Справа №443/349/25
Провадження №2/443/608/25
РІШЕННЯ

іменем України

30 липня 2025 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в особі представника звернулося до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором №/640168 в розмірі 14000,00 грн., з яких 5000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 9000,00 грн. сума заборгованості за відсотками та понесені судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, що 25 лютого 2021 року між ТзОВ «Кредитна установа «Європейська Кредитна Група» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №/640168, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора Відповідно до п.п.1 п.1 кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в прядку та на умовах, визначених цим договором.

09.12.2021 між ТзОВ «Кредитна установа «Європейська Кредитна Група» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №09122021, у відповідності до умов якого ТзОВ «Кредитна установа «Європейська Кредитна Група» передає (відступає) ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому Права вимоги, а ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТзОВ «Кредитна установа «Європейська Кредитна Група» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 09.12.2021 до договору факторингу №09122021 від 09.12.2021, позивач набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 14000,00 грн., з яких 5000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 9000,00 грн. сума заборгованості за відсотками.

Таким чином, відповідача має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором №/640168 в розмірі 14000,00 грн., з яких 5000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 9000,00 грн. сума заборгованості за відсотками.

05.06.2025 представником відповідача адвокатом Сікорською І.С. подано відзив на позовну заяву, згідно якої остання просить відмовити у задоволенні позову, з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність. В матеріалах справи відсутні реєстри прав грошових вимог та акт прийому - передачі. Витяг з реєстру боржників до договору факторингу не є належним та допустимим доказом переходу права вимоги до позивача оскільки не є реєстром, підписаним обома сторонами договору, а фактично є набраним позивачем текстом, підписаним одноособово представником позивача, який подав позов до суду.

Звертає увагу на те, що позивачем не надано, а матеріали справи не містять доказів на підтвердження оплати переходу права грошової вимоги до позивача за договорами факторингу.

Зазначає, що у матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи, зокрема копії меморіальних ордерів, заяв на видачу готівки, платіжних доручень, виписки по картковому рахунку, тощо, на підтвердження перерахування на рахунок ОСОБА_1 грошових коштів за кредитними договорами. ОСОБА_1 не отримувала грошових коштів за кредитними договорами. При цьому, договір про надання фінансового кредиту у тому числі інформація щодо умов кредитування, паспорт споживчого кредиту не містять реквізитів платіжної банківської картки відповідача, на яку, у відповідності до умов кредитних договорів мали бути перераховані кредитні кошти. Відсутність в документах, які були складені під час укладення відповідачем з кредиторами договорів про надання фінансового кредиту реквізитів платіжної банківської картки відповідача ОСОБА_1 унеможливлює виконання взятих кредиторами на себе зобов`язань за вказаними договорами щодо перерахування на рахунок відповідача кредитних коштів.

На підтвердження наявності у відповідача заборгованості до позовної заяви було надано розрахунок заборгованості, який містить лише загальну вартість несплаченого кредиту та відсотків, без зазначення детального розрахунку, який включав би суми щомісячного платежу, суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків. З наданих позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» додатків до позовної заяви, неможливо встановити отримання відповідачем від кредитодавця кредитних коштів, дійсний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором, періоди за які така заборгованість була нарахована, суми та часу внесення відповідачем платежів тощо.

Крім того, позивачем також неправомірно нараховано проценти. З матеріалів справи вбачається що Позивачем нараховано проценти з порушенням вказаних норм права та судової практики. Так, згідно договору № /640168 сума кредиту 5 000,00 грн., процентна ставка 2,5 % в день, строк кредитування 21 день. 5000,00 грн. х 2,5 % = 125,00 грн. - проценти в день. 125,00 грн. х 21 = 2625,00 грн. Отже, якщо і припустити видачу кредитних коштів та відповідно наявність боргу, сума заборгованості по процентам є істотно меншою за нараховану позивачем.

Також, оскільки заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами не є співрозмірною сумі кредиту, суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, тому розмір процентів підлягає зменшенню.

