Справа № 713/29/25
Провадження № 2/727/999/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2025 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді Калмикової Ю.О.,

за участю секретарів судового засідання Макогон А.А., Боднарук О. І.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

за участю представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці Чернівецькій області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Органу опіки та піклування Брусницької сільської ради Вижницького району Чернівецької області про встановлення факту самостійного виховання дитини,

УСТАНОВИВ:

Описова частинами

Зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до Вижницького районного суду Чернівецької області із позовною заявою до ОСОБА_3 , Органу опіки та піклування Брусницької сільської ради Вижницького району Чернівецької області про встановлення факту самостійного виховання дитини.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 12 квітня 2016 року між ним ОСОБА_1 та відповідачкою у справі - ОСОБА_4 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

Незадовго після реєстрації шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 , у позивача та відповідачки народився син - ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини.

Однак, з початку повномасштабного вторгнення російської федерації на території України, шлюбні стосунки позивача із відповідачкою фактично припинилися, адже вони проживають в різних країнах, так як відповідачка виїхала за межі України.

Крім того, варто зауважити також про те, що окрім сина у ОСОБА_3 є також дочка - ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_1 .

Так, ОСОБА_6 навчається у м. Лондон, Великобританія, що підтверджується студентським квитком № НОМЕР_2 та дозволом на проживання НОМЕР_3 , копії яких додаються. Відповідно, ОСОБА_3 разом із дочкою з 2022 року постійно проживають у м. Лондон та наразі не мають наміру повертатися України.

Таким чином, мати ОСОБА_5 - ОСОБА_3 більше 2,5 років тому виїхала на постійне місце проживання за кордон та з того часу жодної участі у вихованні та утриманні сина не бере.

При цьому, сина самостійно утримує та виховує позивач, який є люблячим та турботливим батьком, що підтверджується наступним.

26 вересня 2024 року заступником начальника служби, начальником відділу соціального та правового захисту дітей служби у справах дітей Чернівецької міської ради Венгришок Д.І. та головним спеціалістом, юристом відділу соціального та правового захисту дітей служби у справах дітей Чернівецької міської ради Підлубною Л.В. на підставі заяви ОСОБА_1 за дорученням служби у справах дітей Брусницької сільської ради проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 , про що складено акт обстеження житлово-побутових умов, затверджений начальником служби у справах дітей Чернівецької міської ради 26.09.2024 р.

Так, із відповідно акту вбачається, що житло складається з 3 кімнат. Для хлопчика відведене спальне місце, письмовий окремий столик для навчання. Одяг та взуття відповідає розміру дитини та сезону використання. Для дитини придбано багато іграшок, книжок, розвиваючих ігор. Хлопчик займається панкратіоном, інвентар наявності. Загалом створені хороші умови для розвитку та виховання.

Крім того, обстеженням підтверджено, що за даною адресою проживають лише ОСОБА_1 та його син - ОСОБА_5 .

У свою чергу, актом оцінки потреб сім?ї/особи № 762/02-07 від 30.09.2024 складеним Чернівецьким міським центром соціальних служб Чернівецької міської ради, було встановлено, що сімя позивача складається лише із нього та і сина.

Вага, зріст дитини відповідає віку, одяг відповідає сезону, дитина має медичну картку та проходить профілактичнии огляд, харчування дитини відповідає віку, дитина відвідує школу та спортивні секції. Хлопчик є урівноваженим та спокійним, радісним, не має шкідливих звичок та ознак девіантної поведінки.

Стан здоров`я батька є задовільним, батько є стабільним та урівноваженим, у нього відсутні шкідливі звички та прояви ознак девіантної поведінки.

Мати дитини - ОСОБА_3 разом із старшою дитиною ОСОБА_6 більше двох років проживає в Англії.

Батько здійснює постійний фактичний догляд за сином та належним чином виконує свої батьківські обовязки.

