ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/818/3006/25 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: завданої майну фізичних або юридичних осіб
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Холод М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Чорного Геннадія Олексійовича на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2025 року, у справі № 638/19579/24, за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2024 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, в обґрунтування якого зазначили, що на праві спільної сумісної власності є співвласниками квартири АДРЕСА_1 .

Позовна заява мотивована тим, що 23 липня 2024 року відбулося залиття квартири позивачів, про що складено Акт обстеження від 29 липня 2024 року. При обстеженні технічного стану внутрішньобудинкових систем господарчої, побутової (зливної) каналізації та холодного водопостачання виявлено теча різьбового з`єднання при підключенні унітаза. В квартирі АДРЕСА_2 постраждало від залиття: кімната (пол.-17.1 м2, стеля 17.1 м2, стіна 16.6 м2), коридор: пол:4.6 м2, стеля 4.6м2,стіна 13 м2).

Вказали, що з метою встановлення розміру матеріальної шкоди, заподіяного внаслідок залиття квартири, позивач ОСОБА_2 31 липня 2024 року звернувся до Національного наукового центру «Інституту судових експертиз ім..3асл. проф.. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України. Висновком експертів №6174/7247 за результатами проведення комісійного будівельно-технічного дослідження від 16.09.2024 року встановлено, що розмір матеріальної шкоди становить 49764 грн. Також позивачі понесли за експертну оцінку у розмірі 14994,14 грн та на закупівлю товарів та обладнання для ремонту у розмірі 32359,39 грн. Відповідач добровільно відшкодувати завдану шкоду відмовився. Крім того, позивачі зазначають, що їм завдано моральну шкоду у розмірі 40000 грн.

На підставі вищевикладеного, позивачі просили суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у рівних долях пропорційно суму майнових збитків у розмірі 107117,53 грн, моральну шкоду у розмірі 40000 грн; судовий збір у розмірі 1472 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2025 року позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири, грошові кошти у розмірі 21586,05 грн (двадцять одна тисяча п`ятсот вісімдесят шість гривень 05 копійок).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , , в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири, грошові кошти у розмірі 21586,05 грн (двадцять одна тисяча п`ятсот вісімдесят шість гривень 05 копійок).

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_4 , в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири, грошові кошти у розмірі 21586,05 грн (двадцять одна тисяча п`ятсот вісімдесят шість гривень 05 копійок).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі 4000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі 4000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 , в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі 4000,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , судовий збір у розмірі 274,68 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , судовий збір у розмірі 274,68 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 , судовий збір у розмірі 274,68 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Чорний Геннадій Олексійович подав апеляційну скаргу, у якій просить частково скасувати рішення суду у частині задоволення позовних вимог по відшкодуванню моральної шкоди всім позивачам та ухвалити у цій частині нове рішення, яким відмовити їм у задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди.

Вказав, що матеріали справи свідчать про те, що позивачі не надали жодного доказу, який би підтверджував заподіяння їм моральної шкоди або втрат немайнового характеру.

Вважає недоведеною спричинену позивачу моральну шкоду, та не погоджується з визначеним судом до стягнення розміром моральної шкоди, оскільки вважає, що розмір моральної шкоди розраховано без належного нормативно-правового обґрунтування.

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення позивачів та їх представника, розглянула справу за відсутності інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, які не з`явилися у судове засідання, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1ст.367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржене рішення суду відповідає.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що належними й допустимими доказами доведено, що внаслідок залиття з вини відповідача, майну позивачів завдано шкоди, розмір якої нею частково доведено. Доказів того, що залиття належної позивачам квартири відбулося з вини інших осіб та, як наслідок, відповідальність за завдану шкоду має бути покладена не на відповідача, суду не надано. Крім того у поданому відзиві на позовну заяву відповідач проти стягнення матеріальної шкоди у розмірі 49764,00 грн відповідно до висновку експертів,не заперечував та у цій частині визнав позов, яке суд прийняв.

