Справа № 473/3495/25
РІШЕННЯ

іменем України

"04" серпня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Булкат М.С.,

за участю секретаря судового засідання Багрін І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дорошівської сільської ради про визнання права на земельну частку (пай),

встановив

09 липня 2025 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача Дорошівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну частку (пай), в якому вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Після смерті, гр. ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, а саме, право на земельну частку (пай), яким померла володіла на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) МК №0045913, виданого Вознесенською РДА 26 травня 1997 року.

Після смерті ОСОБА_2 , її дочка ОСОБА_3 , надала нотаріально засвідчену приватним нотаріусом Вознесенського нотаріального округу Кучеровою Г.А. довіреність від 12.10.2021 року, зареєстровану в реєстрі за № 1571.

Вказаною довіреністю, ОСОБА_3 уповноважувала ОСОБА_4 представляти її інтереси з питань оформлення спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

05.11.2021 року ОСОБА_3 було отримано довідку-роз`яснення №178/01-16, згідно якої, за відомостями зі Спадкового реєстру спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась. Але відповідно до наданої довідки №741/02-13/щ, виданої 27.09.2021р. Дорошівською сільською радою Вознесенського району Миколаївської області та ст.549 ЦК України РСР, а саме п.1, ОСОБА_3 вважається такою що спадщину прийняла.

В довідці нотаріуса зазначено, що згідно ст. 47 Закону України «Про нотаріат», п.2 Глави 8 Розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, неможливо прийняти для видачі свідоцтва про право на спадщину в якості правовстановлювального документа вищезазначений сертифікат на право на земельну частку (пай), оскільки в ньому існує виправлення в прізвищі та дописки в імені спадкодавця, що суперечить вимогам законодавства щодо видачі сертифікатів на право на земельну частку (пай), тому вищезазначений документ (сертифікат) є зіпсованим та рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання спадкування земельної частки (паю) після смерті ОСОБА_2 .

Вказана відмова була зумовлена тим, що в сертифікаті на право на земельну частку (пай) було внесено виправлення прізвища власника з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_5 ». Внесення виправлення було засвідчено печаткою та підписом посадової особи Вознесенської районної державної адміністрації.

ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 померла.

Однак, про вказаний факт, представника за довіреністю, адвоката Маняка Андрія Володимировича ніхто не повідомив. В зв`язку з цим, 18.11.2021 року, адвокатом Маняком А.В. в інтересах довірителя ОСОБА_3 , було подано позов про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом до Дорошівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області.

20.12.2021 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області, в справі №473/4303/21 було прийнято рішення «позов - задовольнити повністю. Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право на земельну частку (пай) площею 4,47 умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності агрофірмі «Щербані» в межах території Щербанівської сільської ради в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Щербані, Вознесенського району, Миколаївської області.»

Рішення набрало законної сили 20.01.2022 року

На підставі заяви ОСОБА_1 в Другій Вознесенській державній нотаріальній конторі, після смерті ОСОБА_3 , заведено спадкову справу №295/2021 від 24.12.2021 року.

При зверненні до нотаріуса Другої Вознесенської державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 отримала довідку-роз`яснення №899/02-14 від 17.11.2023 року, відповідно до змісту якої ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), яким ОСОБА_2 володіла на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) МК №0045913, виданого Вознесенською РДА 26.05.1997 року, так як право на земельну частку-пай визнане за ОСОБА_3 рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області, в справі №473/4303/21 не було належним чином зареєстроване.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 11 липня 2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, її представник ОСОБА_4 не з`явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі, заявлені позовні вимоги підтримує повністю.

В судове засідання представник відповідача Дорошівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, заявлені позовні вимоги визнає повністю.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Після смерті, гр. ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, а саме, право на земельну частку (пай), яким померла володіла на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) МК №0045913, виданого Вознесенською РДА 26 травня 1997 року.

Після смерті ОСОБА_2 , її дочка ОСОБА_3 , надала нотаріально засвідчену приватним нотаріусом Вознесенського нотаріального округу Кучеровою Г.А. довіреність від 12.10.2021 року, зареєстровану в реєстрі за №1571.

