Справа № 442/136/25 Головуючий у 1 інстанції: Коваль Р.Г
Провадження № 22-ц/811/827/25 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2025 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 лютого 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

встановив:

08.01.2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягувати із ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з продовженням навчання, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму, щомісячно, з дня подання позовної заяви і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення донькою двадцяти трьох років.

Позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що шлюб з відповідачем розірвано, однак, у шлюбі в них народилась донька, якій ІНФОРМАЦІЯ_2 виповнилось 18 років і вона продовжує навчання у Дрогобицькому механіко-технологічному фаховому коледжі, яке закінчує 30.06.2025 року.

Зазначає, що всі витрати на утримання доньки вона несе особисто, а відповідач жодної участі у витратах на дитину не бере, хоча має таку матеріальну можливість.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 лютого 2025 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_1 , просила його скасувати з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити в повному обсязі.

Позивачка не погоджується з висновком суду про те, що нею не доведено майнового стану відповідача, зокрема, що він має змогу надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці, що працює та отримує дохід, має у власності рухоме або нерухоме майно тощо.

Наголошує, що на період навчання дитина, яка продовжує навчання, не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги від батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчання, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Вважає, що у зв`язку з наведеним, посилання суду першої інстанції на відсутність доказів того, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу, є неспроможним.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 15.07.2025 року, є дата складення повного судового рішення - 25.07.2025 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , зареєстрованого у Нижньотурівській сільській раді Турківського району Львівської області, актовий запис №1 (а.с.5), батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є: позивачка ОСОБА_1 (мати) та відповідач ОСОБА_2 (батько).

Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання від 27.04.2024 року №17, виданою виконавчим комітетом Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області (а.с.7), донька проживає разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4).

Шлюб між сторонами розірваний 21.12.2007 року (а.с.8).

На підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 вересня 2007 року відповідач сплачував аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.09.2007 року і до досягнення дитиною повноліття.

В подальшому, рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 вересня 2014 року (справа №442/4826/14-ц) присуджено до стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збільшені аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 500 грн., щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с.34-35).

Згідно довідки, виданої Дрогобицьким механіко-технологічним фаховим коледжом, донька сторін - ОСОБА_3 є студенткою 3 курсу денного відділення, поступила на навчання з 01.09.2022 року, закінчує навчання 30.06.2025 року (а.с.9).

У відповідності до частини першої статті 199 Сімейного кодексу (далі - СК) України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно з частиною другою статті 199 СК України, право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до частини третьої статті 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У відповідності до частини першої статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

У відповідності до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з частиною другою статті 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання, зокрема, другим з батьків.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Отже, правовий аналіз статей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Тож стягнення з батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Тож, обов`язковими обставинами, що підлягають доказуванню у цій справі, є наявність у відповідача можливості надавати таку матеріальну допомогу та існування потреби у зв`язку з навчанням у матеріальній допомозі.

У постанові від 16 лютого 2022 року у справі №381/2423/20 (провадження №61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

З матеріалів справи встановлено, що дочка сторін досягла повноліття, є студенткою Дрогобицького механіко-технологічного фахового коледжу денної бюджетної форми навчання, не має власного заробітку, а отже, потребує матеріальної допомоги.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка вказувала, що відповідач має матеріальну можливість надавати доньці допомогу у зв`язку з продовженням нею навчання.

Відповідач, у свою чергу, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи (а.с.18), на такі доводи позивачки не висловив жодних заперечень, а отже, в суду першої інстанції не було підстав для висновку про те, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дитині на період її навчання.

Також, колегія суддів ураховує, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 вересня 2014 року (справа №442/4826/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів) з відповідача стягувались аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття в збільшеному розмірі, з урахуванням, зокрема, тієї обставини, що відповідач працевлаштувався.

У вказаному рішенні суду відсутня інформація про наявність у відповідача інших дітей та/або непрацездатних утриманців.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність позовних вимог позивачки та безпідставно відмовив у присудженні їй з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки у зв`язку з продовженням навчання.

Також необхідно зазначати, що розмір аліментів (1/4 частка), який просить стягнути позивачка з відповідача, є мінімально необхідним для потреб повнолітньої дитини у реальному житті під час навчання.

Разом з тим, норма частини другої статті 182 СК України про мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не може бути застосована до спірних правовідносин, оскільки дитина досягла повноліття, тому в цій частині позовні вимоги позивачки не підлягають до задоволення.

З урахуванням наведеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про часткове задоволення позову та, відповідно, часткове задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України та наслідків розгляду справи апеляційним судом - задоволення вимоги позивача про стягнення аліментів у заявленому розмірі, судовий збір за подання позовної заяви (1211 грн. 20 коп.) та апеляційної скарги (1816 грн. 80 коп.) в загальному розмірі 3028 грн., від сплати якого позивачка звільнена відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 лютого 2025 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з продовженням навчання, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 08 січня 2025 року і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення донькою двадцяти трьох років.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 3028 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 25 липня 2025 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич