Справа № 643/587/25
Провадження № 2/643/1941/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2025 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Замікули Б.С.,

за участю секретаря судового засідання Кушнарьова І.Р.,

представника позивача Давидова В.О.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Тарасенко В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

КП «ХТМ», в особі представника Лоскот М.І., звернулось до Московського районного суду

м. Харкова з позовом про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 75323,29 грн, інфляційних втрат у розмірі 1749,71 грн та 3% річних у розмірі 742,64 грн.

Крім того, позивач просить стягнути сплачений судовий збір в розмірі 3028 грн.

В обґрунтування заявлених вимог КП «ХТМ» зазначає, що надає послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води мешканцям багатоквартирних будинків м. Харкова, керуючись Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830, Правилами надання послуг з постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182.

Місце проживання відповідача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 відтак він є споживачем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що надаються мешканцям багатоквартирних будинків.

КП «ХТМ» стверджує, що відповідачу щомісяця направлялись рахунки на оплату наданих послуг, однак через їх несвоєчасну оплату, виникла заборгованість в розмірі 75323,129 грн, з яких:

-73012,94 грн за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.10.2013 по 30.11.2024;

-499,80 грн за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.07.2023 по 30.11.2024;

-1738,98 грн за послуги з постачання гарячої води за період з 01.10.2023 по 30.11.2024;

-17,04 грн за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.07.2023 по 30.11.2024;

-41,15 грн за послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.11.2024 по 30.11.2024;

-13,38 грн за послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.11.2024 по 30.11.2024.

Крім того, через несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобов`язань з оплати за надані позивачем послуги, КП «ХТМ», посилаючись на положення ст. 625 ЦК України, просить стягнути з відповідача інфляційні втрати в розмірі 1749,71 грн. та 3 % річних у розмірі 742,64 грн.

Ухвалою суду від 21.01.2025 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Запропоновано сторонам надати до суду заяви по суті справи.

07.04.2025 представник відповідачів подала до суду відзив на позовну заяву, в якому узагальнено зазначила наступне.

Позивач пропустив строк для звернення до суду, оскільки вимогу про стягнення заборгованості заявлено за період з 01.10.2013 по 30.11.2024, тобто з пропуском строку позовної давності.

Також представник відповідача заперечила правомірність нарахування інфляційних втрат та 3% річних, посилаючись, що Урядом введено мораторій на їх нарахування упродовж періоду воєнного стану. Також вказала про помилковість арифметичних розрахунків.

Крім того, між представник відповідача заперечила факт надання позивачем послуг з теплопостачання та постачання гарячої води. Вказала, що між позивачем відповідачами та позивачем не укладено договору про надання таких послуг, а також не надано жодних доказів фактичного надання цих послуг саме позивачем (копій актів початку/закінчення опалювального сезону тощо).

На підставі викладеного, просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

До відзиву долучила заяву про застосування строку позовної давності, в якій просила застосувати наслідки спливу позовної давності щодо позовних вимог, одночасно просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Окрім цього, зазначила про розгляд справи за її та відповідачів відсутності.

Ухвалою суду від 16.04.2025 визнано обов`язковою явку представника позивача та відповідачів у судове засідання для надання особистих пояснень.

16.04.2025 представник позивача надіслав до суду додаткові пояснення по справі, в яких зазначив наступне.

Заява представника відповідача про застосування строку позовної давності в інтересах відповідача, яка була подана до суду, вже свідчить про визнання відповідачем порушеного права позивача, тобто про наявність заборгованості.

Також просив врахувати, що строк позовної давності переривався, у зв`язку з частковими сплатами боргу відповідачем з оплати комунальних послуг за період з жовтня 2019 по листопад 2024 (включно). Крім того, строк позовної давності, визначений ст. 257 ЦК України продовжувався та зупинявся на період дії карантину та після запровадження в Україні воєнного стану.

З наведених підстав представник позивача наполягає, що вимога про стягнення заборгованості за період з 01.10.2016 по 30.11.2024 заявлена в межах строку позовної давності.

