Справа № 487/4403/24
Провадження № 2/487/266/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

21 липня 2025 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді: Гаврасієнка В.О., за участю секретаря судового засідання: Радченко К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини

В С Т А Н О В И В:

16.05.2024 Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради звернувся в суд із позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідач ОСОБА_1 матір`ю дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідачі перебували у шлюбі, з 14.03.2013 року розлучені. Дитина ОСОБА_5 народжений до спливу десяти місяців після припинення шлюбу, тому юридично походить від подружжя. Мати ОСОБА_1 зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою АДРЕСА_1 , проте за цією адресою не проживає, веде бродячий спосіб життя. Малолітню ОСОБА_6 15.04.2024 року вміщено до Миколаївської дитячої лікарні №2 на підставі акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, оскільки мати залишила дитину на сусідів та зникла на декілька днів. Психолог лікарні працювала з дитиною та встановила, що стан дитини пригнічений, сумує за мамою, дитина розповіла, що вони з братом ОСОБА_7 просили гроші у водіїв. Служба у справах дітей проводила профілактичну роботу з матір`ю щодо повернення дитини з лікарні на її утримання, проте відповідачка повідомила, що не має постійного місця проживання, тимчасово мешкає у знайомого. Питання повернення дитини в родини розглядалось на комісії з питань захисту прав дитини, куди матір була запрошена, проте вона на неї не з`явилась, оскільки поліцією була доставлена до міської лікарні №4 з приступом епілепсії на фоні алкогольного сп`яніння. Поруч з нею знаходилась дитина ОСОБА_5 , яку вміщено до Миколаївської дитячої лікарні №2 на підставі акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. Питання соціального захисту дітей розглядалось на комісії з питань захисту прав дитини Миколаївської міської ради 25.04.2024, комісія рекомендувала підготувати позовну заяву про позбавлення батьків дітей батьківських прав. Зазначені обставини і стали підставою для звернення до суду із даним позовом.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.05.2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, призначено розгляд справи проводити у порядку загального позовного.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.01.2025 року підготовче провадження по справі закрито, призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача до судового засідання не з`явилась, надала до суду заяву, у якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Відповідачі до судового засідання не з`явилися, причину неявки суду не повідомили, про час і місце судового розгляду були повідомлені у встановленому законом порядку.

Суд вважає, за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , 1979 року народження, є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 .

Також ОСОБА_1 є матір`ю неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження НОМЕР_2 ).

Також судом встановлено, що позивач та відповідач з 02 листопада 2007 року перебували у шлюбі, який заочним рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 14.03.2013 року розірвано.

Відповідач ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою та проживає за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою від 09.06.2023 № 4803- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

З повідомлення начальника відділу РАЦС у м. Миколаєві від 27.04.2024 №23.19-38/616 вбачається, що державна реєстрація народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проведена відповідно до ст.133 СК України. Актовий запис про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проведена відповідно до ч.1 ст.135 СК України.

Адміністрація Миколаївської гімназії №52 в особі директора Ільянової І. звернулась до начальника Служби у справах дітей адміністрації Заводського району із клопотанням від 11.04.2024 №63, у якому порушила клопотання про проведення профілактичної роботи з ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_3 , учня 4-Б, з причини того, що дитина опинилася в складних життєвих обставинах.

З клопотання вбачаться, що ОСОБА_5 навчається в Миколаївській гімназії 52 з третього класу, зарахований до закладу 30.08.2023 року. Сім`я має статус ВПО, раніше проживали в Херсонській області Скадовському районі смт Каланчак.

На час подання документів на зарахування до гімназії мати перебувала на лікуванні в обласній лікарні. З дітьми до школи прийшов співмешканець матері. Працівник гімназії відвідав маму у лікарні, де вона написала заяву про зарахування. Жодних телефонів родина не мала. Педагоги закладу забезпечили родину телефонами, канцтоварами, навчальними посібниками. Мама ОСОБА_8 навчанням дитини не цікавилась, батьківські збори не відвідувала, часто її не буває на зв`язку. З її слів телефон заклали в ломбард, тому що потрібні були гроші, тому тимчасово ОСОБА_9 брав телефон для навчання у власниці квартири.

Періодично ОСОБА_10 пропускав заняття. Класний керівник із соціальним педагогом відвідали родину вдома, в результаті з`ясувалось, що телефони втрачені (зі слів дітей у ломбарді). Під час спілкування педагогам здалось, що мати зловживає спиртними напоями. Після відвідування комісією родини, учень більш-менш систематично навчався.

Після весняних канікул зв`язок з учнем та матір`ю зник, на дзвінки мати не відповідача, ОСОБА_10 уроки не відвідував. За допомогою сусідів класний керівник з`ясувала, що сім`я переїхала на іншу квартиру та мати проживає з новим співмешканцем за новою адресою, куди комісія здійснила вихід, проте матері вдома не будо, а діти цілий день гуляють на вулиці самі. Крім того, сусіди розказали, що части діти тиняються безпритульними, навіть спали на килимку під дверима.