Дохід сімї та помешкання є задовільним. У помешканні дотримуються санітарно-гігієнічних норм, у дитини є окреме ліжко, облаштовано місце для гри, навчальних занять, помешкання є безпечним для дитини.

За результатами оцінки потреб сім?ї складено висновок оцінки потреб сім`ї; який є додатком до акта.

Так, висновком вкотре підтверджено той факт, що сім?я позивача складається лише із батька та сина, які проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

З наведеного, як зазначалося вище, дитина відвідує тренувальні заняття з ;панкратіону. При цьому, довідкою № 76 від 11.09.2024 p., виданою Чернівецькою обласною федерацією панкратіону підтверджується, що хлопчик бере участь у змаганнях і з?являється на тренування вчасно та в необхідному одязі й екіпіруванні для занять, внески оплачуються вчасно.

На тренування дитину приводить батько ОСОБА_1 . Він бере, активну участь у спортивному житті сина, постійно супроводжує його на різні змагання.

Відповіддю на запит № 136 від 18.09.2024 р. КНП "Міська дитяча поліклініка" повідомлено про те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 та знаходиться під спостереженням у відповідній поліклініці.

На прийом до лікаря педіатра, в разі захворювання неповнолітньої, дитини, за медичною допомогою звертається батько ОСОБА_1 , що підтверджено лікарем-педіатром.

У зв?язку із наведеним, рішенням виконавчого комітету Брусницької сільської ради Вижницького району Чернівецької області № 361-10/24 від 09.10.2024, відповідно до статей 34, 52 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статей 5, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», Постанови Кабінету Міністрів Укріаїни від 24 вересня 2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов?язаної із захистом прав дитини», враховуючи протокол засідання Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Брусницької сільської ради від 09.08.2024 № 4, з метою захисту прав та інтересів дітей вирішено затвердити висновок Органу опіки та піклування Брусницької сільської ради про встановлення факту самостійного виховання малолітньої дитини.

Так, висновком Органу опіки та піклування № 08.02-16/921 від 11.10.2024 «Про встановлення факту самостійного виховання малолітньої дитини» встановлено, що заявник, гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є батьком малолітні дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 23.06.2016 року, виданим Чернівецькі міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головно територіального управління юстиції у Чернівецькій області, та здійснює виховані малолітнього сина, який проживає із ним.

Службою у справах дітей, з метою встановлення факту самостійного виховання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було отримана відповідь на запит від 26.09.2024 № 1/2246 Служби у справах дітей Чернівецької міської ради про те, що працівниками служби у справах дітей було здійснено виїзд ОСОБА_1 , в якому встановлено що батько проживає з сином, він самостійно забезпечує дитину. Для хлопчика відведене спальне місце, письмовий окремий столик для навчання. Одяг та взуття відповідає розміру дитини. Загал створені хороші умови для розвитку та виховання.

Згідно з актом, оцінки потреб сім?ї/особи № 762/02-07 від 30.09.2024 у сім`ї ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , створені всі умови для виховання та розвиток дитини. Дитина здорова та активна. Помешкання у належному стані.

Згідно з характеристикою № 01-13/572 від 18.09.2024, виданою Чернівецьким ліцеєм 7, Давид навчається в 3-Б класі. Виконує завдання і дотримується зобов`язань за Доброзичливий та товариський. Вихованням і розвитком дитини займається тато ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Мати дитини ОСОБА_3 не часто відвідувала навчальний заклад.

Враховуючи наведене, гр. ОСОБА_1 створив належні умови виховання малолітнього сина. Відповідно до Сімейного кодексу України, батьки мають рівні права та обов?язки щодо виховання та утримання дитини. Однак, у випадку, коли один із батьків (в даному випадку мати) не бере участі у вихованні дити батько може претендувати на визнання факту самостійного виховання.

З огляду на вищевикладені обставини у позивача виникла необхідність юридичної фіксації факту самостійного виховання та утримання дитини з метою подальшого оформлення документів на дитину, яка виховується тільки одним із батьків.

