Кегичівський районний суд Харківської області
Справа № 624/638/25
№ провадження 2/624/351/25
РІШЕННЯ

іменем України

селище Кегичівка 04 серпня 2025 року

Кегичівський районний суд Харківської області, у складі

головуючого судді Куст Н.М.,

за участю т.в.о. секретаря судового засідання Ткаченко А.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №624/638/25,

позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ», (далі ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ»),

представник позивача: Пархомчук Сергій Валерійович,

відповідач: ОСОБА_1 ,

суть вимог: про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Виклад позиції позивача.

ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», в особі представника Пархомчук С.В. звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за заборгованість за кредитним договором № 90070 від 03 листопада 2019 року в сумі 20880,00 грн та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 28 жовтня 2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021 відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28 жовтня 2021 року до договору факторингу №01-28/10/2021, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1

03 листопада 2019 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 90070 про надання фінансового кредиту який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір Відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, товариство надає Клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором на наступних умовах: Сума виданого кредиту: 4500,00 гривень дата надання кредиту: 03 листопада 2019 року. Строк кредиту: 30 днів валюта кредиту: UAH. Стандартна процентна ставка 2 % в день або 730 % річних. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 16 квітня 2025 року загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 20880,00 грн, яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі становить 4500,00 грн. Прострочена заборгованість за процентами в розмірі становить 16380,00 грн.

Згідно п. 1.4. Кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом. На виконання вимог п. 1.4. кредитного договору відповідачем були зазначені реквізити платіжної банківської карти № НОМЕР_1 для перерахування кредитних коштів (ч. 7 кредитного договору). На підтвердження виконання товариством п. 1.4 Кредитного договору, позивач надає інформаційну довідку, відповідно до якої 03 листопада 2019 року на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 4500,00 грн за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , що являється доказом видачі кредитних коштів. Умовами п. 6.1 Договору Цей Договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до 6.2 Сторона несе повну відповідальність за правильність вказаних ними у Договорі реквізитів, і зобов`язується своєчасно у письмовій формі, по електронній пошті, повідомляти іншу Сторону про їх зміну, а у разі неповідомлення несе ризик настання пов`язаних із цим несприятливих наслідків. На виконання вимог ч. 4 ст. 16 ЗУ «Про споживче кредитування» п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивач повідомляє, що останнім на адресу ОСОБА_1 була направлена вимога про дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором № 90070 від 03 листопада 2019 року, проте станом на дату подачі позову зазначена вимога була залишена відповідачем без виконання.

Позиція відповідача.

24 липня 2025 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 .

Відзив обґрунтований тим, що у матеріалах справи відсутні: оферта на укладення кредитного договору, акцепт оферти на укладення кредитного договору, відсутня інформація щодо того, чи проходила особа яка нібито укладала кредитний договір ідентифікацію, як це передбачено чинним законодавством, відсутні докази проведення такої ідентифікації, відсутня відповідь особи яка нібито проходила ідентифікацію про прийняття пропозиції (акцепт), відсутнє підтвердження вчинення електронного правочину, яке повинен був отримати позичальник, при укладанні договору.

Матеріали судової справи взагалі не містять жодного доказу, що нібито укладення договору від 03 листопада 2019 року № 90070 відбувалось в порядку визначеному чинним законодавством.

А тому, якщо позивач вважає, що відповідач отримував одноразовий ідентифікатор, використовував його для укладення кредитного договору, всі ці обставини повинні бути доведені належними та допустимими доказами, наприклад інформацією від мобільного оператора про належність номера телефону саме відповідачеві, підтвердження направлення смс-повідомлення на цей номер, докази, що саме відповідач реєструвалась в ЕС «кредиторів» позивачем також надані не були, як і не повідомлено, як саме проводилась ідентифікація особи, та не надано доказів такої ідентифікації

Надана позивачем довідка не може бути належним та допустимим доказом отримання відповідачем коштів, а за відсутності доказів отримання відповідачем коштів, позовна заява не підлягає задоволенню. До того ж, звертає увагу суду, що у вказаному листі відсутня будь яка інформація, яка б давала можливість ідентифікувати особу отримувача коштів, як то ПІБ отримувача, його ІПН. Позивачем не надано доказів, що відповідач володіє/використовує картку із номером НОМЕР_1 .

