Справа № 478/780/25 Провадження № 2/478/374/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2025 року. смт. Казанка

Казанківський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Іщенко Х.В.,

за участю секретаря судового засідання Крюкової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Казанка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Другий відділ державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області південного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Одеса ) , про зменшення розміру аліментів та звільнення від заборгованості по сплаті аліментів,

В С Т А Н О В И В:

04.07.2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області з вказаним позовом до ОСОБА_2 , про зменшення розміру аліментів та звільнення від заборгованості по сплаті аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Казанківського районного суду Миколаївської області по цивільній справі 478/44/15-ц від 06 лютого 2015 року, яким було видано виконавчий лист про стягнення з нього з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка Казанківського району Миколаївської області, громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої по АДРЕСА_2 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення провадити щомісячно починаючи з 15 січня 2015 року до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позову зазначено, що сторони з 25 лютого 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 27 травня 2014 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_2 . На теперешній у позивача змінилось матеріальне становище, оскільки з 2017 року він перебуває у цивільному шлюбі з іншою жінкою і на його утриманні перебувають п"ятеро неповнолітніх та малолітніх дітей його цивільної дружини : а саме син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та дочка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується Актом обстеження умов проживания від 26.06.2025 року. Його цивільна дружина зараз не працює і знаходиться у дикретній відпустці по догляду за її останньою дитиною дочкою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . 3 2022 року його за призивом під час мобілізації на особливий період було мобілізовано , і він перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_3 , тому вci його кошти (заробітна плата) витрачається на забезпечення його службових потреб. В 2020 році він передав у користування відповідачу належну йому на праві власності земельну ділянку площею 1,5 га. і усно з відповідачем домовився, щоб відповідач отримувала з неї дохід і що відповідач не буде пред`являти до виконання виконавчий лист про стягнення з нього аліментів на утримання доньки. Однак в 2023 році відповідачкою був надісланий виконавчий лист про стягненя з нього аліментів для виконання до Казанківського районного відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) , згідно якого відкрито виконавче провадження і наразі з позивача стягнення провадяться щомісячно починаючи з 15.01.2015 року до досягнення дочкою повноліття. Станом на 30.04.2025 року утворилась заборгованіть зi сплати аліментів у виконавчому провадженню № 71032761 і згідно з розрахунком державного виконавця заборгованість позивача зі сплати аліментів становить 204 863,18 грн. Дочка позивача проживає разом з відповідачем, однак позивач постійно надавав їй матеріальну допомогу з 2015 року, та забеспечував дочку всім необхідним, одягом, продуктами харчування, іграшками, щомісяця надавав грошові кошти. У зв`язку з чим просить суд його позов задовольнити та зменшити розмір аліментів , стягнутих за рішенням суду на утримання доньки з 1/4 частини заробітку (доходу) до 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно, а також звільнити його від заборгованості по сплаті аліментів та вирішити питания щодо судових витрат.

Ухвалою судді відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

Позивач у судове засідання не з`явилися , про час та місце слухання справи повідомлялися судом належним чином. Повідомив суд про розгляд справи за його відсутностю та задоволення позовних вимог з підстав зазначених в позові.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про місце, день та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, відзиву на позов або зустрічного позову не подала. Надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відмову в задоволенні позовних вимог позивача у зв`язку з його необгрунтованістю.

Суд, враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлена про місце і час судового засідання, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позивача не заперечує проти ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів, суд розглядає справу у відсутністі сторін по справі за наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності досліджені докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з наданих позивачем документів, згідно рішення Казанківського районного суду Миколаївської області по цивільній справі 478/44/14-ц від 06 лютого 2015 року, яким було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка Казанківського району Миколаївської області, громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої по АДРЕСА_2 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення провадити щомісячно починаючи з 15 січня 2015 року до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до копії паспорту громодянина України ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_9 у с. Миколаївка, Казанківського району Миколаївської області, зареєстрований за адресою з 29.12.2006 року : АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Як вбачається з відповіді Управління забеспечення примусового виконання рішень у Миколаївській області від 26.05.2026 року, станом на 30.04.2025 року заборгованість зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 71032761, згідно з розрахунком державного виконавця відділу ДВС становить 204863,18 грн. , яка стягується в розмірі 50% від заробітної плати, яку отримує відповідач у ВЧ НОМЕР_3 .

