Справа № 570/1068/25
Номер провадження 2/570/973/2025
У Х В А Л А

28 липня 2025 року м.Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Гладишевої Х.В.,

за участю секретаря судового засідання Атаманюк С.С.

позивач - не з`явився,

представник позивача - адвокат Панченко О.О. ( в режимі ВКЗ )

відповідач - не з`явилася,

представник відповідача - Зражевська Я.О. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и в :

У провадженні Рівненського районного суду Рівненської області перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 11 березня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито спрощене провадження у цивільній справі та призначено судове засідання з участю сторін.

В судовому засіданні 23 липня 2025 року за участю представників сторін адвокатів Панченко О.О. та Зражевської Я.О. розглянуто клопотання та заяви, які надійшли до початку розгляду справи по суті.

Щодо клопотання про витребування та долучення доказів.

18 квітня 2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, підписаний відповідачем. До відзиву долучено докази, зокрема флеш-носій.

24 квітня 2025 року через «Електронний суд» надійшло клопотання представника позивача - адвоката Панченко О.О. приєднання до матеріалів справи в «Електронному суді» скріншоти та відеозаписи, які надала до суду на флеш-носії відповідач, надавши позивачу можливість на ознайомлення із зазначеними доказами. Вказує, що флеш-карта виявилась пошкодженою. Також скеровано клопотання про витребування доказів. У клопотанні зазначає, що після ознайомлення із відзивом на позов з додатками, виникла необхідність заявити клопотання про витребування доказів у справі, а саме: відомості (довідку) про доходи ОСОБА_3 отримані нею за період з першого кварталу 2012 року по перший квартал 2025 року включно.

Зазначені відомості необхідно витребувати у ГУ ДПС у Рівненській області з метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи. У поданому відзиві відповідач стверджує, що вона отримує лише дохід в розмірі 31500,00 грн., що на три тисячі менше ніж вона отримувала до 06.03.2025 року, і за рахунок 31500,00 грн. вона вимушена утримувати всього 4 дітей, в.т.ч., як одинока мати. Стверджує, що накази, які надані до відзиву в якості доказів, не містять повного розміру нарахованого та виплаченого ОСОБА_3 грошового забезпечення, знову ж таки, доходом фізичної особи є не тільки заробітна плата або грошове забезпечення.

Оскільки інформація є з обмеженим доступом, просить суд визнати поважними причини пропуску подання клопотання про витребування доказів та поновити позивачу строк на подання клопотання про витребування доказів у справі, задовольнивши клопотання позивача про витребування доказів у справі та витребувати від Головного управління ДПС в Рівненській області відомості (довідку) про доходи отримані ОСОБА_3 за період з першого кварталу 2012 року по перший квартал 2025 року включно.

07 травня 2025 року до суду надійшло клопотання представника відповідача- Зражевською Я.О. про повторне долучення доказів, які подавалися на флеш-носії (записаного для суду на диск).

13 червня 2025 року через «Електронний суд» надійшло клопотання представника позивача - адвоката Панченко О.О. про долучення доказів, зокрема висновку №54/1 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 04.06.2025 року.

Позиції представників сторін.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Панченко О.О. просила задовольнити клопотання про витребування доказів з підстав викладених у ньому, врахувавши що запитуваний відомості охоплюються ухвалення судом рішення суду про стягнення аліментів.

Також просила долучити до матеріалів справи доказ - висновок №54/1 від 04 червня 2025 року. При цьому не заперечила щодо долучення доказів, які містяться на флеш-носію, наданих відповідачем та її представником.

В судому засіданні представник відповідача - адвокат Зражевська Я.О. проти задоволення даного клопотання заперечила, зазначивши що стороною позивача не надано доказів про неможливість отримати інформацію з Головного управління ДПС в Рівненській області самостійно. Також, заперечила щодо долучення доказу - висновку. Зазначила, що було повторно подано доказ на диску, через виявлені технічні пошкодження флеш-носій,

Ознайомившись із клопотанням про витребування та долучення доказів, заслухавши думку представників сторін, суд дійшов до наступного висновку.