Згідно повідомлення директора КНП ММР «Міська дитяча лікарня №2» від 16.04.24 до лікарні у супроводі ст.інспектора СЮП ВП МРУП капітана поліції Ворони Д.В., особи, яка знайшла дитину ОСОБА_11 , лікаря ШМД ОСОБА_12 була доставлена неповнолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дитина знаходилася без нагляду дорослих, мати дівчинки вживає алкоголь.

Також згідно повідомлення директора КНП ММР «Міська дитяча лікарня №2» від 24.04.24 до лікарні у супроводі інспектора взводу 2 роти батальйону 1 УПП в Миколаївській області лейтенанта поліції Кварюк А.Л., в присутності особи, яка знайшла дитину ОСОБА_13 , був доставлений неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для повного медичного обстеження. Дитину вилучено з КНП ММР «МЛ№4», куди госпіталізували його мати.

Відповідно до інформації психолога КНП ММР «Міська дитяча лікарня №2» від 22.04.2024 на час обстеження 19.04.2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала в дитячій лікарні №2. Дівчина орієнтована в часі, просторі та власній особистості, активно входить в контакт, охоче відповідає на запитання, психоемоційний розвиток відповідає віковій нормі. На час обстеження емоційний стан дівчини трохи пригнічений. Дівчина сумує за домом, каже, що хоче до мами, постійно висловлює бажання повернутися до мами. Розповіла, що вона разом із братом ОСОБА_7 просили гроші у водіїв, зупиняючи машини та вітаючись: «Слава Україні!», на що дорослі їм давали гроші.

Згідно акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 15.04.2024 дівчинка 5-ти років ім`я ОСОБА_14 знайдена 13.04.2024 близько 12.00 годин біля будинку АДРЕСА_2 виявлено дівчинку без нагляду та супроводу дорослих.

Крім того згідно акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 24.04.2024 до КНП ММР Міська лікарня №4 надійшла гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 після нападу епілепсії та в алкогольному сп`янінні. З нею був її син ОСОБА_3 , вік 10 років.

Рішенням засідання комісії з питань захисту прав дитини виконкому Миколаївської міської ради №14 від 25.04.2024 рекомендовано службі у справах дітей адміністрації Заводського району підготували висновок органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради про позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_1 відносно дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З наданого органом опіки та піклування висновку про доцільність позбавлення батьківських прав вбачається наступне.

ОСОБА_1 з ОСОБА_2 перебували у шлюбі, з 14.03.2013 розлучені. Оскільки дитина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу, тому юридично походить від подружжя.

Мати, ОСОБА_1 , є внутрішньо переміщеною особою з с. Каланчак Херсонської області, зареєстрована як ВПО по АДРЕСА_1 , проте за цією адресою не проживає, веде бродячий спосіб життя.

Батько малолітнього, ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . Згідно листа служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 , не вважає себе біологічним батьком ОСОБА_10 , тому опікуватись їм не має наміру.

Реєстрація народження малолітньої, ОСОБА_14 , здійснена за ст. 135 СКУ.

Діти, ОСОБА_15 , були знайдені на вулиці та вміщені до Миколаївської дитячої лікарні №2 на підставі актів органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку.

За час перебування дітей у лікарні мати не виявила бажання повернути їх на своє утримання та виховання.

За таких обставин діти тимчасово влаштовані у прийомну сім`ю, ОСОБА_16 та мешкають за адресою: АДРЕСА_4 , де і перебувають до цього часу.

Згідно з викладеним, керуючись статтями 150, 164, 165, 166, 171 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , відносно дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків.

Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини.

Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини.

За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).

Між інтересами дитини і інтересами батьків має існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою і важливістю повинні переважати над інтересами батьків.

Положеннями ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти та готувати її до самостійного життя.

Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У відповідності зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд враховує - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу ) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки з відповідачів підлягають стягненню аліменти на утримання їх дітей, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Проаналізувавши наведені вище докази на відповідність їх критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності та відповідні норми права, суд вважає доведеним факт ухилення відповідачів від покладених на них обов`язків по вихованню та матеріальному утриманню дітей, свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками, оскільки вони не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують дитині необхідного харчування, медичного догляду, не спілкується з ними в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, оскільки не бажають виконувати своїх батьківських обов`язків. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, вони стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідачів підлягає стягненню по 2422,40 грн. з кожного судового збору на користь держави.

Керуючись ст. ст. 12,13,81,141,258,263,265,354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 150, 155, 164, 166 Сімейного Кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи стягувати з 16.05.2024 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи стягувати з 16.05.2024 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір 2422,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір 2422,40 грн.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20, .

Відповідачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_5 .

ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складено 21.07.2025.

Суддя В.О. Гаврасієнко