Справа № 344/5779/25
Провадження № 2/344/2740/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді Антоняка Т.М.,

секретаря Мрічко Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення зайво виплаченої пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

До Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення зайво виплаченої пенсії.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області виникла переплата пенсії по пенсійній справі по втраті годувальника № 43 ОСОБА_1 .

Зазначено, що на виконання наказу Головного управління від 01.02.2023 № 89 відділом методології та організації роботи із застосування пенсійного законодавства управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління було сформовано Списки одержувачів пенсій за третій квартал 2023 року щодо факту їх працевлаштування та надано доручення від 17.11.2023 № 16437/03-16 на опрацювання вищезазначених Списків.

За результатами опрацювання Списків було встановлено, що ОСОБА_1 працював з 01.01.2023 у ВЧ НОМЕР_1 .

21.12.2023 Головним управлінням прийнято рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій.

За період з 01.01.2024 по 30.04.2024 утримано 1781,60 гривень.

По особовому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 переплата пенсії складає суму 2075,40 гривень.

З метою добровільного повернення переплати пенсії Головним управлінням відповідачу надсилалось Повідомлення 14.06.2024 року листом № 0900-0401-8/34286, а також претензія 04.09.2024 року № 0900-0901-8/47784, 05.12.2023 за № 0900-0401-8/62242. Однак, станом на березень місяць 2025 року переплату пенсії по особовому рахунку № НОМЕР_3 ОСОБА_1 не повернуто.

Представник позивача подала заяву, відповідно до якої просить розгляд справи провести без участі представника ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задоволити.

Відповідач повторно не прибув у судове засідання, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений. Правом на подання відзиву не скористався.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, наявні у ній письмові докази, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене.

Підставою для звернення з даним позовом позивач вказує переплату пенсії по пенсійній справі по втраті годувальника ОСОБА_1 , зважаючи на те, що ОСОБА_1 працював з 01.01.2023 у ВЧ НОМЕР_1 .

Як вказує позивач, на виконання наказу Головного управління від 01.02.2023 № 89 відділом методології та організації роботи із застосування пенсійного законодавства управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління було сформовано Списки одержувачів пенсій за третій квартал 2023 року щодо факту їх працевлаштування та надано доручення від 17.11.2023 № 16437/03-16 на опрацювання вищезазначених Списків. За результатами опрацювання Списків було встановлено, що ОСОБА_1 працював з 01.01.2023 у ВЧ НОМЕР_1 .

Листом-запитом від 14.06.2024 № 0900-0401-8/34286 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області звернулося до ОСОБА_1 з проханням добровільно повернути залишок зайво виплачених коштів у розмірі 2075,40 грн (а.с. 6).

04.09.2024 позивачем подано претензію № 0900-0901-8/47784 на адресу ОСОБА_1 про повернення на рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області коштів в сумі 2075,40 грн (а.с. 7-9).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Тлумачення вищенаведених норм закону дає підстави для висновку, що зайво виплачені суми пенсії можуть бути стягнуті позивачем за умови зловживань з боку пенсіонера або подання ним недостовірних даних. Законодавцем передбачені лише два виключення із цього правила, зокрема, якщо виплата відповідних грошових сум сталася внаслідок рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату, та у разі недобросовісності зі сторони набувача.

Правильність розрахунків, за якими проведено виплати, а також добросовісність набувача презюмуються, тому тягар доказування рахункової помилки та недобросовісності набувача покладено на платника відповідних грошових сум.

До подібних висновків щодо застосування ст. 1215 ЦК України дійшов Верховний Суд України у постановах від 22.01.2014 по справі № 6-151цс13, від 02.07.2014 по справі № 6-91цс14. Аналогічні висновки зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 по справі 753/15556/15-ц.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про працю» від 24.12.1999 № 13 надається роз`яснення поняття лічильної (рахункової) помилки, згідно з яким це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків.

Отже, рахункова помилка за своїм змістом, смисловим та логічним значенням - це математична помилка, зокрема, помилка під час здійснення математичних дій, розрахунків (множення, додавання, іншого обрахунку).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не встановлений факт наявності рахункової помилки, оскільки відсутні висновки ревізії, акти перевірок чи службового розслідування, з яких можна було б встановити причину виникнення помилки при нарахуванні пенсії відповідачу та з`ясувати, що ця помилка є безпосередньо рахунковою помилкою, а не помилкою, пов`язаною з неналежним виконанням обов`язків службовими особами, відповідальними за обчислення та нарахування та перерахунок пенсії, а також здійснення контрольних функцій.

Таким чином, сам факт того, що в результаті приведення у відповідність до норм законодавства пенсійної справи відповідача було виявлено переплату за період з 01.01.2023, не можна вважати рахунковою помилкою, оскільки відсутні докази, на підставі яких можна встановити причину виникнення таких розбіжностей.

Також суду не надано доказів, які свідчать про те, що відповідач ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію по втраті годувальника, зокрема не долучено копії особової пенсійної справи позивача.

Доказів недобросовісності з боку відповідача (зловживання або подання недостовірних даних), в результаті чого відповідачем набуто цих коштів, суду не надано.

Пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011 встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічна правова позиція також міститься у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії».

Відтак, оцінивши докази, встановивши характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на їх недоведеність.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки суд відмовив у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення зайво виплаченої пенсії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 04.08.2025 року.

Суддя Антоняк Т.М.