Більше того, даний номер не є повним, оскільки символами «X» замінено 6 цифр, тобто це цифри в діапазоні від 000000 до 999999, тобто 1 млн (!) цифр. Окрім того, звертаю увагу суду, що у наданому позивачем листі, зазначається, що сайт торговця, відповідно й сайт «кредитодавця» - CLY.COM.UA.

Крім того, матеріали справи не містять доказів щодо перерахування коштів від ТОВ «Займер» як кредитних на рахунки ТОВ «Платежі Онлайн» для здійснення переказу коштів на виконання вимог договору, для подальшого переказу їх відповідачу.

Вважає, що підстав для задоволення позову у суду першої інстанції не має з огляду на недоведеність позивачем факту надання відповідачу кредиту в сумі, зазначеній в позовній заяві. Щодо «виписки по рахунку», таку виписку було сформовано представником позивача самостійно, як зацікавленою особою, і відповідно, останній, міг зазначити в цьому «реєстрі» будь-яку інформацію на власний розсуд. Вказана виписка відповідачем не погоджувалась.

Враховуючи вищевикладене, а саме відсутність належних та допустимих доказів укладення спірного кредитного договору, отримання відповідачем коштів, вважає, що позовні вимоги є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Щодо відступлення права вимоги, позивач, разом із позовною заявою, направив до суду витяг із реєстру боржників, який виготовлений самим позивачем, як зацікавленою особою. Зазначений витяг не містять підписів сторін, що уклали договір факторингу, а містить підпис лише представниками позивача, який є зацікавленою особою та може у витязі зазначити будь-яку інформацію на власний розсуд. Позивачем не надано до суду жодного доказу виконання останнім договорів факторингу, а отже й не доведено належними та допустимими доказами право позивача взагалі звертатись до суду із позовною заявою до відповідача.

Звертає увагу суду, що відповідно до умов нібито укладеного кредитного договору, строк кредитування становить 30 днів, а вартість кредиту - 7200 грн. Тож, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості в сумі 20 880,00 грн є необґрунтованими.

Щодо витрат позивача на правову допомогу, вважає, що витрати, які поніс/понесе позивач під час розгляду справи, не є співмірними із ціною позову та/або значенням справи для сторони, складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

09 липня 2025 року представник позивача звернулася до суду з позовом.

Ухвалою суду від 10 липня 2025 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 04 серпня 2025 року.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав клопотання про розгляд справи за відсутності представника.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про місце дату та час розгляду справи повідомлена належним чином.

Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

Судом установлено, що 03 листопада 2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Займер» підписано договір № 90070 (електронним підписом KL9875) згідно якого товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 4500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених цим договором. (п.1.1) Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 02 грудня 2019 року, але в будь якому випадку, договір діє до повного його виконання сторонами (п.1.2) За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 730 % річних від суми кредиту в розрахунку 2 % на добу. Тип процентної ставки фіксована (п.1.3). Кредит надається клієнту у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки вказаної клієнтом (п.1.4)(а.с.15-16).

Додаток № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 90070 від 03 листопада 2019 року також підписано ОСОБА_1 (електронним підписом НОМЕР_2 ) містить графік розрахунків та орієнтовну сукупну вартість кредиту (а.с.17).

Згідно довідки про індентифікацію виданої ТОВ «Займер» підтверджено що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , з якою укладено договір № 90070 від 03 листопада 2019 року ідентифіований ТОВ «Займер», вказано одноразовий ідентифікатор KL9875, дата відправки ідентифікатора 03 листопада 2019 року, номер телефону, на яку було відправлено 43 (а.с.11).