Так, встановлення у судовому порядку факту самостійного виховання утримання неповнолітньої дитини має для позивача важливе юридичне значення, оскільки: підтвердить та юридично закріпить статус «одинокого батька»; надасть можливість виконати вимоги ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та на підставі п. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» і в Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2025 року № 560, отримати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Іншого порядку встановлення даного факту законодавством України не передбачено, а про необхідність надання саме «рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини» міститься пряма вказівка в Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560.

Факт, про встановлення якого просить заявник, не підлягає зясуванню в порядку окремого провадження, оскільки з поданої заяви вбачається спір про право, який може розглядатися в судовому порядку безвідносно до дій заінтересованих осіб її конкретних прав, свобод та інтересів заявника.

Син проживає разом із батьком і повністю перебуває на його утриманні підтверджується численними доказами, у звязку із чим встановлення відповідного факту у судовому рішенні відповідатиме найкращим інтересам дитини та є необхідним для здійснення заходів щодо лікування дитини, оздоровлення, можливу зміну місця мешкання, тощо.

Таким чином, вважаємо, що позивачем виконано закріплений у ст. 12, 81 ЦПК України обов`язок з доведення належними/ достатніми та допустимими доказами наявності обставин, які мають значення для справи і на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог про встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітнього сина батьком, що було також підтверджено органом опіки та піклування.

На підставі викладеного позивач просив суд встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , самостійно виховує та утримує малолітнього с ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Надходження позовної заяви та інших заяв до суду

07.04.2025 суддя ухвалою відкрила провадження у справі 713/29/25 та призначила справу до розгляду.

25.04.2025, 12.05.2025, 26.05.2025, 03.07.2025 відповідач Орган опіки та піклування Брусницької сільської ради Вижницького району Чернівецької області надав заяву про розгляд справи у відсутність їхнього представника та висновок про встановлення факту самостійного виховання малолітньої дитини.

24.06.2025, 07.07.2025 позивач надав клопотання про долучення письмових доказів.

Доводи особи, яка подала позов

Позовна заява мотивована тим, що дитина проживає із батьком після розірвання шлюбу.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, підтвердив факти, викладені в позовній заяві та просив позов задовольнити. Суду пояснив, що встановлення у судовому порядку факту самостійного виховання утримання неповнолітньої дитини має для нього важливе юридичне значення, оскільки: підтвердить та юридично закріпить статус «одинокого батька»; надасть можливість виконати вимоги ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та на підставі п. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» і в Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2025 року № 560, отримати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала, підтвердила факти, викладені в позовній заяві та просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористалася.

Представник відповідача Органу опіки та піклування Брусницької сільської ради Вижницького району Чернівецької області, в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, надали заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Надали суду висновок про встановлення факту самостійного виховання малолітньої дитини.

Вислухавши позивача, представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 , виданим 12.04.2016 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис №380. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка - ОСОБА_8 , дружини ОСОБА_9 .

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 , виданого 23.06.2016 Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що складено актовий запис №1469. Батьком записаний ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_3 .

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_8 , виданого 30.09.2008 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що складено актовий запис №2035. Батьком записаний ОСОБА_10 , матір`ю ОСОБА_3 .

Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов від 26.09.2024, наданим начальником відділу соціального та правового захисту дітей служби у справах дітей Чернівцької міської ради, ОСОБА_1 проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 на 1 поверсі 9 поверхового будинку, що складається з 3 кімнат. Для хлопчика відведене спальне місце, письмовий окремий стіл для навчання. Одяг та взуття відповідно розміру дитини та сезону використання. Для дитини придбано багато іграшок, інших розвиваючих ігор. Хлопчик займається. Загалом створені хороші умови для розвитку та виховання. За даною адресою проживають ОСОБА_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Згідно з висновком оцінки потреб сім?ї, соціальна картка №960/02-09 від 30.09.2024, ОСОБА_1 що відсутні складні життєві обставини.