Положеннями ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Із змісту ч. 2 ст. 77 ЦПК України вбачається, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до положень ч.1-3 ст.84 ЦПК України учасник справи, у разі не можливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні повинно бути зазначено який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Сторона позивача заявила про важливість доказів, які просить витребувати. У поданому клопотанні представник позивача - адвокат Панченко О.О. конкретизувала значення та мету одержання таких доказів, вказала причину неможливості подання таких доказів самостійно, зокрема, те, що витребувана інформація відповідно до норм Податкового кодексу України, Закону України «Про інформацію» та Закону України «Про звернення громадян» віднесена до інформації з обмеженим доступом.

Також, представник позивача - адвокат Панченко О.О., покликавшись на ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» вказала на законодавці обмеження в отриманні інформації.

При цьому суд звертає увагу, що право заявити клопотання про витребування доказів може бути реалізовано до початку розгляду справи по суті.

Крім того, за змістом ст. 126, 127 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У відповідності до ч. 2-4 ст. 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Згідно з ч. 5 ст. 127 ЦПК України пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.

Виконавши свій обов`язок, представник позивача - адвокат Панченко О.О. заявила клопотання з вимогою поновити строк на подання клопотання про витребування доказів, обґрунтувавши причини такого пропуску необхідністю спростувати доводи відповідача, викладені у відзиві на позов.

Щодо поновлення процесуальних строків суд зазначає, що згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. У ст. 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Залишення без розгляду клопотання представника позивача - адвоката Панченко О.О. в даному випадку суперечило б завданню цивільного судочинства та не відповідало б конституційним принципам щодо гарантованого судового захисту прав, а також доступу до правосуддя, закладеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Відтак, з метою з`ясування обставин справи, які мають важливе значення для прийняття законного рішення, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання представника позивача - адвоката Панченко О.О. про витребування доказів та витребувати у Головного управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська,12, м. Рівне, 33023) відомості (довідку) про доходи отримані ОСОБА_3 за період з першого кварталу 2012 року по перший квартал 2025 року включно.

Суд наголошує, що саме засада змагальності є гарантом законності, об`єктивності, неупередженості та повноти судового розгляду справи, а відтак приходить до переконання про обґрунтованість клопотань та долучення до матеріалів справи доказів наданих представниками сторін, зокрема флешки/диска (записано відео від батька з собакою, переписка з батьком, характеристика та інше) та висновку №54/1 від 04 червня 2025 року.

Суд звертає увагу сторін та їх представників, що флеш-носій наявний в матеріалах справи не пошкоджений та коректно відображає записані файли.

Щодо клопотання про допит в якості неповнолітнього свідка ОСОБА_4 .

24 квітня 2025 року до суду надійшло клопотання щодо допиту неповнолітнього свідка, підписане представником відповідача - адвокатом Зражевською Я.О..

Представник відповідача - адвокат Зражевська Я.О. зазначає, що її довірителькою, на адресу суду, було подано відзив на позовну заяву, в порядку ст. 178 ЦПК України. в рамках поданого відзиву, виникла потреба допитати спільну доньку позивача та відповідача неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якої стягуються аліменти на утримання, які позивач має намір зменшити. Вважає, що вказаний свідок зможе підтвердити обставини, які відображені відповідачкою у відзиві на спростування доводів позивача. Тож, оскільки свідок є неповнолітньою, відповідно до вимог чинного законодавства, обумовлений допит слід провести у присутності психолога.