Представник позивача зазначив, що у разі застосування судом строку позовної давності, заборгованість відповідача за послуги з постачання теплової енергії в межах строку позовної давності за період з 01.10.2016 по 30.11.2024, складатиме 56246,32 грн:

-499,80 грн. за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.07.2023 по 30.11.2024;

-1738,98 грн. за послугу з постачання гарячої води за період з 01.01.2022 по 30.11.2024;

-17,04 грн. за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.07.2023 по 30.11.2024;

-41,15 грн. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.11.2024 по 30.11.2024;

-13,38 грн. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.11.2024 по 30.11.2024;

-інфляційні втрати в сумі 1749,71 грн.;

-3% річних в сумі 742,64 грн.

Крім того, представник позивача зауважив, що нарахування інфляційних втрат та 3 % річних розраховано за період з березня 2019 по листопад 2021 (включно), тобто до початку введення в Україні воєнного стану. Отже, інфляційні втрати та 3 % річних нараховані відповідачу до 24.02.2022 року, що узгоджується із вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206.

В частині заперечень представника відповідача щодо відсутності укладеного між сторонами договору про надання послуг, представник позивача вказав, що незважаючи на відсутність письмового договору, відповідач є споживачем послуг по централізованому теплопостачанню. КП «ХТМ» на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради надає вказані послуги в житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова. Багатоквартирні житлові будинки в м. Харкові, і в тому числі житловий будинок по АДРЕСА_2 , обладнані централізованими системами опалення. Таким чином, відсутність письмового договору, укладеного між відповідачем та КП «ХТМ» не є підставою для несплати послуг теплопостачання.

18.04.2025 представник відповідачів надіслала до суду відповідь на додаткові пояснення позивача, в яких наполягала на пропуску строку позовної давності. Також стверджувала, що сплата поточних платежів без письмової згоди відповідачів на переривання строків позовної давності або без укладення договору реструктуризації не є підставою для переривання строків позовної давності.

27.06.2025 представник відповідача надіслала до суду додаткові пояснення по справі, в яких надала 4 різні контррозрахунки, в залежності від того, з якого часу рахувати початок перебігу позовної давності: з 01.10.2016, з 13.03.2017, з 25.02.2019, з 18.01.2022.

Додатково зазначила, що в цілому, з розрахунком 3% річних та інфляційних втрат позивача відповідачі згодні.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з урахуванням їх уточнень.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала, просила у задоволенні позовних вимог КП «ХТМ» відмовити з підстав, викладених у відзиві та додаткових поясненнях.

Відповідач ОСОБА_1 підтримав позицію свого представника.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового процесу, зібрані у справі докази, приходить до такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з долученою до позову довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідка про склад сім`ї) з Реєстру територіальної громади м. Харкова від 03.01.2025 за адресою

АДРЕСА_1 , зареєстровані 4 мешканця, серед яких відповідачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Облік нарахувань здійснюється за особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_2 .

З позову слідує, що КП «Харківські теплові мережі» надає послуги з теплопостачання згідно із Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, що регулюють відносини між виконавцем послуг та споживачами, які отримують ці послуги.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла на момент звернення до суду) житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг;

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно з п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах, разом з тим відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону споживач має право, зокрема одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Отже, відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги.

Верховний Суд України у правовій позиції, яка висловлена в постанові від 20.04.2016 у справі

№ 6-2951цс15 роз`яснив, що, хоч у ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Отже, відсутність договору у разі фактичного користування послугою не дає підстав не оплачувати її або оплачувати лише частково.

Зазначений правовий висновок викладений також у постанові Верховного Суду від 18.05.2020 у справі № 176/456/17.

Статтею 67, 68 ЖК України визначено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за № 630 (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до ст. 150, 156, 162 ЖК України, власник житлового будинку (квартири), а також члени його сім`ї також зобов`язані утримувати квартиру, сплачувати за комунальні послуги за затвердженими тарифами.

