Провадження № 22-ц/801/1497/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романюк Л. Ф.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 рокуСправа № 127/17019/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.

з участю секретаря судового засідання: Кахно О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця цивільну справу № 127/17019/24 за заявою ОСОБА_1 за участі заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , Виконавчого комітету Вінницької міської ради, як органу опіки та піклування про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуном,

за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 травня 2025 року в частині відмови у призначенні заявника опікуном недієздатного, ухвалене у складі судді Романюк Л.Ф., -

встановив:

В травні 2024 року до суду із заявою звернувся ОСОБА_1 за участі заінтересованих осіб: Виконавчого комітету Вінницької міської ради як орган опіки та піклування, ОСОБА_2 з заявою про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки над нею.

Дана заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .

ОСОБА_2 є інвалідом дитинства, при проведенні обстеження за попереднім місцем проживання у м. Харкові йому було діагностовано F.20 (шизофренія). У подальшому ОСОБА_2 перебував на обліку у Харківській обласній клінічній психіатричній лікарні № 3 до квітня 2024 року.

Відповідно до довідки до акту МСЕК серія 10 ААВ № 662604 від 06.05.2015 року ОСОБА_2 встановлено ІІ групу інвалідності безстроково.

Мати заявника ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 .

Відповідно до довідок від 01.05.2024 року батько заявника ОСОБА_4 та брат ОСОБА_2 стали на облік внутрішньо переміщеної особи у м. Вінниці та зареєстрували своє фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Просив суд, визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , недієздатним.

Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , опікуном над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, 29.01.2025 року до суду надійшло подання виконавчого комітету Вінницької міської ради, як органу опіки та піклування в інтересах ОСОБА_2 про можливість призначення опікуном ОСОБА_1 .

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01 травня 2025 року заяву ОСОБА_1 за участі заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , Виконавчого комітету Вінницької міської ради, як органу опіки та піклування) про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуном задоволено частково.

Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , недієздатним.

Визначено строк дії рішення суду в частині визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , недієздатним - 2 роки, з моменту набрання даним рішенням суду законної сили.

В задоволенні подання про призначення опікуном ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з державного бюджету на користь Вінницької філії судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» витрати при проведенні експертизи у розмірі 8 240,48грн. (рахунок ДУ «ІСП МОЗ України, , МФО 820172, УДКСУ у Подільському районі м. Києва, UA1007077, адреса: вул. Кирилівська, 103, м. Київ).

Не погоджуючись із судовим рішенням, заявник ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення в частині відмови в задоволенні вимог про призначення його опікуном та ухвалити у цій частині нове про задоволення заяви.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що заявник перебуває у родинних стосунках із ОСОБА_2 та має переважне право на призначення опікуном, про що зазначено у поданні органу опіки та піклування виконавчого комітету Вінницької міської ради, яке не оскаржене та на думку апелянта, є законною підставою для призначення заявника опікуном недієздатної.

Вказує, що сам собою факт проходження військової служби не може слугувати підставою для відмови у призначенні його опікуном, оскільки законодавством України не запроваджено особливого порядку для встановлення опіки під час воєнного стану та не встановлено імперативної заборони щодо призначення мобілізованого військовослужбовця опікуном над недієздатною фізичною особою.

Відзиви на апеляційну скаргу від інших учасників справи суду не надійшли, проте їх відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції частина 3 статті 360 ЦПК України.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Виноградський А.П. в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав на умовах викладених в ній, та просив задовольнити.

Від представника заінтересованої особи, яким є Орган опіки та піклування Вінницької міської ради Жиліховської Н.М. надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, вимоги апеляційної скарги визнає і не заперечує проти їх задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , НОМЕР_2 (а.с.25-26)

ОСОБА_2 є інвалідом дитинства, при проведенні обстеження за попереднім місцем проживання у м. Харкові йому було діагностовано F.20 (шизофренія). У подальшому ОСОБА_2 перебував на обліку у Харківській обласній клінічній психіатричній лікарні № 3 до квітня 2024 року (а.с.27-28).

Відповідно до довідки до акту МСЕК серія 10 ААВ № 662604 від 06.05.2015 року ОСОБА_2 встановлено ІІ групу інвалідності безстроково.

Мати заявника ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.31).

Відповідно до довідок від 01.05.2024 року батько заявника ОСОБА_4 та брат ОСОБА_2 стали на облік внутрішньо переміщеної особи у м. Вінниці та зареєстрували своє фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.24).

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №1200 від 26.12.2024року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 страждає на хронічний психічний розлад у вигляді параноїдної шизофренії (F20.0) та позбавлений здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує встановлення над ним опіки.

9.01.2025 року на адресу суду надійшло подання виконавчого комітету Вінницької міської ради як органу опіки та піклування від 28.01.2025 року № З/01/4125/10010 про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в разі визнання його судом недієздатним.

