Справа №676/2864/25
Номер провадження 2/676/1975/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ(заочне)

04 серпня 2025 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючого судді Вдовичинського А.В.,

секретаря судового засідання Мазуркевич О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кам`янець-Подільський справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,-

встановив:

товариство з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрнтування позовних вимог представник позивача вказав, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» укладено договір кредитної лінії № L5964378 з гр. ОСОБА_1 . В інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» присвоєно номер договору - № L5964378, паралельно з номером договору № AG9935105, який зазначено в документах (на сайті) кредитора. Це та інші дані щодо кредитного договору зазначено у «довідці про ідентифікацію» особи позичальника, яка передана разом з іншими документами до ТОВ «ВІН ФІНАНС» на підстав договору про відступлення прав вимоги. Первісний кредитор виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок Відповідача безготівковим шляхом кошти, в свою чергу позичальник, не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів в наслідок чого виникла заборгованість. Згідно детального розрахунку заборгованості загальний розмір заборгованості становив 21270,99 грн., яка складала з тіла кредиту в розмірі 8900,00 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 3471,00 грн., штрафами - 4449,99 грн.,комісією 4450,00 грн. 01.07.2019 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги №01072019, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги в тому числі за договором кредитної лінії №L5964378 за яким ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло прав кредитора відносно Відповідача. Станом на дату укладення договору №01072019 від 01.07.2019 відступлення права вимоги, сума заборгованості Відповідача перед новим кредитором - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» за кредитним договором становила 21270,99 грн. 25.07.2024 на загальнихзборахучасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» () протоколом № 1706 було вирішено змінити найменування ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС» (). Наказом № 55-к від 25.07.2024 на виконання Протоколу № 1706 від 25.07.2024 внесено зміни про перейменування до облікових та інших документів Товариства. В період з 01.07.2019 року по 25.04.2025 року по кредитному договору №L5964378 від року надходження коштів на користь ТОВ «ВІН ФІНАНС» в рахунок погашення заборгованості за кредитом - 0,00 грн. Позивач просить суд на підставі ст. ст. 6, 16, 512-516, 526, 530, 536, 610-611, 625, 629, 632, 1046, 1048-1050, 1054-10561 ЦК України винести рішення яким: поновити строк позовної давності для подання позову до гр. ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором № L5964378 від 16.03.2019 року; стягнути з відповідача на свою користь: заборгованість за кредитним договором №. L5964378 від 16.03.2019 року у загальному розмірі 31968,64 грн., яка складається з: суми заборгованості -21270,99 грн., суми інфляційних втрат - 8785,01 грн., суми 3% річних - 1912,64 грн.; судовий збір в сумі та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. В судове засідання представник позивача повторно не з`явився, суд вважає за можливе провести розгляд справи без його участі.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлявся судовими повістками по місцю реєстрації, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав. Суд вважає за можливе розгляд справи провести без його участі із винесенням заочного рішення по справі оскільки відносно цього не заперечив представник позивача в позовній заяві.

Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

У позовній заяві Позивач посилався на те, що 16.03.2019 між ТОВ «ФК «Дінеро» та відповідач ОСОБА_1 укладено договір про відкриття Відповідачу невідновлювальної кредитної лінії № AG9935105, який в інформаційтно-телекомунікаційній системі ідетифікеується у L5964378 (далі - Кредитний договір) за умовами якого кредит надається Відповідачу шляхом безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок Відповідача шляхом використання вказаних відповідачем Реквізитів електронного платіжного засобу інформаційтно-телекомунікаційній системі первісного кредитора.

Згідно з п. 3.10 Кредитного договору кредит надається Відповідачу шляхом безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок Відповідача. Сума вважається наданою в день здійснення банківського переказу кредитодавцем.(а.с.78).

За договором факторингу №01072019 від 01.10.2019, укладеним між ТОВ «ФК» Дінеро» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», до останнього перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 у сумі 21270,99 грн. 27.07.2024 відбулось перейменування ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС». Загальна сума заборгованості, пред`явлена позивачем до стягнення, складає в загальному розмірі 31968,64 грн., яка складається з: суми заборгованості -21270,99 грн., суми інфляційних втрат - 8785,01 грн., суми 3% річних - 1912,64 грн.

Звертаючись до суду з позовом, позивач доводив, що первісний кредитор надав Відповідачу кредит на умовах Договору, однак внаслідок невиконання Відповідачем своїх зобов`язань за Кредитним Договором у останнього утворилася заборгованість перед первісним кредитором у загальній сумі 31968,64 грн., яка складається з: суми заборгованості -21270,99 грн., суми інфляційних втрат - 8785,01 грн., суми 3% річних - 1912,64 грн.

За приписами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Дослідження доказів - це безпосереднє сприйняття і вивчення судом в судовому засіданні інформації про фактичні дані, представленої сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, за допомогою передбачених в законі засобів доказування на підставі принципів усності та безпосередності. Предметом доказування у кожній справі є факти, які становлять основу заявлених вимог і заперечень проти них або мають інше значення для правильного розгляду справи і підлягають встановленню для прийняття судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ВІН ФІНАНС» звернулося до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, який укладався у електронній формі з первісним кредитором, в інформаційно-телекомунікційній системі останнього. За принципом презумпції правочину вказаний правочин є дійсним. Відповідач не надав доказів суду про визнання цього правочину недійсними чи його окремих положень.

Отже, позивач доводив, що первісний кредитор за кредитним договором надав відповідачу 8900,00 грн шляхом перерахування коштів на картковий рахунок відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 2 статті 76 ЦПК України ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч. 3 ст. 77 ЦПК України).

Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як вбачається із позовної заяви на підтвердження позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за Кредитним Договором надано копію відповідного договору та додатків, паспорт споживчого кредиту, розрахунок заборгованості, довідку про ідентифікацію та розрахунок заборгованості під назвою «виписка по рахунку».

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 24.16.2021 у справі №686/19271/19, договір не є первинним обліковим документом для цілей бухобліку, а свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання, в той час як первинні документи складаються лише за фактом надання послуг.

Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі -Закон) як спеціальний закон визначає загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб`єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами.

Відповідно до п. 16.1. ст. 16. Закону до документів на переказ відносяться розрахункові документи, документи на переказ готівки, міжбанківські розрахункові документи, клірингові вимоги та інші документи, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу.

Відповідно до п. 17.1. ст. 17 того ж Закону форми розрахункових документів, документів на переказ готівки для банків, а також міжбанківських розрахункових документів установлюються нормативно-правовими актами Національного банку України. Форми документів на переказ, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу, установлюються правилами платіжних систем. Обов`язкові реквізити електронних та паперових документів на переказ, особливості їх оформлення, оброблення та захисту встановлюються нормативно-правовими актами Національного банку України.

Згідно з ч. 19.1, 19.2. ст. 19 Закону порядок і строки зберігання, а також процедура знищення електронних документів, що застосовуються при проведенні переказу, встановлюються Національним банком України. Строки зберігання цих документів мають бути не меншими, ніж строки, встановлені для паперових документів аналогічного призначення. Електронні документи зберігаються на носіях інформації у формі, що дозволяє перевірити цілісність, достовірність та авторство електронних документів на цих носіях.

Згідно з ч. 22.1 ст. 22 Закону, ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: 1) платіжне доручення; 2) платіжна вимога-доручення; 3) розрахунковий чек; 4) платіжна вимога; 5) меморіальний ордер. Національний банк України має право встановлювати інші види розрахункових документів.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» «Первинні документи та регістри бухгалтерського обліку»: Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

На аркуші справи 18-22 міститься документ назва якого зазначена як «виписка з рахунку станом на 30.10.2019», в якому проведено калькуляцію нарахування відсотків по кожному дню та сформовано колонки із кінцевим результатом калькуляції у вигляді зального розміру заборгованості. Однак вказаний документ не є випискою по рахунку Відповідача у справі у розумінні первинного бухгалтерського документа для цілей бух обліку, адже Відповідачу не відкривався банківський рахунок у системі первісного кредитора і даний документ не є випискою по банківському рахунку первісного кредитора, з якого можливо було б встановити факт здійснення переказу на картковий рахунок Відповідача. При цьому вказаний документ є фактично розрахунком заборгованості, сформованим первісним кредитором. Крім того, до позову не долучено доказів на підтвердження підстав здійснення таких фінансових операцій. А тому, вказаний доказ не свідчить про виконання кредитором умов договору з перерахування коштів на картковий рахунок відповідача.

В матеріалах справи наявний паспорт споживчого кредиту, разом з тим, потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Аналогічний правовий висновок висловлено в постанові Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20.

Довідка про ідентифікацію не є первинним документом, який підтверджує дійсність фінансової операції, а лише відображає загальні дані щодо відповідача та дати заявок на кредит і банківських переказів, однак не підтверджує здійснення таких переказів первісним кредитором.

Оскільки до позовної заяви не долучено жодного із цих документів 1) платіжне доручення; 2) платіжна вимога-доручення; 3) розрахунковий чек; 4) платіжна вимога; 5) меморіальний ордер, суд приходить до висновку про те, що за Кредитним Договором позивачем не надано первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували, що первісний кредитор ТОВ «ФК «Дінеро» виконав зобов`язання щодо видачі грошових коштів на картковий рахунок відповідача.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Суд діє у спосіб, визначений Цивільним процесуальним кодексом України та з власної ініціативи не може долучати до матеріалів справи докази або витребовувати їх.

Позивач - ТОВ «ВІН ФІНАНС», згідно Статуту є юридичною особою та у своїй діяльності керується законодавством України, включаючи нормативно-правові акти Національного банку України. Зокрема у Товариство звертається до фахівців в галузі права, які готують позови та здійснюють представництво.

Оскільки, як вказувалося вище, докази, надані позивачем до суду не підтверджують факт виконання зобов`язання первісного кредитора із перерахування грошових коштів на картковий рахунок відповідача, а тому позов в частині стягнення заборгованості по кредитному договору та стягнення в порядку ст.. 625 ЦК України інфляційних втрат та 3% річних задоволенню не підлягає.

Оскільки позов задоволенню не підлягає, а тому не підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн., а також 2422,40 грн. судових витрат по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 76, 81, 141, 263-265, 268, 280 ЦПК України, ст. ст. 526, 527, 530, 611, 625, 634, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд,

ухвалив:

в задоволенні позову відмовити.

Відповідач має право подати до суду заяву про перегляд заочного рішення в порядку встановленому ст.ст.284-285 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

На рішення позивачем може бути подано апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 04.08.2025 р.

Суддя Кам`янець-Подільського

міськрайонного суду Вдовичинський А.В.