19 травня 2025 року через «Електронний суд» надійшла заява/заперечення представника позивача - адвоката Панченко О.О., в якій просить відмовити у задоволенні клопотання щодо допиту неповнолітнього свідка. Вказує, що варто з`ясувати, як участь у судовому процесі вплине на психологічний стан дитини, чи не буде така форма, як допит надто травматичною для психіки дитини, можливо, пошукати інші шляхи встановлення обставин, відомих дитині. Звертає увагу, що ключовим принципом в даній справі має бути врахування найкращих інтересів дитини, і якими б важливими не були обставини, що можуть бути відомі дитині, звертаючись до суду із клопотанням про допит неповнолітнього потрібно в першу чергу виходити з того, щоб такі дії не мали наслідком завдання шкоди дитячій психіці. Крім того вказує, що ОСОБА_4 проживає з мамою і в будь-якому випадку буде свідчити те, про що попросить мама. Слід акцентувати увагу на тому, що це не справа, де суд повинен заслухати обов`язковому порядку думку дитини. У відповіді на відзив нами було зазначено, що мати може здійснювати на неї тиск, тому дитина буде боятися сказати щось проти матері, так як вже був випадок, коли дитина в 2023 році стала на сторону батька та мала бажання переїхати і проживати батьком, то мати визнала би її зрадницею.

Позиції представників сторін.

В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Зражевська Я.О. просила задовольнити клопотання про допит в якості неповнолітнього свідка ОСОБА_4 , з підстав викладених у ньому. Просила врахувати суд, що допит доньки сторін не вплине на її психологічний стан.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Панченко О.О. просила відмовити у задоволенні клопотання про допит неповнолітнього свідка ОСОБА_4 , з підстав викладених у заяві-заперечення від 19 травня 2025 року.

Ознайомившись із клопотанням про допит в якості неповнолітнього свідка ОСОБА_4 , заслухавши думку представників сторін, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно ч.2 ст.116 ЦПК України, способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Відповідно до ст. 69 ЦПК України, свідком може бути кожна особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи. Свідок зобов`язаний з`явитися до суду за його викликом у визначений час і дати правдиві показання про відомі йому обставини. За відсутності заперечень учасників справи свідок може брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Суд може дозволити свідку брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції незалежно від заперечень учасників справи, якщо свідок не може з`явитися до суду через хворобу, похилий вік, інвалідність або з інших поважних причин.

Згідно ч. 2 ст. 232 ЦПК України, допит малолітніх свідків і, за розсудом суду, неповнолітніх свідків проводиться в присутності батьків, усиновлювачів, опікунів, піклувальників, якщо вони не заінтересовані у справі, або представників органів опіки та піклування, а також служби у справах дітей.

Частиною 4 ст. 232 ЦПК України регламентовано, що у виняткових випадках, коли це необхідно для об`єктивного з`ясування обставин справи, на час допиту осіб, які не досягли вісімнадцятирічного віку, із зали судового засідання за ухвалою суду може бути видалений той чи інший учасник справи. Після повернення цієї особи до зали судового засідання головуючий повідомляє її про показання цього свідка і надає можливість ставити йому питання.

Судом встановлено, що дійсно для повноти і всебічності розгляду справи необхідно допитати неповнолітнього свідка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є донькою сторін.

Предметом позову є спірні правовідносини, які виникли між сторонами з приводу розміру аліментів на утримання їхньої спільної доньки, таким чином, батьки неповнолітнього свідка ОСОБА_4 є заінтересованими у справі особами.

З метою дотримання прав та законних інтересів неповнолітнього свідка, суд приходить до висновку про необхідність проведення її допиту із залученням та в присутності представника органу опіки та піклування.

Допит неповнолітнього свідка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 суд вважає за доцільне проводити за відсутності у залі судового засідання матері ОСОБА_3 та батька ОСОБА_2 , щоб мінімізувати можливі хвилювання дитини.

З урахуванням викладеного, з метою забезпечення повноти та всебічності розгляду справи, суд приходить до висновку, що заявлене клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Щодо заяви про зупинення провадження у цивільній справі.

15 липня 2025 року до суду надійшла заява представника відповідача - Зражевської Я.О. про зупинення провадження у цивільній справі.