10.06.2025 представником позивача подано відповідь на відзив, згідно якого представник позивача просить позовні вимоги задоволити повністю, обгрунтовуючи тим, що Договір позики був укладені з позичальником ОСОБА_1 в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису. ОСОБА_1 через особистий кабінет на веб-сайті позикодавця подав заявки на отримання позики за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання позики, після чого позикодавець надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання договорів. Звертають увагу суду, що без здійснення вказаних дій відповідачем зазначений договір не був би укладений між сторонами.

Позивачем доведено факт укладання Відповідачем кредитних договорів/договору позики в електронній формі, тому позовні вимоги Позивача є законними та обгрунтованими, а Відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань. Укладення кредитних договорів онлайн знаходиться в рамках правового поля України. Сторони електронних правочинів відповідають за невиконання своїх зобов`язань у порядку визначеному законодавством України або укладеним договором. Повернення позики та кредитів за електронним договором є обов`язковим.

Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк, умови кредитування та нарахування відсотків в зв`язку з простроченням повернення кредитних коштів, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором

Відповідач розрахунок заборгованості належними та допустимими доказами не спростував, не надав власний розрахунок наявної заборгованості, в цілому заперечивши позовні вимоги. Клопотання про проведення експертизи з метою визначення механізму і розміру нарахованих сум, що склали заборгованість, відповідач суду не заявив. Доказів про повернення кредитних коштів на умовах і в порядку, визначеними кредитними договорами, ані перед первісними, ані перед новим кредитором відповідач також суду не надав.

Відповідачем при підписанні Кредитних договорів та Договорів Позики не було висловлено жодних заперечень або зауважень щодо умов та порядку нарахування відсотків, що свідчить про погодження ним всіх умов нарахування відсотків зазначеного договору. Позивач вважає, що надані суду докази є належними, допустимими та достатніми для підтвердження факту укладання Кредитних договорів та Договорів Позики між Відповідачем та Первісним кредитором, та для обгрунтування розміру заборгованості Відповідача, вказаної у позовні заяві. Розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Відповідач розумів розмір процентів, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів. Відсотки, які просить стягнути Позивач, нараховані за понадстрокове користування кредитом, за відсотковою ставкою передбаченою Кредитним договором.

Крім того, позивачем до позовної заяви надано саме витяг Договору факторингу та реєстр боржників за кредитним договором, оскільки реєстр боржників по кредитному договорі містить інформацію щодо заборгованості інших фізичних осіб, що є персональними даними та не підлягають розголошенню відповідно до законодавства. Водночас Позивач разом з позовною заявою надав суду належним чином завірені копії документів, що свідчать про належні правові підстави для переходу права вимоги до Відповідача.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно відповіді на відзив, представник позивача просить розгляд даної справи проводити без участі їхнього представника, позовні вимоги просить задовльнити в повному обсязі.

Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, згідно поданого відзиву представник відповідача просить розглянути справу без участі сторони відповідача.

Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Судом встановлено, що 25.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська Кредитна Група» та ОСОБА_1 було укладено індивідуальну частину договору про надання фінансового кредиту №/640168 (надалі - договір) (а.с.5).

ОСОБА_1 для підписання індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту №/640168 від 25.02.2021 було надано наступний одноразовий ідентифікатор R36013.

Відповідно до п.1.1 договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 5000,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в прядку та на умовах, визначених цим договором.

Кредит надається строком на 21 днів, тобто до 17.03.2021. Строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» (п.1.2 договору).

Згідно п.1.3 договору, за користуванням кредитом, клієнт сплачує товариству 912,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована.

Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної картки, вказаної клієнтом (п.1.4 договору).

Невід`ємною частиною цього договору є публічна пропозиція (оферта) товариства на укладення цього договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті товариства https://www/eurogroshi.com/ua/.

Клієнт підтверджує, що усвідомлює, що на правовідносини за цим договором не розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування» (п.1.6 договору).

Відповідно до п.2.1 договору, сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору.

Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнтом (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом (п.2.3 договору).

