ПОСТАНОВА

Іменем України

07 серпня 2025 року м. Кропивницький

справа № 398/2332/25

провадження № 22-ц/4809/1265/25

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Карпенка О. Л.,

за участі секретаря Бойко В. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа Орган опіки та піклування в особі Довгинцівської районної у місті ради міста Кривого Рогу,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 квітня 2025 року у складі судді Молонової Ю. В. і

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст вимог позовної заяви

В квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та просила визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання матері ОСОБА_1 , яке зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовна заява мотивована тим, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та шлюб між ними розірвано 26 грудня 2017 року.

21 липня 2018 року позивач вдруге вийшла заміж за ОСОБА_4 , 10 серпня 2018 року зареєструвала своє місце проживання за адресою чоловіка: АДРЕСА_2 , та за вказаною адресою на підставі рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 червня 2019 року у справі № 398/3749/18 було визначено місце проживання неповнолітньої доньки сторін.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 березня 2023 року у справі № 401/3105/22 шлюб між позивачем та ОСОБА_4 розірвано.

01 листопада 2024 року ОСОБА_1 вийшла заміж за ОСОБА_5 та 24 січня 2025 року зареєструвала своє місце проживання за місцем проживання чоловіка: АДРЕСА_1 .

Донька сторін мешкає у вказаній квартирі та за зазначеною адресою відвідує заклад шкільної освіти.

ОСОБА_1 зазначала, що донька сторін повинна проживати саме з нею, оскільки позивач має самостійний дохід, її робочий графік дозволяє займатися донькою, а квартира в якій вони мешкають, має сучасний ремонт і всі умови для виховання і розвитку дитини.

Оскільки відповідач не має постійного житла, мешкає в іншому місті, позивач вважала, що визначення місця проживання доньки разом з нею відповідатиме інтересам дитини, як наслідок, звернулась до суду з відповідним позовом.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 квітня 2025 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини.

Ухвала суду мотивована тим, що рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.06.2019 (справа № 398/3749/18) задоволено позов та визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_6 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Враховуючи те, що є судове рішення, яке набрало законної сили, про визначення місця проживання дитини, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 квітня 2025 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не надав оцінку доказам в їх сукупності та дійшов неправильних висновків стосовно конкретних обставин справи.

Суд першої інстанції не прийняв до уваги той факт, що подані позивачем письмові докази стосуються зовсім інших підстав, ніж ті, що були предметом розгляду позовних вимог у справі № 398/3749/18.

Доводи ОСОБА_1 , викладені у позові, та надані останньою докази не були належним чином оцінені та враховані або відхилені судом першої інстанції на підставі конкретно визначених мотивів.

Позов поданий в межах даної справи та справи № 398/3749/18 не є тотожними, адже на час звернення до суду з позовом у справі, що є предметом розгляду, у позивача змінились (виникли нові) підстави такі як, укладення шлюбу, зміна реєстрації місця проживання позивача та доньки сторін, а також зміна навчального закладу останньої.

Відзиви на апеляційну скаргу

Відзивів на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Розгляд справи у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

Учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законому порядку.

Від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій вона просить розглядати апеляційну скаргу без її участі.

Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи вразі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки учасники справи про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд вирішив розглядати справу без їх участі, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

За змістом ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи, що учасники справи в судове засідання, призначене на 12 годину 00 хвилин 06 серпня 2025 року, не з`явились, датою ухвалення рішення є дата складення повного тексту.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства

є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.06.2019 (справа № 398/3749/18), яке набрало законної сили, задоволено позов та визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_6 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Вказана пістава для відмови у відкритті провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Відмова у відкритті провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову це річ, щодо якої виник спір.

Визначаючи підстави позову як елемент його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить захистити його право.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, ухваленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Такі правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі № 757/76452/17-ц, від 19 травня 2021 року у справі № 757/31948/18-ц, від 29 червня 2021 року у справі № 953/803/20, від 21 липня 2021 року у справі № 752/6766/13-ц.

Матеріалами справи підтверджується, що у справі, що є предметом перегляду, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та просила визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання матері ОСОБА_1 , яке зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що донька сторін повинна проживати саме з нею, оскільки позивач має самостійний дохід, а її робочий графік дозволяє займатися донькою, а квартира в якій вони мешкають, має сучасний ремонт і всі умови для виховання і розвитку дитини.

Оскільки відповідач не має постійного житла, мешкає в іншому місті, позивач вважала, що визначення місця проживання доньки разом з нею відповідатиме інтересам дитини (а. с. 1-4).

У справі № 398/3749/18 ОСОБА_7 звернулася до з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з нею, посилаючись на те, що за місцем проживання матері створені належні умови для проживання та виховання дитини, а тому місцем проживання ОСОБА_3 необхідно визначити місце проживання позивача.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 червня 2019 року у справі № 398/3749/18 позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини задоволено.

Визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Аналіз викладеного свідчить, що предметом позову у справі № 398/3749/18 є визначення місця проживання малолітньої дитини позивача та відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а підставами позову ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, тобто має місце тотожність позовів у справі, що переглядається, та у справі № 398/3749/18.

Таким чином, враховуючи, що набрало законної сили рішення суду у справі № 398/3749/18 між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що й у справі, яка є предметом розгляду, у суду першої інстанції були наявні достатні підстави для відмови у відкритті провадження у справі, які передбачені пунктом 2 частини першої статті 186 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про нетотожність позовів у справах № 398/2332/25 та № 398/3749/18 не знайшли свого підтвердження, спростовуються установленими судом обставинами справи та зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо відмови у відкритті провадження у справі.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що доводи, викладені у позові, та надані останньою докази не були належним чином оцінені та враховані або відхилені судом першої інстанції на підставі конкретно визначених мотивів, не заслуговують на увагу суду, оскільки на стадії відкриття провадження у справі суд не вирішує вказані питання, а тільки надає оцінку наявності чи відсутності підстав для відкриття провадження у справі.

Заявник наводить різні обставини з життя дитини та колишнього подружжя (укладення нового шлюбу, зміна реєстрації місця проживання позивача та доньки сторін, а також зміна навчального закладу останньої), які змінилися за період часу з моменту ухвалення судом рішення у справі № 398/3749/18, що, на її думку, зумовлює принципову несхожість позовів, разом з тим такий аналіз стосується суті спору у справі № 398/3749/18, тому такі доводи не приймаються.

До подібних за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 07 травня 2025 року (справа № 674/1824/24).

Інші доводи апеляційноїї скарги висновку суду першої інстанції не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, та зводяться до власного тлумачення норм права позивачем.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд маєвиконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення питання.

Оскільки суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, ухвала суду першої інстанції без змін, а остаточного рішення у справі не ухвалено, суд не здійснює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 квітня 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді С. М. Єгорова

О. Л. Карпенко