Представник відповідача - адвокат Зражевська Я.О. зазначає, що в межах вищевказаної справи, відповідач бажає скористатись своїм правом щодо зупинення провадження у справі відповідно до ст. 251 ЦПК України, у зв`язку з тим, що вона перебуває на даний час на службі в ЗСУ, зокрема в підрозділах ТЦК, відповідачка для забезпечення виконання вимог указу Президента України про оголошення мобілізації, ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ЗУ «Про військовий обв`язок і військову службу під час мобілізації, на основний період», приймає безпосередню участь в мобілізації громадян, в тому числі екіпажу патрульної поліції під час патрулювання міста, в складі мобілізаційної команди на блокпостах та знаходиться на штатній посаді начальника групи документального забезпечення, що за функціональними обв`язками передбачає особистий перегляд та контроль всієї документації, що йде на резолюцію начальника ТЦК, а тому на період служби, не може бути замінена іншими особами, що є поважною причиною неможливості явки в судові засідання. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.251 ЦИК України, просить зупинити провадження у цивільній справі.

15 липня 2025 року через «Електронний суд» надійшла заява представника позивача - адвоката Панченко О.О., в якій просить відмовити у задоволенні заяви про зупинення провадження у справі.

Представник позивача- адвокат Панченко О.О. зазначає, що служба у ТЦК та СП не є автоматичною підставою для зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі можливе лише за наявності чітко визначених законом обставин, таких як неможливість розгляду справи до вирішення іншої, що розглядається в іншому судовому провадженні. Згідно з законодавством, для зупинення провадження у справі, суд повинен мати достовірні докази, що підтверджують обставини, які унеможливлюють розгляд справи. Сам по собі факт проходження військової служби, зокрема в ТЦК та СП, не є автоматичною підставою для зупинення провадження. Отже, для того, щоб провадження у справі було зупинено, повинні бути наявні обставини, що унеможливлюють розгляд справи, а не лише факт служби у ТЦК та СП. Зазначає, що служба у ТЦК та СП це не є автоматичне перебування у складі ЗСУ або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Тобто, військовослужбовець може зупинити судовий процес, якщо доведе, що його військова частина переведена на воєнний стан і виконує бойові завдання у зоні бойових дій. Потрібні накази чи довідки від командира частини, які підтверджують ці обставини. Це випливає з п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, як уточнив Верховний Суд у рішенні від 13 березня 2025 року (справа № 904/4027/22). Верховний Суд у рішенні від 13 березня 2025 року (справа №904/4027/22) зробив висновок, що формальне перебування у ЗСУ не є достатньою підставою для зупинення провадження у справі. Також вказує, що необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи в стані невизначеності, що свідчить про порушення положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої ЗУ від 17 липня 1997року, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

Позиції представників сторін.

В судому засіданні представник відповідача - адвокат Зражевська Я.О. просила задовольнити заяву про зупинення провадження у справі, з підстав викладених у ній.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Панченко О.О. заперечила щодо задоволення заяви про зупинення провадження у справі, з підстав зазначених у запереченнях.

Ознайомившись із заявою про зупинення провадження у справі, заслухавши думку представників сторін, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі, перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Зупинення провадження по справі - це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії. Тобто інститут зупинення судового провадження застосовується не просто у зв`язку із виникненням підстав, передбачених процесуальним законом, а обумовлюється наявністю обставин, які створюють об`єктивні перешкоди для здійснення судового розгляду.

У зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч.1 ст. 106 Конституції України, ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202 постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб. Надалі неодноразово строк дії воєнного часу продовжувався і не скасовано до теперішнього часу.

За приписами пункту другого вищевказаного Указу військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування наказано запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 3 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» військовим командуванням, якому згідно з цим Законом надається право разом з органами виконавчої влади, військовими адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати заходи правового режиму воєнного стану, є: Головнокомандувач Збройних Сил України, Командувач об`єднаних сил Збройних Сил України, командувачі видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, командувачі (начальники) органів військового управління, командири з`єднань, військових частин Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

Військове командування, в межах повноважень, визначених цим Законом та Указом Президента України про введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, затвердженим Верховною Радою України, видає обов`язкові до виконання накази і директиви з питань забезпечення оборони, громадської безпеки і порядку, здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Згідно зі ст. 2 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 3 ст. 2 ЗУ«Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Початок, призупинення і закінчення проходження військової служби визначено ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Конструкція п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України дає підстави для висновку, що визначена ним підстава зупинення провадження пов`язана не із самою обставиною введення воєнного стану, а з фактом перебування сторони у справі у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.