Згідно п.3.1 договору, товариство має право, зокрема:

Стягнути заборгованість за даним договором в примусовому порядку відповідно до чинного законодавства України. Товариство залишає за собою право здійснювати безспірне списання коштів з банківського рахунку позичальника для повного погашення заборгованості в разі виникнення простроченої заборгованості (п.п.3.1.3 договору);

Без згоди клієнта поступитися своїм правом вимоги за даним договором третій особі, в зв`язку з чим відбудеться заміна сторони кредитодавця за цим договором.

Відповідно до п.3.4 договору, клієнт зобов`язаний, зокрема своєчасно повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом в порядку, встановленому договором.

Згідно п.4.3 договору, у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в.п.1.2 цього договору та/або в додатку до цього договору, проценти передбачені в п.1.3 цього договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення договору

Вказаний договір також містить реквізити сторін, зокрема дані позичальника, а саме: ПІБ позичальника ОСОБА_1 , дата народження, її реєстраційний номер облікової картки платника податків, номер паспорта, адресу місця реєстрації, номер телефону, а також номер рахунку - НОМЕР_1 .

Відповідно до Додатку №1 до договору про надання фінансового кредиту №/640168 від 25.02.2021 (а.с.6), який підписаний ОСОБА_1 шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором R36013, у такому зокрема зазначено: строк на який надано кредит, кількість днів - 21, сума кредиту 5000,00 грн., фіксована процентна ставка за день користування 2,5%, сума нарахованих процентів за користування кредитом 2625,00 грн., до оплати 7625,00 грн..

У паспорті споживчого кредиту, зазначено, зокрема: інформацію та контактні дані кредитодавця, інформацію та контактні дані кредитного посередника, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація, інші важливі правові аспекти, підписаний споживачем ОСОБА_1 електронним підписом R36013 (а.с.7).

Судом також встановлено, що 16.03.2021 ОСОБА_1 звернулася до ТзОВ «Кредитна установа «Європейська Кредитна Група» із заявкою на продовження строку дії договору (пролонгацію кредиту) №/640168 від 25.02.2021, яку остання підписала електронним підписом R53117 (а.с.8).

16.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська Кредитна Група» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №2 до договору про надання фінансового кредиту №/640168 (надалі - угода) (а.с.8).

ОСОБА_1 для підписання додаткової угоди №2 до договору про надання фінансового кредиту №/640168 від 25.02.2021 було надано наступний одноразовий ідентифікатор R53117.

Відповідно до п.1 угоди, сторони погодили продовжили строк дії договору про надання фінансового кредиту №/640168 від 25.02.2021 на термін 21 днів (включаючи 0 днів прострочення).

Строк дії договору про надання фінансового кредиту №/640168 від 25.02.2021, з 2021-03-17 до 2021-04-07 (п.2 угоди).

Згідно п.3 угоди, у зв`язку з продовженням строку дії договору, позичальник зобов`язується здійснити повернення кредиту відповідно до умов зміненого графіка розрахунків: термін на який надано кредит, кількість днів - 21, сума кредиту 5000,00 грн., фіксована процентна ставка за день користування 2,5%, сума відсотків за користування кредитом 2625,00 грн..

Ця угода набуває чинності з дня її укладення та діє до повного виконання позичальником зобов`язань за цим договором (п.4 угоди).

Всі інші положення цього договору залишаються без змін (п.5 угоди).

Вказана угода також містить реквізити сторін, зокрема дані позичальника, а саме: ПІБ позичальника ОСОБА_1 , дата народження, її реєстраційний номер облікової картки платника податків, номер паспорта, адресу місця реєстрації, номер телефону, а також номер рахунку - НОМЕР_1 .

Як вбачається із інформації, наданою АТ «Приват Банк» (лист-повідомлення) встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку, номер якої збігається з номером, який ОСОБА_1 надала Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська Кредитна Група», а також на номер рахунку за цією карткою 25.02.2021 зараховано переказ у сумі 5 000,00 грн., інформація про платника Переказ коштів. Коментар «Viplata zaima EUROGROSHI». Не підлягає оподаткуванню. ID платежу (а.с.135).

