ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

31 липня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 728/1053/25

Головуючий у першій інстанції Лобода Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1304/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шарапової О.Л.,

суддів Євстафієва О.К., Скрипки А.А.,

з участю секретаря: Шапко В.М.

Сторони:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф»,

відповідач: ОСОБА_1 .

Особа, яка подала апеляційну скаргу: «Фінансова компанія «Артеміда-Ф».

Оскаржується заочне рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 29 травня 2025 року, суддя Лобода Н.В., м.Бахмач.

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року ТОВ ««Фінансова компанія «Артеміда-Ф» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Договором №698200 про надання коштів на умовах фінансового кредиту від 09.04.2020 в розмірі 19 331,18 грн та судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 09.04.2020 між ОСОБА_1 та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» був укладений кредитний договір № 698200, згідно з умовами якого відповідач отримала 5 000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Кредит видавався строком на 30 днів.

У подальшому в зв`язку із неможливістю у повному обсязі та у встановлений строк виконати відповідачем зобов`язань за кредитним договором, відповідач ініціював продовження користування кредитом, внаслідок чого додатковим договором від 08.05.2020 строк користування кредитом продовжили до 08.06.2020.

22 лютого 2021 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» уклали договір факторингу № 015-220221, згідно якого ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», включно і до ОСОБА_1 за договором № 698200 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 09.04.2020, порядковий номер згідно реєстру прав вимоги 6308.

22 серпня 2024 року ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» уклали договір факторингу № 20240822/1, згідно якого ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «СІРОКО ФІНАНС», включно і до ОСОБА_1 за договором № 698200 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 09.04.2020, порядковий номер згідно реєстру прав вимоги 187.

ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу ОСОБА_1 кредит на потрібну їй суму, однак відповідач зі свого боку не виконала умов кредитного договору.

Заочним рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 29 травня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» просить оскаржуване заочне рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, стягнути судовий збір та витрати на правову допомогу.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що заочне рішення суду є незаконним.

Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що наявний в матеріалах справи документ за Вих.№2643_48 від 09.10.2024 наданий на вимогу первісного кредитора ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІДЖНІ РІШЕННЯ» повністю відповідає Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» та відноситься до первинного облікового документу, що складений в електронній формі та відповідно є належним доказом, що підтверджує перерахування коштів за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №698200 від 09.04.2020 в електронній формі.

Особа, яка подала апеляційну скаргу вказує, що заборгованість по тілу кредиту і по відсотках підтверджена Витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу №015-220221 від 22.02.2021 в частині боржників/позичальників, які були в подальшому відступлені позивачу.

Особа, яка подала апеляційну скаргу звертає увагу, що відповідачем не надано контр розрахунок заборгованості.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд установив таке.

Встановлено, що 09 квітня 2020 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 698200 (а.с. 7-10).

На умовах кредитного договору кредитодавець надав відповідачу грошові кошти в розмірі 5 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язувався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою (1.33% від суми позики за кожен день користування позикою, що становить 485.45 % річних). Кредит видавався строком на 30 днів, шляхом перерахування кредитодавцем грошових коштів на банківський картковий рахунок, вказаний відповідачем - № НОМЕР_1 .

08 травня 2020 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір № б/н до Договору № 698200, згідно якого сторони погодили продовжити строк користування позикою на строк не пізніше 08 червня 2020 року, а також погодили процентну ставку 1.90% від суми позики за кожен день користування позикою (а.с. 13).

Відповідно до довідки ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» 09.04.2020 на суму 5 000,00 грн маска картки НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua 52863207, призначення платежу: Зачисление 5 000 грн на карту НОМЕР_2 (а.с.33).

Вказаний картковий рахунок НОМЕР_2 зазначений відповідачкою у розділі порядок та умови надання кредиту п.2.1. договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту.