При цьому, указана вище норма має тимчасовий характер, тобто обмежується строком перебування сторони у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан. За такої умови підстава для зупинення провадження у справі вичерпується тоді, коли участь сторони у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань припиняється. Учасник справи може припинити участь у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань ще до припинення воєнного стану, якщо така можливість передбачена законодавством.

Норма п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України може бути застосована судами при вирішенні питання про зупинення провадження у справі лише у разі перебування фізичної особи, яка є стороною чи третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, до припинення перебування такої фізичної особи у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

З огляду на викладене, зупинення провадження у цивільній справі до закінчення воєнного стану не відповідає як завданню цивільного судочинства, так і змісту та меті п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України, а також суперечить ч.2 ст. 64 Конституції України, відповідно до якої право на судовий захист не може бути обмежене навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Подібна за змістом позиція висловлена також у постановах Верховного Суду від 27.02.2023 у справі №380/7845/21, від 31.05.2023 у справі № 160/1543/21, від 25.04.2024 у справі № 852/2а-1/24.

У постанові Верховного Суду України 07 жовтня 2015 року у справі №6-1367цс15 зазначено, що «зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи».

У постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року в справі № 6-1957цс16 зазначено, що «межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі».

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 9 листопада 2022 року у справі № 753/19628/17 і від 29 березня 2023 року у справі № 756/3462/20 виснував, що для зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч.1 ст. 251 ЦПК України необхідно надати докази перебування заявника у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан і виконує бойові завдання у зоні бойових дій.

Разом з тим, до заяви про зупинення провадження у справі долучена лише копія службового посвідчення № НОМЕР_1 , яке підтверджує повноваження відповідача для проведення перевірки військово-облікових документів та вручення повісток військовозобов`язаним на території Рівненського району та міста Рівного.

З метою недопущення безпідставного зупинення провадження у справі та перевищення розумних строків розгляду справ, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, врахувавши що відповідач користується правничою допомогою адвоката та особисто мала можливість висловитися щодо позовних вимог, подавши до суду відзив на позовну заяву, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви представника відповідача - адвоката Зражевської Я.О. про зупинення провадження у справі.

Щодо заяви про залишення без розгляду заперечення на відповідь на відзив.

10 липня 2025 року до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, підписане представником відповідача - адвокатом Зражевською Я.О..

15 липня 2025 року через «Електронний суд» надійшла заява представника позивача - адвоката Панченко О.О., в якій просить вказані заперечення на відповідь на відзив залишити без розгляду, як такі, що подані поза процесуальними строками.

Представник позивача - адвокат Панченко О.О. зазначає, що судом прийнято до розгляду, відкрито спрощене провадження у даній цивільній справі, призначено судове засідання з участю сторін.

Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8ст. 178 ЦПК України). Відповідно до ч. 1ст. 193 ЦПК України у строк для подання відзиву відповідач має право пред`явити зустрічний позов. Встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам ч. 3-5 ст. 178 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи. Встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, яке має відповідати вимогам ч. 3-5 ст. 178 ЦПК України, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Також зазначає, що відповідач отримала відзив на позов 06.05.2025 року, що підтверджується Інформацією щодо стану доставки відправлення №1571955.

Відповідно заперечення на відповідь на відзив відповідач мала право подати до 12.05.2025 року, проте представник відповідача подала заперечення на відповідь на відзив лише 08.07.2025 року, не пояснюючи суду подання відповідної заяви поза межами строків визначених судом. Керуючись ст. ст. 49,127, 184, 260 ЦПК України, просить суд залишити без розгляду та повернути заперечення на відповідь на відзив разом із додатками від 08.07.2025 року, підписане її адвокатом.