09.12.2021 між ТзОВ «Кредитна установа «Європейська Кредитна Група» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №09122021, а також Акт прийому-передачі реєстру Боржників від 09.12.2021 за договором факторингу №09122021 від 09.12.2021 (а.с.9-12, 100-104), за умовами яких фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань, права на одержання яких належить клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрі Боржників, які формуються згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною Договору (пункт 1.1. Договору).

Перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до Божника відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру до боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору (п.1.2 Договору).

На виконання вимог договору факторингу №09122021 від 09.12.2021 ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було сплачено ТзОВ «Кредитна установа «Європейська Кредитна Група» грошові кошти в розмірі 1 642 483,04 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №17818 від 15.12.2021 (а.с.108).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 09.12.2021 до Договору факторингу №09122021 від 09.12.2021 ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №/640168 в розмірі 14000,00 грн., з яких 5000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 9000,00 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с.13, 105-107).

Враховуючи вищевикладене, із наявних матеріалів справи вбачається, що кредитором по виконанню зобов`язань боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №/640168 від 25.02.2021 року, відповідно до укладеного договору факторингу виступає позивач.

Як видно із розрахунку заборгованості за кредитним договором №/640168 від 25.02.2021 року, за період з 09.12.2021 по 31.12.2024, станом на 31.12.2024 заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем складає 14000,00 грн., з яких 5000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 9000,00 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с.14).

Вирішуючи даний спір суд виходить з такого.

Порядок укладання договорів в електронній формі передбачений зокрема Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до п.12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.1 ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Суд не бере до уваги доводи представника відповідача стосовно того, що у матеріалах справи відсутні й суду не надано будь-які належні, допустимі і достатні докази перерахування кредитних коштів за вищезазначеним договором позичальнику, оскільки як зазначалось вище факт перерахування ОСОБА_1 кредитних коштів в розмірі 5000,00 грн. на банківський рахунок останньої, який вказаний нею у кредитному договорі №/640168 від 25.02.2021, підтверджується випискою по рахунку (банківська картка НОМЕР_1 ).

Також суд критично відноситься до твердження представника відповідача про те, що позивачем не надано, а матеріали справи не містять доказів на підтвердження оплати переходу права грошової вимоги до позивача за договором факторингу, оскільки наявні у матеріалах справи договір факторингу, реєстр боржників та витяги з нього, підтверджують належний перехід права вимоги (до відповідача як боржника за кредитним договором) від первісного кредитора ТОВ «Кредитна установа «Європейська Кредитна Група» до нового кредитора ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», тобто останній є належним позивачем у цій справі.

За умовами згаданого договору факторингу (пункт 1.2. Договору) саме в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників відбувається перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до Божників та Фактор набуває відповідні права вимоги. Наявний у матеріалах справи акт прийому-передачі реєстру Боржників, який підписаний сторонами 09.12.2021, засвідчує обставину переходу 09.12.2021 до ТОВ «ФК «ЄАПБ» як Нового кредитора прав вимоги до боржників, наявних у відповідному реєстрі.

Крім того, не заслуговують на увагу і твердження представника відповідача про те, що позивачем сплачено кошти за Договором факторингу, як того вимагає Закон, оскільки як зазначалось вище у матеріалах справи наявна відповідна платіжне доручення про сплату ТОВ «ФК «ЄАПБ» на користь ТОВ «Кредитна установа «Європейська Кредитна Група» плати згідно з умовами Договору факторингу №09122021 від 09.12.2021.

Одночасно, вирішуючи питання правомірності нарахування заборгованості за відсотками за кредитним договором №/640168 від 25.02.2021, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ч. 1ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання. У частині 2 цієї статті зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до приписів частини 4 статті 263 ЦПК України суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (провадження №14-10цс18) відступлено від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15, та зроблено висновок, що «за змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».

У постанові від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду вже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч. 1ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першоюст. 1050 ЦК Українизастосуванню у таких правовідносинах підлягає положенняст. 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти встановлені ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року по справі №910/4518/16 для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги кредиторів, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору (в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін), співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Враховуючи вищевикладене, право позикодавця нараховувати передбачені договором відсотки припиняється після спливу визначеного договором строку дії договору чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення із відповідача заборгованості по відсотках за період з 25.02.2021 по 09.12.2021, представник позивача вказує на те, що відсотки нараховані за понадстрокове користування, за відсотковою ставкою передбаченою кредитним договором.