Згідно з довідкою №76 від 11.09.2024, наданого Чернівецькою обласною федерацією Панкратіон, ОСОБА_5 дійсно відвідує тренування з панкратіону. Приводить батько, приймає активну участь в спортивному житті сина.

Згідно з листом №136 від 18.09.2024, наданим лікарем-педіатром, ОСОБА_5 знаходиться під спостереженням в КНП «Міська дитяча поліклініка» з 12.10.2023. Декларація укладена з лікарем-педіатром. Звертається батько за медичною допомогою.

Згідно з рішенням Виконавчого комітету Вижницького району Чернівецької області Брусницької сільської ради від 09.10.2024 вирішено затвердити висновок органу опіки та піклування Брусницької сільської ради про встановлення факту самостійного виховання малолітньої дитини.

Згідно з висновком органу опіки та піклування Вижницького району Чернівецької області Брусницької сільської ради №08.02-16/921 від 11.10.2024 «про встановлення факту самостійного виховання малолітньої дитини», гр. ОСОБА_1 створив належні умом виховання малолітнього сина. Відповідно до СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо виховання та утримання дитини. Однак, у випадку, коли один з батьків (в даному випадку мати) не бере участі у вихованні дитини, батько може претендувати на визнання факту самостійного виховання.

Мотивувальна частина

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 зазначав, що син ОСОБА_5 тривалий час проживає разом з ним та перебуває на його повному утриманні. Матір, у свою чергу, не приділяє уваги сину, виїхала з іншою дитиною закордон, що свідчить про її самоусунення від виконання належним чином батьківських обов`язків з виховання та утримання дитини.

Також позивач зазначив, що встановлення у судовому порядку факту самостійного виховання утримання неповнолітньої дитини має для нього важливе юридичне значення, оскільки: підтвердить та юридично закріпить статус «одинокого батька»; надасть можливість виконати вимоги ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та на підставі п. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» і в Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2025 року № 560, отримати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Частиною першою статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Статтею 141 СК України встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

За приписами частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Зазначена норма свідчить про те, що предметом договору є порядок здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Отже, навіть якщо один з батьків проживає окремо від дитини, він має здійснювати батьківські права та виконувати обов`язки.

Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.

Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом.

У частині четвертій статті 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

Ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України).

З настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються відповідними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або у певному обсязі припинятися.

Отже, для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється. Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один з батьків самостійно їх виконує (пункти 73-74 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22).

СК України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Так само як визначена частиною першою статті 15 СК України невідчужуваність сімейних обов`язків свідчить про неможливість повної відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання дитини.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У статті 165 СК України визначено перелік осіб, які мають право звернутися з позовом до суду про позбавлення батьківських прав. За частиною першою цієї статті право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають не лише один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває, а й орган опіки та піклування або прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

З огляду на зазначене, вбачається, що ця справа пов`язана з вирішенням спору про право - зокрема, спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини та/або ухилення від виконання батьківських обов`язків, який підлягає розгляду у порядку позовного провадження з врахуванням інтересів дитини.

Доведення факту самостійного виховання дитини батьком пов`язане з встановленням обставин щодо невиконання матір`ю батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним з батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.

Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України невідчужуваність сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним з батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини (пункти 87-88 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22).

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

В Конституції України закріплено основні засади судочинства (частина друга статті 129). Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист, зокрема на забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності (стаття 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України (стаття 65 Конституції України).

Підстави відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації регламентовані п.4) ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що передбачає не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

Звертаючись до суду з цим позовом про встановлення факту, позивач мав на меті встановлення факту самостійного виховання ним дитини для отримання відстрочки від призову на військову службу, як ним та його представником заявлено в позові та підтверджено в судовому засіданні.

Як зазначалося вище, сімейні відносини базуються на засадах справедливості, добросовісності та розумності відповідно до моральних засад суспільства.