Позиції представників сторін.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Панченко О.О. підтримала заяву про залишення без розгляду заперечення на відповідь на відзив, з підстав зазначених у ній.

В судому засіданні представник відповідача - адвокат Зражевська Я.О. заперечила щодо залишення без розгляду заперечення на відповідь на відзив, вказавши про відсутність норми процесуального закону, яка б забороняла клопотати про поновлення строків усно.

Ознайомившись із заявою про залишення без розгляду заперечення на відповідь на відзив, заслухавши думку представників сторін, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 180 ЦПК України у запереченні відповідач викладає свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів і мотиви їх визнання або відхилення.

Заперечення підписується відповідачем або його представником.

До заперечення застосовуються правила, встановлені частинами третьою-п`ятою ст.178 цього Кодексу.

Заперечення подається в строк, встановлений судом. Суд має встановити такий строк подання заперечення, який дозволить іншим учасникам справи отримати заперечення завчасно до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4. ст. 127 ЦПК України, одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Відповідь на відзив отримано відповідачем 06 травня 2025 року, наведене підтверджує пропущення строків подання заперечення на відповідь на відзив. При цьому, всупереч ст. 127 ЦПК України заперечення на відповідь на відзив подане без клопотання про поновлення процесуального строку для подання такої заяви (заперечення).

Суд відхиляє позицію представника відповідача - адвоката Зражевської Я. О. про можливість додатково усно заявити клопотання про поновлення строків, оскільки таке суперечать прямій нормі процесуального закону.

З огляду на положення ч. 2 ст. 126 ЦПК України, заява представника позивача - адвоката Панченко О.О. про залишення без розгляду заперечення на відповідь на відзив підлягає задоволенню, а тому заперечення на відповідь на відзив слід залишити без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 43, 81, 83,84, 91,126, 127, 232, 251, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,-

постановив:

Клопотання представників сторін про долучення доказів - задоволити.

Долучити флешку/диск (на якій записано зокрема: відео від батька з собакою, переписка з батьком, характеристика, обстеження дитини, покупки, чеки та інше) та висновку №54/1 від 04 червня 2025 року.

Поновити представнику позивача - адвокату Панченко О.О. строк на подання клопотання про витребування доказів.

Клопотання представника позивача - адвоката Панченко О.О. про витребування доказів - задоволити.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська,12, м. Рівне, 33023) надати Рівненському районному суду Рівненської області (вул. С.Петлюри, 10, м. Рівне, 33603) відомості (довідку) про доходи отримані ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за період з першого кварталу 2012 року по перший квартал 2025 року включно.

Витребувані судом документи надати в строк 10 днів від дня отримання ухвали суду.

Роз`яснити, що відповідно до ст.84 ЦПК України, будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені ЦПК України.

Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

Клопотання представника відповідача - адвоката ЗражевськоїЯ.О. про допит щодо неповнолітнього свідка у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів - задовольнити.

Викликати та допитати в якості неповнолітнього свідка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Службу у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, забезпечити участь у судовому засіданні під час допиту свідка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 представника органу опіки та піклування.

Допит неповнолітнього свідка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проводити за відсутності у залі судового засідання матері ОСОБА_3 та батька ОСОБА_2 , за участю представника органу опіки та піклування та представників сторін.

Про дату, час та місце судового засідання під час якого суд буде здійснювати допит неповнолітнього свідка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 буде додатково повідомлено сторін та їхніх представників, Службу у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради та неповнолітнього свідка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У задоволенні заяви представника відповідача - адвоката Зражевської Я.О. про зупинення провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Заяву представника позивача - адвоката Панченко О.О. про залишення без розгляду заперечення на відповідь на відзив - задовольнити.

Заперечення представника відповідача - адвоката Зражевської Я.О., подане до суду 10 липня 2025 року - залишити без розгляду.

Відкласти судове засідання у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на 05 вересня 2025 року на 15:00 год. в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області.

Судове засідання 05 вересня 2025 року розпочати з розгляду інших клопотань.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя: Гладишева Х.В.