Матеріали справи містять інформаційну довідку № 4084/05 від 30 травня 2025 року, з якої вбачається що 03 листопада 2019 року видано кредит № 90070 в сумі 4500,00 грн на карту НОМЕР_1 (а.с.28).

Відповідно до договору факторингу № 01-28/10/2021 від 28 жовтня 2021 року року укладеному між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» вбачається, що до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 20880,00 грн. Даний факт підтверджується платіжними дорученнями №1653 від 02 листопада 2021 року, №1672 від 23 листопада 2021 року, № 432 від 02 листопада 2021 року (оплата за відступлення права вимоги по договору факторингу № 01-28/10/2021 від 28 жовтня 2021 року, згідно реєстру боржників додаток 1 від 28 жовтня 2021 року) (а.с.26-27).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників від до договору факторингу № 01-28/10/2021 від 28 жовтня 2021 року, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 20880,00 гривень, з яких: 4500,00 грн сума заборгованості по тілу кредиту, 16380,00 грн сума заборгованості за відсотками (а.с.10).

Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором № 90070 наданого позивачем ОСОБА_1 має заборгованість перед ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за Договором № 90070 в розмірі 20880,00 гривень, з яких: 4500,00 грн сума заборгованості по тілу кредиту, 16380,00 грн сума заборгованості за відсотками (а.с.9)

Згідно вимоги від 14 квітня 2025 року, вбачається, що позивачем на адресу ОСОБА_1 була направлена вимога про дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором № 90070 від 03 листопада 2019 року (а.с.8).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 цього Кодексу передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Частинами 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору

Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З кредитного договору №90070 від 03 листопада 2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Займер» вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.

Оскільки ці договори укладені на сайтах позикодавця, та ОСОБА_1 підписала їх одноразовими ідентифікатором, тому без отримання повідомлень з відповідними ідентифікаторами, без здійснення входу на сайти товариств такі договори не були би укладеними.

Зазначене відповідає висновкам, що викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21).

Доказів того, що банківські картка зазначена в кредитному договорі № 90070 їй не належить, та на неї не було перераховано кредитні кошти за договором ОСОБА_1 на спростування отримання кредитних коштів не надано.

Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» такі правочини вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеному у письмовій формі.

Виходячи з викладеного, позивачем надано належні та допустимі докази укладення кредитного договору № 90070 від 03 листопада 2019 року та отримання ОСОБА_1 коштів у сумі 4500,00 грн.

Тому суд, приходить до висновку, що в частині стягнення тіла кредиту за кредитними договорами підлягає до задоволення.

Позивач, пред`являючи вимоги до ОСОБА_1 просив, у тому числі, крім тіла позики (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому законодавство визначає різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), постановах Верховного Суду від 10 серпня 2022 року у справі № 754/16771/17 (провадження № 61-12636св21), від 01 вересня 2022 року у справі № 225/3427/15-ц (провадження № 61-18053св21) зазначено:

«право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».

За умовами кредитного договору № 90070 від 03 листопада 2019 року сторони погодили строк кредитування 30 днів з 03 листопада 2019 року (тобто по 02 грудня 2019 року).

Звертаючись до суду з даним позовом ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» просив стягнути нараховані проценти, які розраховані за період з 03 листопада 2019 року по 16 квітня 2025 року.

Отже, виходячи з того, що строк кредитування за кредитним договором № 90070 від 03 листопада 2019 року закінчився 02 грудня 2019 року, тому з цього часу кредитор не мав підстав здійснювати нарахування відсотків, передбачених умовами договору.

Оскільки строк кредитування за вказаним кредитним договором закінчено 02 грудня 2019 року, у кредитодавця було відсутнє право нараховувати відсотки за користування кредитом, тому вимоги позивача про стягнення таких відсотків, нарахованих після 02 грудня 2019 року, є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню. Після цих дат права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Як вбачається з матеріалів справи договір укладено на 30 днів з 03 листопада 2019 року по 02 грудня 2019року з відсотковою ставкою в розмірі 2 % за кожен день користування кредитом. Тобто, за вказаний період розмір відсотків становить 2700 грн (4500,00 грн х 2% х 30 днів).