Згідно зі ст. 64 ЖК України наймачі несуть рівні обов`язки по сплаті комунальних послуг, повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Так, з матеріалів справи слідує, що відповідачі офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовились від послуг, які надавало їм КП «Харківські теплові мережі», то в них виник обов`язок сплатити ці послуги.

Щодо застосування строку позовної давності до спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Положеннями ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність, відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України, обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст. ст. 253-255 цього кодексу.

Якщо договором чи іншим правочином визначено різні строки виконання окремих зобов`язань, що з нього випливають, позовна давність обчислюється окремо за кожним простроченим платежем.

Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12.03.2020 на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Законом України № 530-ІХ від 17.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (ч. 2 ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

Законом України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» який набрав чинності, 02.04.2020 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, п. 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» скасовано дію карантину з 24 год. 00 хв. 30.06.2023.

Крім того, 17.03.2022 набрав чинності Закон України № 2120-IX від 15.03.2022 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України було доповнено п. 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України», на всій території України введено воєнний стан, який неодноразово продовжується та залишається чинним дотепер.

Отже, внаслідок дії вищевказаних Законів України усі вимоги, за якими припинився (сплив) трирічний строк загальної позовної давності під час дії карантину та воєнного стану були продовжені.

Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

У спірних правовідносинах обов`язок споживача - відповідача у справі сплатити за надані позивачем послуги визначений ч. 1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - щомісяця, а тому заборгованість, яка існувала в межах трирічного строку позовної давності на день набрання чинності Закону України № 540-IX, 02.04.2020 та внаслідок Закону України № 2120-IX від 15.03.2022, тобто по зобов`язанням зі строком виконання з 02.04.2017 року, вважається такою, що позовна давність щодо них не спливла.

З наданого позивачем уточненого розрахунку вбачається, що за відповідачами утворилась заборгованість за надані послуги за період з 01.10.2016 по 30.11.2024, з яких заборгованість відповідача за послуги з постачання теплової енергії в межах строку позовної давності за період з 01.10.2016 по 30.11.2024, складає 56246,32 грн., 499,80 грн. за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.07.2023 по 30.11.2024; 1738,98 грн. за послугу з постачання гарячої води за період з 01.01.2022 по 30.11.2024; 17,04 грн. за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.07.2023 по 30.11.2024; 41,15 грн. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.11.2024 по 30.11.2024; 13,38 грн. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.11.2024 по 30.11.2024; інфляційні втрати в сумі 1749,71 грн.; 3% річних в сумі 742,64 грн. Вказаний розрахунок частково узгоджується за сумою та періодами контррозрахунком №1, наданим представником позивача у додаткових поясненнях від 27.06.2025

За таких обставин, з огляду на зроблену відповідачем заяву про застосування строку позовної давності, суд заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії та гарячої води задовольняє за період з 01.10.2016 по 30.11.2024, абонентську плату за індивідуальним договором з постачання теплової енергії та гарячої за період з 01.07.2023 по 30.11.2024, послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання та гарячої води за період з 01.11.2024 по 30.11.2024, інфляційні втрати у розмірі 1749,71 грн. та 3 % річних у розмірі 742,64 грн та відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за період з 01.10.2013 по 01.10.2016 за постачання теплової енергії та гарячої води у зв`язку з пропуском позивачем строків позовної давності.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує згідно вимог ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 258, 259, 264-265, 279, 280-283 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість в сумі 61162,58 грн, з яких: 56246,32 грн за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.10.2016 по 30.11.2024; 499,80 грн за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.07.2023 по 30.11.2024; 1738,98 грн за послуги з постачання гарячої води за період з 01.10.2023 по 30.11.2024; 17,04 грн за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.07.2023 по 30.11.2024; 41,15 грн за послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.11.2024 по 30.11.2024; 13,38 грн за послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.11.2024 по 30.11.2024; інфляційні втрати в сумі 1893,56 грн; 3 % річних в сумі 712,35 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» судовий збір у розмірі 2379,99 грн.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», , місцезнаходження: 61037, м. Харків вул. Мефодіївська, 11;

Відповідач 1: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач 2: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП невідомий, зареєстроване місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .

Суддя Б.С. Замікула