05.11.2021 року ОСОБА_3 було отримано довідку-роз`яснення №178/01-16, згідно якої, за відомостями зі Спадкового реєстру спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась. Але відповідно до наданої довідки №741/02-13/щ, виданої 27.09.2021р. Дорошівською сільською радою Вознесенського району Миколаївської області та ст.549 ЦК України РСР, а саме п.1, ОСОБА_3 вважається такою що спадщину прийняла.

ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 померла.

20.12.2021 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області, в справі №473/4303/21 було прийнято рішення «позов - задовольнити повністю. Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право на земельну частку (пай) площею 4,47 умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності агрофірмі «Щербані» в межах території Щербанівської сільської ради в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Щербані, Вознесенського району, Миколаївської області.»

Рішення набрало законної сили 20.01.2022 року

При зверненні до нотаріуса Другої Вознесенської державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 отримала довідку-роз`яснення №899/02-14 від 17.11.2023 року, відповідно до змісту якої ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), яким ОСОБА_2 володіла на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) МК №0045913, виданого Вознесенською РДА 26.05.1997 року, так як право на земельну частку-пай визнане за ОСОБА_3 рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області, в справі №473/4303/21 не було належним чином зареєстроване.

Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав.

Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

За пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акту на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акту.

Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Зазначений висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 14-652цс18.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (статті 1216, 1217 ЦК України).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частини 1 та 2 статті 1220 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Відповідно до частини першої, третьої статті 125 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Згідно із частиною першою статті 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

За змістом зазначених норм законодавства, право власності на земельну ділянку, а також постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації.

Таким чином, набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності відповідних юридичних фактів у їх сукупності, зокрема, ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18 березня 2019 року у справі № 343/1048/17 (провадження № 61-15559св18).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Тобто державна реєстрація не є способом набуття права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення прав власності на нерухоме майно або інших речових прав (постанова Верховного Суду від 03.06.2020 у справі №363/4852/17).

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (абзац 3 пункту 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», постанова Верховного Суду від 22.09.2021 у справі №227/3750/19).

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення в нотаріальному порядку (постанова Верховного Суду від 22.09.2021 у справі №227/3750/19).

З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що спірна земельна ділянка за життя належала ОСОБА_2 , а після її смерті була успадкована її донькою ОСОБА_3 , яка за життя не отримала свідоцтво про право на спадщину на цю земельну ділянку. Позивач є донькою померлої ОСОБА_3 .

З урахуванням вищенаведеної практики Верховного Суду, державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, а тому, факт неотримання ОСОБА_3 , свідоцтва на право власності на спірну земельну ділянку - не може бути перепоною для реалізації Позивачем її прав як спадкоємця її родичів.

Крім того, не видача державного акту на ім`я ОСОБА_3 на право власності за спірну земельну ділянку після її смерті не спростовує факту наявності у неї права власності на таку ділянку і не може бути підставою позбавлення права спадкоємця на спадкове майно.

Суд приходить до висновку, що оскільки спадкування охоплює перехід всіх прав та обов`язків (за винятком визначених законом, які не можуть входити до складу спадщини) то спадкуванню підлягають і права та обов`язки щодо об`єктів нерухомого майна, які знаходились у володінні спадкодавця хоча і не були оформленні у встановленому законом порядку. А отже такі права та обов`язки можуть успадковуватись, оскільки вони не припиняються зі смертю спадкодавця, а будуть існувати доти, доки буде існувати майнове право чи об`єкт нерухомості та до юридичного оформлення прав власності на нього спадкоємцем.

На підставі викладеного та з врахуванням неможливості оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, та відсутність належного правовстановлювального документа на земельну частку (пай) у власника, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку про можливість визнання за позивачем права на земельну частку (пай).

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, так як інший правовий механізм оформлення таких прав в останньої - відсутній.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263-265, 273 ЦПК України, суд

ухвалив

Позов ОСОБА_1 до Дорошівської сільської ради про визнання права на земельну частку (пай) задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право на земельну частку (пай) площею 4,47 умовних кадастрових гектарів, в межах території Щербанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) МК №0045913, виданого Вознесенською РДА 26.05.1997 року, в порядку спадкування за законом, після смерті її матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка прийняла але не оформила спадщину після смерті її матері ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М. С. Булкат