Із матеріалів даного подання вбачається, що ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з дружиною, неповнолітньою донькою, братом та батьком.

Батько заявника ОСОБА_4 , згідно з поданою заявою не заперечує, щодо призначення сина опікуном, оскільки сам за станом здоров`я та віком не може здійснювати опіку.

Мати заявника ОСОБА_3 , згідно з свідоцтвом про смерть № НОМЕР_4 померла в 2021 році.

Дружина заявника, ОСОБА_5 , 1984 року народження, згідно з поданою заявою від 17.01.2025 року не заперечує, щодо призначення чоловіка опікуном.

Обстеження побутових умов проживання сім`ї проведено працівниками Вінницького міського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) ОСОБА_6 , ОСОБА_7 21.01.2025 року. Умови проживання - задовільні.

Згідно з витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» ОСОБА_1 станом на 10.01.2025 року до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.

Відповідно до довідок: від 14.01.2025 року ОСОБА_8 , КНП ЦТЗ «Соціотерапія» від 15.01.2025 року протипоказань щодо призначення ОСОБА_1 опікуном немає.

ОСОБА_1 з правами та обов`язками опікунів ознайомлений.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване заявником судове рішення повністю відповідає вказаним вимогам.

Так, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що у даній справі подання органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Вінницької міської ради про призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатним братом ОСОБА_2 не містить належної мотивації, а також будь-яких обґрунтувань чи мотивів з посиланням на наявні докази щодо можливості заявника бути опікуном та визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність такого призначення, а містить лише посилання на можливість заявника бути опікуном та відсутність заперечень проти цього з боку інших родичів: батька ОСОБА_4 , суду не надано доказів, що останній не може здійснювати догляд за сином.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 39, частини першої статті 40 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними; фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це.

Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун (частини перша третя статті 41 ЦК України).

Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (стаття 55 ЦК України).

Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

У частині першій статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України).

Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Крім того, відповідно до частини другої-п`ятої статті 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Встановивши, що ОСОБА_1 є інвалідом дитинства, при проведенні обстеження за попереднім місцем проживання у м. Харкові йому було діагностовано F.20 (шизофренія). У подальшому ОСОБА_2 перебував на обліку у Харківській обласній клінічній психіатричній лікарні № 3 до квітня 2024 рокупозбавлена здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв`язку з чим потребує постійного стороннього догляду та нагляду, тобто потребує опіки, суд першої інстанції дійшов висновку про визнання її недієздатним.

Рішення суду першої інстанції в цій частині в апеляційному порядку не оскаржується.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками сімейних відносин для уникнення виконання встановлених законом обов`язків. Зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа використовувала право на зло; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб, держави (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов: настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які потерпають від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи/осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин).

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 754/5841/17.

Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог Цивільного процесуального кодексу України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20).).

Системно проаналізувавши зміст ч. 1 ст. 60 ЦК України та ст. 300 ЦПК України, можливо дійти висновку, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном (постанова Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17).

Документами, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна, є довідки про стан здоров`я майбутнього опікуна, довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку, акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки, довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки.

Отже орган опіки і піклування надаючи рекомендацію щодо призначення опікуна недієздатній особі, має перевірити його можливість (побутову та фізичну) виконувати опікунські обов`язки.

Відповідно до подання виконавчого комітету Вінницької міської ради як органу опіки та піклування від 28.01.2025 року № З/01/4125/10010 про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в разі визнання його судом недієздатним.

Водночас в поданні Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Вінницької міської ради не обґрунтовано необхідність призначення саме ОСОБА_1 опікуном над недієздатним братом. Фактично вказане подання органу опіки та піклування ґрунтується на виявленій ініціативі заявника про призначення його опікуном. Подання також не вмотивовано в частині наявності чи відсутності інших осіб, які мають можливість здійснювати опіку над ОСОБА_2 .

Подання не містить й належної мотивації, а також будь-яких обґрунтувань, з посиланням на наявні докази щодо можливості заявника бути опікуном та визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність такого призначення, а містить лише посилання на формальну можливість та доцільність заявника бути опікуном.

Тобто, об`єктивних підстав призначення недієздатному ОСОБА_2 опікуна в особі заявника у зазначеному висновку не міститься.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що подання органу опіки і піклування має рекомендаційний характер та не може бути самостійним засобом захисту порушеного права. Цьому документу може бути надана лише оцінка в сукупності з іншими доказами у справі при вирішенні по суті питання, для якого він був складений.

Заявник ОСОБА_1 перебуває на військовій службі і з військової служби на день розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції він ще не звільнений.

В силу абзацу 14 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин під час дії воєнного стану у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою, визнаною судом недієздатною, за умови що за такою особою не здійснюється піклування (опіка) іншими особами.

І саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення її опікуном недієздатної особи, враховуючи введений в державі воєнний стан та закріплений статтею 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цій сфері, та належним чином мотивувати свій висновок про можливість призначення конкретної особи опікуном та, перш за все, необхідність такого, зважаючи на наявність інших родичів.

У частині 1 ст. 300 ЦПК України закріплено вимогу про вирішення рішенням суду питання про призначення піклувальника чи опікуна за поданням органу опіки та піклування. Отже, така регламентація відносить до сфери судової юрисдикції та повноважень суду про призначення піклувальників чи опікунів.

При цьому функції опіки та піклування залишаються за органами опіки та піклування, утому числі щодо осіб, які обмежені у цивільній дієздатності або визнані недієздатними судом. Опіка та піклування правовий інститут, який регулює суспільні відносини, пов`язані з установленням опіки та піклування, здійсненням функцій опіки та піклування та зупиненням опіки та піклування.

Віднесення до компетенції суду встановлення опіки та піклування та призначення опікунів або піклувальників судовим рішенням ставить питання про механізм їх практичного вирішення при розгляді справ про обмеження цивільної дієздатності та визнання фізичної особи недієздатною. Перш за все, виходячи з вимог процесуального законодавства, питання про призначення опікуна або піклувальника входить до предмета судового розгляду як похідне від головних юридичних фактів, що становлять предмет доказування по цих справах. Повноваження суду в цьому відношенні пов`язані з розглядом питання про призначення опікуна або піклувальника на підставі тих пропозицій та висновків по справі, які зроблені органом опіки та піклування як органу спеціальної компетенції, на якого за законом покладені функції опіки та піклування. Виходячи з процесуальних функцій органів опіки та піклування та їх процесуального статусу в цивільному процесі, підстав та процесуальних форм їх участі (ст. 60 ЦПК України), їх подання про призначення конкретної особи опікуном або піклувальником може міститися в окремому документі або письмовому висновку, який робить представник органу опіки та піклування в судовому засіданні.

Подання органу опіки та піклування має оцінюватися судом з точки зору його обґрунтованості і не є обов`язковим для суду.

Водночас колегія суддів звертає увагу, що, з матеріалів справи вбачається, що у ОСОБА_2 окрім рідного брата ОСОБА_1 , є батько який і здійснював за сином догляд до переїзду з м. Харкова до м. Вінниці.

Відхиляючи доводи апелянта про те, що той факт, що заявник є військовим, а не мобілізованим, що жодним чином не виключає можливості призначення його опікуном недієздатної, оскільки норми Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «;Про військовий обов`язок та військову службу» не містять положень щодо заборони призначати опікунами осіб чоловічої статі призивного віку, слід зазначити наступне.

Хоча законодавство прямо не забороняє військовослужбовцям бути опікунами, фактична можливість виконання обов`язків опікуна в повному обсязі є суттєво обмеженою. Військова служба передбачає часті відрядження, ненормований графік, а в умовах воєнного стану - підвищену ймовірність перебування в зоні бойових дій. Це ставить під сумнів здатність заявника забезпечити постійний та належний догляд за недієздатною особою.

Враховуючи специфіку військової служби, заявник ОСОБА_1 не зможе забезпечити стабільність та безперервність догляду ОСОБА_2 , що є критично важливим для недієздатної особи з психічними розладами.

Суд, приймаючи рішення, повинен керуватися насамперед інтересами недієздатної особи. В умовах воєнного стану, коли життя та здоров`я військовослужбовців піддаються підвищеному ризику, призначення заявника опікуном може створити додаткову нестабільність та загрозу для недієздатної особи.

Наявність інших родичів, які потенційно можуть бути опікунами, є вагомим аргументом проти призначення заявника. Ці родичі можуть забезпечити більш стабільний та надійний догляд недієздатній особі, з урахуванням постійного проживання з нею.

Крім того, якщо жоден з родичів не може або не виявляє бажання бути опікуном, можна розглянути варіант патронатного догляду, де професійний доглядач забезпечуватиме необхідну допомогу.

Орган опіки та піклування повинен оцінити всі обставини та надати висновок щодо того, хто найкраще відповідає інтересам недієздатної особи.

Відтак, враховуючи наявність альтернативних варіантів, які відповідають інтересам недієздатної особи, призначення заявника опікуном є недоцільним.

Судова практика свідчить про те, що в аналогічних ситуаціях суди надають перевагу кандидатурам, які можуть забезпечити постійний та надійний догляд, особливо в умовах воєнного стану.

За таких обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви в частині призначення заявника опікуном ОСОБА_1 над недієздатним.

При вирішенні справи суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив :

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 травня 2025 року, в частині відмови у призначенні заявника опікуном недієздатного, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

І.М. Стадник