22 лютого 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «СІРКО ФІНАНС» укладено договір факторингу № 015-220221, у відповідності до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «СІРКО ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «СІРКО ФІНАНС» приймає належні ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, включно і до ОСОБА_1 за договором № 698200 порядковий номер згідно реєстру прав вимоги 5308 (а.с. 14-19, 28-29).

22 серпня 2024 року ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» уклали договір факторингу № 20240822/1, згідно якого та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «СІРОКО ФІНАНС», включно і до ОСОБА_1 за договором № 698200 порядковий номер згідно реєстру прав вимоги 187 (а.с. 20-26, 27, 30-32).

Згідно з детальним розрахунком заборгованості (виписка з особового рахунку) ОСОБА_1 , станом на 10.04.2025 сума заборгованості відповідача становить 19 331,18 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту) становить 5 000,00 грн.; залишок заборгованості по процентам за користування 11 555,00 грн; заборгованість за пенею та штрафами 0,00 грн; інфляційне збільшення 2 776,18 грн.

З досудової вимоги від 30.09.2024 №362/187 та повідомлення про відступлення прав вимоги, які були направлені на адресу Відповідачки, вбачається, що останній було повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором №698200 від 09.04.2020, запропоновано сплатити заборгованість за кредитом в сумі 16 555.00 грн. на банківські реквізити ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» та вказано, що у разі невиконання зобов`язань щодо погашення заборгованості ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» буде змушене звернутися до суду (а.с.35).

Відповідно до ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Згідно зі ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис».

Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не грунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Згідно зі ст.4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.

Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно із ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частиною 1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України).

Частиною 1 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Приписами ч.1 ст.1048 ЦК України визначено, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно зі ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно із ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитувнаня» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на підтвердження вимог позову позивач надав розрахунок заборгованості за кредитним договором, складений лише представником позивача без участі первісного кредитора і даний розрахунок не є належним доказом, оскільки ілюструє обрахунки представника позивача щодо порядку визначення суми, заявленої до стягнення, але не підтверджує здійснення фінансових операцій, наявності заборгованості, її походження і розміру, а інших документів, зокрема виписок з особового рахунку відповідачки позивач не надав, тому суд дійшов висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність заборгованості відповідачки.

Однак колегія суддів не може погодитися з аргументами суду першої інстанції, з урахуванням такого.

З матеріалів справи встановлено, що первісний кредитор свої зобов`язання за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №698200 від 09.04.2020 виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами договором позики.

ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» у встановленому законом порядку набуло право грошової вимоги за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №698200 від 09.04.2020.

Отже, з урахуванням викладеного вище, позивач у цій справі довів належними та допустимими доказами своє право вимоги до відповідачки, в той час як остання своїх заперечень щодо розрахунку заборгованості чи доказів виконання зобов`язань перед позивачем не надала.

Колегією суддів також враховано, що відповідачка не подала до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу, відтак не висловила своє відношення до заявлених позовних вимог.

Отже заочне рішення у даній справі слід скасувати та прийняти постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі положень ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позовних вимог у справі з відповідача на користь позивача слід стягнути 6 056,00 грн судового збору, сплаченого за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до частин першої та другої ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Встановлено, що правову допомогу ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» надавав адвокат Дзундза О.В. на підставі договору про надання правової допомоги № 250408-16Ш від 08 квітня 2024 року (а.с. 37-38).

Відповідно до п. 4.2 Договору у разі ухвалення судом рішення суду на користь клієнта (задоволення судом позовних вимог у повному обсязі), клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду у розмірі 7 000 грн.

Керуючись ст.141, 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» задовольнити частково.

Заочне рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 29 травня 2025 року скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користьТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» (, юридична адреса: вул.С.Бандери, 87, оф.54, м.Львів, 79013) заборгованість у розмірі 19 331 (дев`ятнадцять тисяч триста тридцять одну) грн 18 коп.; 6 056,00 грн судового збору, сплаченого за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій; 7 000 грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуюча: Судді: