Справа № 539/1838/25
Провадження № 2/539/913/2025
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 серпня 2025 року місто Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючої судді Рудалєвої Л.В.,
при секретарі Бас В.Г.,
представника позивача (у режимі відеоконференції) - адвоката Карпова С.О. (в режимі відеоконференції),
відповідачки ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі Лубенського міськрайонного суду Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, -
УСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
14 квітня 2025 року до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області (далі суд) звернувся ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) (далі позивач) із позовною заявою до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) (далі відповідачка) про поділ спільного майна подружжя, в якій, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить суд:
В порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю, визнати за:
ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частину житлового будинку «А-1» загальною площею 40,8 кв. м, житловою площею 20,2 кв. м, на 1/2 частину господарських будівель і споруд : погребу «б», літньої кухні «Б», сараю «В», сараю «Г», убиральні «Д», огорожі №1, колодязю №2, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;
ОСОБА_4 (попереднє прізвище ОСОБА_5 ), РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на 1/2 частину житлового будинку «А-1» загальною площею 40,8 кв. м, житловою площею 20,2 кв. м, на 1/2 частину господарських будівель і споруд : погребу «б», літньої кухні «Б», сараю «В», сараю «Г», убиральні «Д», огорожі №1, колодязю №2, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;
При цьому, житловий будинок та земельна ділянка були оформлені на відповідачку. Позивач неодноразово звертався до відповідачки із пропозицією оформити поділ житлового будинку та земельної ділянки, набутих за час їх спільного проживання, у нотаріуса. Проте, відповідачка відмовляється це зробити. У зв`язку з цим позивач звернувся із позовом до суду.
Правовими підставами для звернення до суду позивач зазначає вимоги статті 60, 63, 65, 60, 70 Сімейного кодексу України (далі СК України) щодо правового статусу майна, яке належить подружжю на праві спільної сумісної власності.
Відповідачка не надала до суду відзив на позовну заяву, проте визнала позовні вимоги.
Заяви, клопотання учасників справи
06 травня 2025 року до суду надійшло клопотання представника позивача щодо розгляду справи за відсутності позивача та його представника.
22 травня 2025 року до суду від відповідачки надійшла заява про приєднання до матеріалів справи документа, який підтверджує зміну її прізвища з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .
У підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 23 червня 2023 року, сторони просили відкласти розгляд справи для вирішення питання про укладення мирової угоди.
04 липня 2025 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про надання дозволу про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції.
Процесуальні дії у справі
Ухвалою від 24 квітня 2025 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у цій справі, постановив проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначив на 22 травня 2025 року.
Підготовче судове засідання відкладалося на 23 червня та 10 липня 2025 року.
Ухвалою від 07 липня 2025 року суд надав можливість представнику позивача брати участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції із використанням власних технічних засобів.
Ухвалою від 10 липня 2025 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 28 липня 2025 року.
Відповідно до статті 244 Цивільного процесуального кодексу України у судовому засідання оголошувалася перерва до 05 серпня 2025 року.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Позивач ОСОБА_2 - та відповідачка ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 серпня 2011 року.
Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02 вересня 2022 року у справі №539/1773/22 шлюб між ними розірвано. Рішення суду набрало законної сили 03 жовтня 2022 року (а.с.19).

Відповідно до Договору купівлі продажу від 18 вересня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Карпець О.М., Дмитренко ( ОСОБА_7 ) придбала у власність житловий будинок АДРЕСА_1 , розташований на приватизованій земельній ділянці площею 0,2500 га, кадастровий номер 532288120:05:001:0294 (а.с.20-23).

Житловий будинок загальною площею 40,8 кв. м, житловою площею 20,2 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_8 (відповідачці), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.24).

Згідно з Технічним паспортом садибний (індивідуальний) житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , має господарські будівлі та споруди: погріб, літню кухню, два сараї, убиральню, огорожу та колодязь (а.с.31-45).

Відповідно до Договору купівлі продажу від 18 вересня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Карпець О.М., ОСОБА_8 ) придбала у власність земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер 532288120:05:001:0294, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану у АДРЕСА_1 , на якій розміщений житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.25-29).

Земельна ділянка площею 0,2500 га, кадастровий номер 532288120:05:001:0294 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована у АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_8 (відповідачці), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.30).

На даний час позивач та відповідачка розлучені та проживають окремо, а тому у позивача виникла необхідністю поділити майно, набуте ними за час шлюбу.

Отже, суд встановив, що між позивачем та відповідачкою виникли правовідносини, пов`язані із поділом набутого ними за час шлюбу майна.

Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України), Сімейним кодексом України (далі - СК України) станом на дату виникнення спірних правовідносин.

Не погоджуючись із відповідачкою, яка не бажає оформлювати поділ спільно нажитого майна у нотаріуса, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 89 ЦПК України).

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого.

Норми права, які застосував суд

Статтею 368 ЦК України, зокрема частинами третьою та четвертою, визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України (СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя (частини перша та друга статті 61 СК України).

Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є премії, нагороди, які вона, він одержали за особисті заслуги. Суд може визнати за другим з подружжя право на частку цієї премії, нагороди, якщо буде встановлено, що він своїми діями (ведення домашнього господарства, виховання дітей тощо) сприяв її одержанню (частина третя статті 57 СК України).

Згідно зі статею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно зі статею 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Оцінка суду

Згідно з пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обгрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду обгрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом (частина третя статті 263 ЦПК України).

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналізуючи законодавство України, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача слід задовольнити з огляду на таке.

Передусім суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року в справі N 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року в справі N 905/1926/16 (пункт 38), від 30 січня 2019 року в справі N 569/17272/15-ц, від 4 червня 2019 року в справі N 916/3156/17 (пункт 72), від 16 червня 2020 року в справі N 145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 13 жовтня 2020 року в справі N 369/10789/14-ц (пункт 7.37), від 26 січня 2021 року у справі N 522/1528/15-ц (пункт 58), від 2 лютого 2021 року у справі N 925/642/19 (пункт 42), від 15 червня 2021 року у справі N 922/2416/17 (пункт 9.1), від 31 серпня 2021 року у справі N 903/1030/19 (пункт 68), від 26 жовтня 2021 року у справі N 766/20797/18 (пункт 19), від 14 грудня 2021 року у справі N 643/21744/19 (пункт 61), від 11 січня 2022 року у справі N 904/1448/20 (пункт 5.31), від 22 лютого 2022 року у справі N 761/36873/18 (пункт 9.21).

Позивач, звертаючись до суду, просить в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ним та відповідачкою право власності по 1/2 на житловий будинок та земельну ділянку.

Відповідачка вказані вимоги визнає повністю.

Суд, звертає увагу, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України).

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року в справі № 6-843цс17 та постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року в справі № 372/504/17-ц (провадження № 14-325цс18), від 22 вересня 2020 року в справі № 214/6174/15-ц (провадження № 14-114цс20), від 23 січня 2024 року у справі N 523/14489/15-ц.

Так, як було зазначено вище та підтверджується матеріалами справи, житловий будинок та земельна ділянка були набуті у власність у 2014 році, тобто у період перебування позивача та відповідачки у шлюбі.

Незважаючи на те, що вказані вище об`єкти нерухомості реєстровані на праві власності за відповідачкою, вони є спільною сумісною власністю позивача та відповідачки, а тому вони мають на них рівні права.

За вказаного вище правового врегулювання, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, а відповідачка погоджуючись із ними, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, надавши оцінку всім аргументам позивача/представника позивача, відповідачки та доказам, що це підтверджують, суд дійшов висновку, що позовні вимоги вимог слід задовольнити.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною першою статі 142 ЦПК України визначено, що у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач сплатив судовий збір у сумі 2 422,40 грн, що підтверджується відповідною квитанцією до платіжної інструкції (а.с.1).

Враховуючи, що відповідачка у підготовчому судовому засіданні, а в подальшому - і під час судового розгляду по суті визнала позов, керуючись нормами частини першої статті 142 ЦПК України суд повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову 1 211,20 грн. При цьому, із відповідачки суд стягує іншу частину судового збору 1 211,20 грн.

Суд відзначає, що Верховний Суд неодноразово дійшов висновків, що стягненню з підлягають виключно судові витрати на сплату судового збору без врахування комісії, оскільки банк платником обирається самостійно, та банківська комісія за своєю суттю не є частиною судового збору чи судовими витратами, що встановлені державою відповідним нормативно-правовим актом та є обов`язковим до сплати (постанови Верховного Суду від 05 лютого 2025 року у справі № 523/10351/21, від 25 січня 2023 року у справі № 523/12032/18, від 22 квітня 2020 року у справі № 522/19433/17).

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 368, 372 Цивільного кодексу України, статтями 57, 60, 61, 63, 69, 70 Сімейного кодексу України, статтями 12, 18, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, - задовольнити.

В порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю, визнати за:

ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частину житлового будинку «А-1» загальною площею 40,8 кв. м, житловою площею 20,2 кв. м, а також господарських будівель і споруд: погребу «б», літньої кухні «Б», сараю «В», сараю «Г», убиральні «Д», огорожі №1, колодязю №2, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_9 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на 1/2 частину житлового будинку «А-1» загальною площею 40,8 кв. м, житловою площею 20,2 кв. м, а також господарських будівель і споруд: погребу «б», літньої кухні «Б», сараю «В», сараю «Г», убиральні «Д», огорожі №1, колодязю №2, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частину на земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер :05:001:0294 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану в селі Піски Лубенського району Полтавської області, на якій розташований будинок АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_9 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на 1/2 частину на земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер :05:001:0294 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану в селі Піски Лубенського району Полтавської області, на якій розташований будинок АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 1 211(одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.

Повернути ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) з Державного бюджету України 50 % судового збору у сумі 1 211(одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачка: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Лубенського міськрайонного суду

Полтавської області Л.В.Рудалєва