року у справі № 543/563/22).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частина третя статті 89 ЦПК України).

Враховуючи вищезазначене, забезпечивши повний та всебічний розгляд справи, надавши оцінку доводам сторін, дослідивши та оцінивши всі докази у справі, у тому числі, й показання свідків, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд доходить висновку про те, що позивачка не довела належними, достовірними та допустимими доказами факту її спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки з померлим ОСОБА_4 , ведення спільного господарства, наявності у них спільного бюджету, подружніх взаємних прав та обов`язків, придбання спірного майна за спільні кошти, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю з 2010 року.

За таких обставин вісутні правові підстави , передбачені статтею 74 СК України, вважати спірне майно таким, що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як чоловіку та жінці, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою, а також для виключення частки квартири АДРЕСА_1 із складу спадкового майна ОСОБА_2 та визнання за ОСОБА_1 права власності на цю частку.

Водночас слід зазначити, що майно спадкодавця після його смерті трансформується у спадкове майно, а тому суд не приймає визнання позову відповідачем ОСОБА_3 з підстав, передбачених ч. 4 ст. 206 ЦПК України, як таке, що суперечить інтересам малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є також спадкоємцем першої черги після смерті свого батька ОСОБА_4 . При цьому суд також наголошує, що саме лише подання заяви про визнання позову у даній справі не може бути підставою для звільнення позивачки від обов`язку надання інших доказів на підтвердження наявності обставин, викладених нею у позові .

З огляду на наведене суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі залишення позову без задоволення не стягується з відповідачів на користь позивача.

На підставі вищенаведеного та, керуючись ст.ст.4,5,10, 12,13, 18, 81, 141, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Новіков Олександр Павлович, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якого діє Орган опіки та піклування Чернівецької міської ради, треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Войціховський Андрій Васильович, Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про визнання квартириАДРЕСА_1 спільною сумісною власністю, визнання права власності на її частку та виключення цього майна зі спадкової маси відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 30.07.2025 року.

Суддя Бойко М.Є.