У частині заявлених позивачами вимог про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач своїми неправомірними діями порушив права позивачів, та, з урахуванням принципів розумності та справедливості, оцінив розмір відшкодування кожному позивачеві у розмірі 4000,00 грн.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду.

Матеріалами справи підтверджується та судом встановлено, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на житло від 02 вересня 1998 року, реєстраційний номер 1-98-140703.

Актом обстеження від 29 липня 2024 року, складеного представниками Комплексу «Харківводовідведення» у складі майстра дільниці Шевченківського р-н УТО ВБС Єлфімова А.С., слюсаря-сантехніка дільниці № 8 УТО ВБС Ярошенка Є.В., встановлено, що 23 липня 2024 року відбулося залиття квартири АДРЕСА_3 . При обстеженні комунікацій холодного водопостачання та каналізації була виявлена теча різьбового з`єднання при підключенні унітаза (внутрішньоквартирна теча). В квартирі АДРЕСА_2 постраждало від залиття кімната: підлога 17,1 м2, стеля 17,1 м2, стіна -16,6 м2; коридор: підлога 4,6 м2, стеля 4,6 м2, стіна 13 м2.

Сторонами визнається та не підлягає доказуванню згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_4 .

Згідно висновку експертів ННЦ «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» № 6174/7247 від 16 вересня 2024, складеного за результатами проведення комісійного будівельно-технічного дослідження, розмір матеріальної шкоди, завданої власнику квартири за адресою: АДРЕСА_5 , станом на час складання висновку становить 49764,00 грн.

За проведення експертного дослідження № 6174/7247 ОСОБА_2 сплачено ННЦ «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» грошові кошти у розмірі 14994,14 грн, що підтверджується Актом № 6174/7247 від 31 липня 2024 року та квитанцією № 13 від 08 серпня 2024 року.

Крім того, ОСОБА_2 сплачено за будівельні матеріали та обладнання для ремонту грошові кошти у розмірі 32359,39 грн, що підтверджується видатковою накладною № 6343561 від 30.08.2024, фіскальними чеками від 20.09.2024, рахунок-фактурами від 16.09.2024, 18.09.2024, 24.09.2024.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (ч. 1 ст. 11, п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

За змістом положень ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Згідно зі ст. 151 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Пунктами 8, 9 частини другої статті 19 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 11.12.2018 у справі №759/4781/16-ц, від 11.09.2019 у справі № 203/2378/14-ц та від 28.08.2019 у справі № 638/20603/16.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 27 травня 2021 року у справі № 761/12945/19 (провадження № 61-15575св20), від 19 лютого 2020 року у справі № 369/8038/17 (провадження № 61-1857св19).

Згідно з Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житловокомунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207, передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил).

В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за головного інженера, голови комісії майстра технічної дільниці, майстра ремонтної дільниці, слюсаря-сантехніка (слюсаря-електрика), представників організації, яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та гарячого водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Наданий позивачами Акт обстеження від 29 липня 2024 року відповідає вимогам Правил № 76, зазначеним в Додатку 4, складений уповноваженими на це особами, у ньому зазначено характер залиття та його причини, завдану матеріальну шкоду (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей), а тому є належним, допустимим та достовірним доказом підтвердження факту залиття квартири позивачів, характеру пошкоджень майна позивачів, вини відповідача у залитті квартири позивачів.

Поданий позивачами в порядку ст. 106 ЦПК України висновок експертів складено відповідно до вимог закону уповноваженими особами, експерти попереджені про кримінальну відповідальність згідно зі ст. 384 КК України, об`єкти дослідження узгоджуються з актом від 29 липня 2024 року, а тому висновок експертів від 16 вересня 2024 року є належним, допустимим та достовірним доказом розміру матеріальної шкоди, завданої позивача, внаслідок залиття квартири.

У силу вимог статті 1066 ЦК України відсутність вини має доводити особа, яка завдала шкоди, однак у даному разі відповідачами не спростовано презумпцію їхньої вини, не надано жодних доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки її частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Саме такий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 27 грудня 2019 року у справі № 686/11256/16-ц (провадження № 61-28098св18).

Відповідач у відзиві на позовну заяву визнав, що залиття квартири позивачів сталося з його вини, а також визнав позовні вимоги в частині відшкодування майнової шкоди у розмірі 49764,00 грн відповідно до висновку експертів.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

З урахуванням предмету та підстав позову, належності, допустимості, достовірності та достатності доказів в частині позовних вимог про відшкодування майнової шкоди у розмірі 49764,00 грн, суд прийняв заявлене визнання позову відповідачем в цій частині, та у зв`язку з чим задовольнив позовні вимоги в цій частині.

Крім того, оскільки для відновлення свого порушеного права, з метою визначення розміру заподіяної майнової шкоди, позивачами сплачено за проведення експертного дослідження № 6174/7247 грошові кошти у розмірі 14994,14 грн, тому з ОСОБА_1 на користь позивачі підлягають стягненню також грошові кошти у розмірі 14994,14 грн в рахунок відшкодування витрат на проведення експертизи для визначення розміру майнової шкоди, які позивачі були змушені зробити для відновлення свого порушеного права.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивачів вартості витрат у розмірі 32359,39 грн, які позивачі понесли на придбання товарів та обладнання для ремонту, з огляду на таке.

Збитками, які завдано особі у результаті порушення її цивільного права, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

З долученого позивачами висновку експертів, який судом визнано належним та допустимим доказом розміру завданої майнової шкоди, визначено, що шкода, заподіяна позивачам внаслідок залиття квартири, складає 49764,00 грн. При цьому, як вбачається зі змісту висновку експертів, зведеного кошторисного розрахунку та локального кошторису на будівельні роботи (а.с. 22-23), зазначений розмір шкоди включає в себе як вартість матеріалів, виробів, комплектів, так і заробітну плату робітників, тобто усі витрати на ремонтні роботи, необхідні для усунення наслідків залиття квартири, з урахуванням ПДВ.

Отже, фактично витрачені позивачами грошові кошти на проведення ремонту у розмірі 32359,39 грн повністю охоплюються розміром шкоди, визначеним висновком експертів, та не перевищують його. Різниця в сумі витрат в сторону зменшення, порівняно з висновком експертів, вочевидь зумовлена відсутністю витрат на оплату праці робітників. Таким чином, враховуючи, що розмір витрат позивачів на придбання матеріалів для проведення ремонту повністю охоплюється розміром майнової шкоди, визначеної висновком експертів, який відповідач визнав та не просив зменшити, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення витрат на придбання товарів та обладнання для ремонту у сумі 32359,39 грн.

Колегія суддів відхиляє доводи скарги про недоведеність позову про стягнення моральної шкоди у розмірі 12000,00 грн, за їх необгірнутованістю.

Згідно з положеннями статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (частина четверта статті 23 ЦК України).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

У позовні заяві позивачі вказали, що внаслідок залиття квартири позивачів, останні зазнали постійного стресу, сильних переживань, відчуття страху, напруги і невпевненості, душевних страждань, оскільки пошкоджене майно є місцем їхнього проживання, що свідчить про необхідність докладання значних та невідкладних зусиль для відновлення попереднього становища, враховуючи обсяг та характер заподіяної шкоди.

Оскільки у даному випадку було доведено порушення права позивачів на користування квартирою за її призначенням, то суд першої інстанції з урахуванням тривалості такої шкоди, її характеру, необережної вини відповідача обґрунтовано та відповідно до вказаної норми ст. 23 ЦПК України, загальних принципів цивільного законодавства справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України) правильно визначив факт та розмір моральної шкоди, яка була завдана кожному з них в рівній мірі.

Схожі висновки викладено в постанові Верховного Суду від 20 вересня 2023 року у справі № 753/23331/16-ц (провадження № 61-3825св22).

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

На підставі вищевказаних обставин та правового обґрунтування колегія суддів визнає, що оскаржене рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи скарги є недоведеними та висновків суду не спростували, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Чорного Геннадія Олексійовича залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня ухвалення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 28 липня 2025 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді колегії Ю.М.Мальований.

О.Ю.Тичкова.