Однак, суд не погоджується з такими мотивами та вважає їх безпідставними.

Як зазначалось вище, відповідно до п.1.2 договору, кредит надається строком на 21 днів, тобто до 17.03.2021, та за користування кредитом, клієнт сплачує товариству 912,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована.

Відповідно до п.2.1 договору, сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору.

Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнтом (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом (п.2.3 договору).

Одночасно, згідно п.4.3 договору, сторони передбачили, що у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в.п.1.2 цього договору та/або в додатку до цього договору, проценти передбачені в п.1.3 цього договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення договору.

При цьому, суд зазначає, що п.2.3 знаходиться в розділі 2 договору, який визначає порядок нарахування процентів та сплати заборгованості за договором, натомість відповідні заходи щодо відповідальності сторін визначені в розділі 4 договору і в цьому розділі знаходиться п. 4.3 договору.

З врахуванням описаного вище, спрямованості змісту п.п. 2.3, 4.3 договору, їх розміщення в тексті договору та принципу contra proferentem суд тлумачить положення п. 2.3 таким чином, що передбачені в ньому проценти є процентами за користування кредитом, а не мірою відповідальності, передбаченою ч.2 ст. 625 ЦК України, а передбачені в п. 4.3 договору є мірою відповідальності, передбаченою ч.2 ст. 625 ЦК України.

При цьому, суд не приймає до уваги положення додаткової угоди №2 від 16.03.2021 про те, що строк дії договору про надання фінансового кредиту №/640168 від 25.02.2021 продовжено з 21-03-17 до 2021-04-07, оскільки згідно умов заявки на продовження строку дії договору (пролонгації кредиту), то така можлива при дотриманні позичальником наступних умов, а саме сплати нарахованих за користування кредитом, згідно зазначеного графіку розрахунків в договорі.

Одночасно, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 було здійснено оплату за нараховані відсотки, а відтак строк кредитування не продовжувався.

Таким чином, суд вважає, що нарахування відсотків відповідачу за користування грошима після спливу 21 денного строку, на який надавався кредит, є безпідставним та необґрунтованим, оскільки у кредитора є право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів, нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору, є необґрунтованими, правові підстави для стягнення відсотків, нарахованих після 17.03.2021 року за кредитним договором №/640168 від 25.02.2021 відсутні.

Більше того, доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості не містить усіх складових такої, зокрема не зазначено бази нарахування процентів, періоду нарахування процентів, розмір процентів, застосованого за період прострочення.

Також судом встановлено, що позивач позовних вимог про стягнення відсотків, нарахованих в порядку ст.625 ЦК України не заявляло.

Таким чином, розмір заборгованості по процентам за користування кредитними коштами за цим кредитним договором №/640168 від 25.02.2021становитиме, зокрема станом на 17.03.2021 у розмірі 2625,00 грн. (5000*21*2,5% = 2625,00 грн).

З огляду на викладене, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги, в частині стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №/640168 від 25.02.2021підлягають частковому задоволенню, та з відповідача слід стягнути заборгованість за вищевказаним кредитним договором у розмірі 7625,00 грн. (5000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу + 2625,00 грн. (заборгованість за нарахованими процентами) = 7625,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, оскільки позовні вимоги задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1649,18 грн., виходячи з розрахунку 7625,00 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 3028,00 грн. (ставка судового збору) : 14000,00 грн. (розмір заявлених позовних вимог) = 1649,18 грн., що буде пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12,81,141, 263-265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, , реквізити IBAN № НОМЕР_3 у АТ «ТАСкомбанк») заборгованість за кредитним договором №/640168 від 25.02.2021 року в розмірі 7625 (сім тисяч шістсот двадцять п`ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, , реквізити IBAN № НОМЕР_3 у АТ «ТАСкомбанк») витрати на сплату судового збору в розмірі 1649 (одна тисяча сорок дев`ять) гривень 18 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя С.І. Сливка