Загальні засади (принципи) мають фундаментальний характер, й інші джерела правового регулювання повинні відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, виявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії.

Справедливість - це одна з основних засад права, яка є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Зазначені правові висновки про дотримання принципу справедливості виклав Конституційний Суд України у рішеннях від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003, від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004. Дії учасників сімейних правовідносин мають бути добросовісними, характеризуватися чесністю, відкритістю й повагою до інтересів інших членів суспільства. Водночас учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками сімейних відносин для уникнення виконання встановлених законом обов`язків. Зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа використовувала право на зло; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб, держави (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов: настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які потерпають від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи/осіб Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 10 лютого

2021 року у справі № 754/5841/17.

Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників сімейних правовідносин, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц).

Судом досліджені письмові докази, надані позивачем на підтвердження факту самостійного виховання дитини ОСОБА_5 .

Так, згідно з висновком органу опіки та піклування Вижницького району Чернівецької області Брусницької сільської ради №08.02-16/921 від 11.10.2024 «про встановлення факту самостійного виховання малолітньої дитини», гр. ОСОБА_1 створив належні умом виховання малолітнього сина. Відповідно до СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо виховання та утримання дитини. Однак, у випадку, коли один з батьків (в даному випадку мати) не бере участі у вихованні дитини, батько може претендувати на визнання факту самостійного виховання.

Згідно з довідкою №76 від 11.09.2024, наданого Чернівецькою обласною федерацією Панкратіон, ОСОБА_5 дійсно відвідує тренування з панкратіону. Приводить батько, приймає активну участь в спортивному житті сина.

Згідно з листом №136 від 18.09.2024, наданим лікарем-педіатром, ОСОБА_5 знаходиться під спостереженням в КНП «Міська дитяча поліклініка» з 12.10.2023. Декларація укладена з лікарем-педіатром. Звертається батько за медичною допомогою.

Також судом був досліджений акт оцінки потреб сім?ї/особи від 30.09.2024, з якого вбачається, що відповідачка ОСОБА_3 проживає більше двох років в Англії з ОСОБА_6 .

Втім, суду не було надано належних та допустимих доказів щодо проживання відповідачки більше двох років з другою дитиною в Англії та перетину кордону України відповідачкою, що в свою чергу позбавляє суд зробити висновки, що відповідачка ОСОБА_3 два роки не відвідує Україну та дитину ОСОБА_5 .

Позивачем не надано належних, достатніх та допустимих доказів того, щоб суд під час розгляду справи міг дійти висновку про наявність підстав для задоволення заяви про самостійне виховання дитини позивачем та надав належну оцінку спроможності/неспроможності відповідачки піклуватися про дитину.

Позивачем також не ставилось питання щодо допиту малолітнього ОСОБА_5 для встановлення рівня емоційних стосунків між дитиною і кожним з батьків.

Орган опіки та піклування фактично у розгляді справи в суді участі не брав, надано формальний висновок щодо батько може претендувати на визнання факту самостійного виховання.

Враховуючи, що оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України невідчужуваність сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним з батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини (пункти 87-88 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22), а позивач у цій справі намагається застосувати способи захисту сімейних прав, інтересів дитини з метою отримати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Органу опіки та піклування Брусницької сільської ради Вижницького району Чернівецької області про встановлення факту самостійного виховання дитини.

Керуючись ст.7, 15, 124, 141, 150, 155, 164, 165 СК України, ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Органу опіки та піклування Брусницької сільської ради Вижницького району Чернівецької області про встановлення факту самостійного виховання дитини.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер НОМЕР_9 .

Відповідач: Орган опіки та піклування Брусницької сільської ради Вижницького району Чернівецької області, місцезнаходження за адресою: вул. Буковинська, буд. 30, село Брусниця, Вижницький район, Чернівецька область, 59350, .

Суддя Ю. О. Калмикова