Таким, чином відсотки, які підлягають задоволенню, складають за договором: № 90070 від 03 листопада 2019 року укладеного між ТОВ «Займер» та ОСОБА_1 у сумі 2700,00 грн.

Щодо права позивача пред`являти свої вимоги до боржника за договорами, то суд керується такими положеннями Закону.

За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено у судовому засіданні 28 жовтня 2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021 відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28 жовтня 2021 року до договору факторингу №01-28/10/2021, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 .

Таким чином, до ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» перейшли всі права щодо права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №90070 від 03 листопада 2019 року укладеного між ТОВ «Займер» та ОСОБА_1 .

Враховуючи, вищевикладене, позовні вимоги, підлягають частковому задоволенню, а саме підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за кредитним договором № 90070 від 03 листопада 2019 рокув сумі 7200,00 грн, що складається з 4500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 2700,00 грн сума заборгованості за відсотками.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем сплачено 2422,40 грн судового збору, про що свідчить платіжна інструкція №39343 від 05 червня 2025 року (а.с.25).

Оскільки, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитом в розмірі 7200,00 грн, то відповідно слід стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог: 7200,00 грн *100 % /20880,00 грн = 34,48 %; 2422,40 грн*34,48% / 100 % = 835,24 грн.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 835,24 грн.

Щодо витрат на правничу допомогу.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно вимог ч. 4 цієї статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).

У відзиві міститься клопотання відповідачки, щодо зменшення розміру та вважає суму 10500,00 грн завишенню, вважає що дана судова справа не є дуже складною для представника позивача, оскільки для нього ця справа є типовою.

За вимогами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу представником позивача були надані копії наступних документів: довіреність, акт про отримання правової допомоги від 28 липня 2025 року, платіжну інструкцію № 3 9486 на суму 10500 грн; договір про надання правової допомоги від 29 грудня 2023 року.

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, згідно якої заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Враховуючи категорію та складність справи, яка відноситься до малозначних, а також те, що розмір витрат є не співмірним відповідно до вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд вважає, при цьому наявність квитанції, що підтверджує реальності таких витрат, що заявлена сума витрат в сумі 10500,00 грн за надані адвокатом послуги, що фактично зводяться до підготовки позовної заяви, є завищеними та не відповідають критерію розумності.

Крім того, КАС ВС у своїй постанові від 15 квітня 2021 року (справа № 160/6899/20) зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе вимогу щодо стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити частково у розмірі 2000,00 грн, що з огляду на характер та обсяг виконаної адвокатом роботи, співмірність витрат зі складністю справи та виконаною роботою, часом, який необхідний для виконання такої роботи адвокатом, буде відповідати засадам цивільного законодавства щодо розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду ухвалюються, складаються і підписуються складом суду, який розглянув справу.

Керуючись ст.11,14,16,526,530,611,615,1050,1054,1055 ЦК України, ст.141,258,259,264-265,280-282 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» в особі представника Пархомчука Сергія Валерійовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ»» заборгованість за кредитним договором №90070 від 03 листопада 2019 року в сумі 7200 (сім тисяч двісті) грн, що складається з 4500 (чотири тисячі п`ятсот) грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 2700 (дві тисячі сімсот) грн - сума заборгованості за відсотками.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ»» витрати зі сплати судового збору у розмірі 835 (вісімсот тридцять п`ять) грн 24 коп та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн (дві тисячі) грн.

Відповідно до п.п.15.5 п.15 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи Харківському апеляційному суду або через Кегичівський районний суд Харківської області, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін:

позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ», (далі ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ»), місцезнаходження: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 82, офіс 7, ,

представник позивача: Пархомчук Сергій Валерійович, місцезнаходження: 08157, Київська область, с. Софіївська Борщагівка, пр-т. Героїв Небесної сотні, 26/9,

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , паспорт № НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.М. Куст