Відповідно до довідки від 21.03.2025 року за № 680/47 солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за призивом під час мобілізації, на особливий період у військовій частині НОМЕР_3 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, дата формування 17.04.2025, ОСОБА_1 , , РНОКПП НОМЕР_1 , має у власності земельну ділянку площею 1,5 га, для ведення особистого селянського господарства за адресою Миколаївська область Казанківський район с/рада Миколаївська, кадастровий номер :05:000:0099.

Відповідно до свідоцтва про народження : Серії НОМЕР_4 від 20.06.2013 ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_10 , Серії НОМЕР_5 від 03.12.2010 ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , Серії НОМЕР_6 від 03.05.2018 року ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьком яких зазначено ОСОБА_9 , Серії НОМЕР_7 ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_11 , та Серії НОМЕР_8 від 01.05.2025 року ОСОБА_8 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_12 , батьком яких зазначений ОСОБА_10 .

Згідно акту обстеження умов проживания від 26.06.2025 року вбачається що заявниця ОСОБА_9 з дітьми ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 зареєстровані в АДРЕСА_4 , однак фактично проживають за адресою в АДРЕСА_5 , також за даною адресою фактично проживає чоловік ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою Миколаївська область, Баштанський ( колишній Казанківський ) район, с. Миколаївка, який на даний час перебуває в лавах ЗСУ. Сусіди факт проживання підтверджують.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно до ч. 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Виходячи з вищенаведеного, позивач повинен довести неспроможність сплачувати щомісячно аліменти на утримання його сина у розмірі, визначеному рішенням суду, у зв`язку зі зміною його матеріального або сімейного стану, погіршенням стану здоров`я.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Позивач, звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання його доньки та на звільнення заборгованості по сплаті аліментів, послався на погіршення його матеріального стану у зв`язку з тим що він працює в ЗСУ, має цивільну дружину на утриманні якої знаходяться четверо її неповнолітніх дітей, яка перебуває в дикретній відпусці по догляду за дитиною, батьком яких не є позивач, те , що він має у власності 1,5 гектара земельної ділянки, якою користується відповідачь протягом останніх 5 років, те, що він добровільно постійно надавав матеріальну допомогу і забеспечував всім необхідним з 2015 року свою доньку, також те, що на підставі рішення Казанківського районного суду Миколаївської області по цивільній справі 478/44/14-ц від 06 лютого 2015 року, яким було видано виконавчий лист про стягнення з нього з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка Казанківського району Миколаївської області, громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої по АДРЕСА_2 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення провадити щомісячно починаючи з 15 січня 2015 року до досягнення дитиною повноліття, те, що згідно з розрахунком державного виконавця ,заборгованість позивача зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 71032761 станом на 30.04.2025 року становить 204 863,18 грн. , тому сплачувати аліменти, у розмірі, що становить 1 /4 частини його доходів на утримання його доньки, яка визначена рішенням суду він не може, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів та звільнення позивача від заборгованості по сплаті аліментів. Інші доводи позивача не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для зменьшення розміру аліментів.

Таким чином, матеріали справи не містять належних та достатніх доказів, які б давали суду правові підстави для висновку про наявність обставин, які об`єктивно свідчать про неможливість позивачем сплачувати аліменти на утримання його дитини у розмірі, встановленому рішенням суду.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За вимогами ст.ст. 58-59 ЦПК України докази мають бути належними і допустимими. Підстави звільнення від доказування визначені у ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду з позовом, позивач просив зменьшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду на утримання доньки з 1/4 частини заробітку (доходу) до 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно, посилаючись на те, що у позивача його матеріальне становище погіршилося, оскільки у його цивільної дружини на утриманні якої знаходяться четверо неповнолітніх дітей, яка перебуває в дикретній відпусці по догляду за дитиною, батьком яких не є позивач, те , що він має у власності 1,5 гектара земельної ділянки, якою користується відповідачь протягом останніх 5 років, те, що він добровільно постійно надавав матеріальну допомогу і забеспечував всім необхідним з 2015 року свою доньку.

Згідно з ч. 3 ст. 10, ч.ч. 1,2 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з тим, що він працює в ЗСУ , наявності у нього цивільної дружини на утриманні якої знаходяться її четверо неповнолітніх дітей, яка перебуває в дикретній відпусці по догляду за дитиною, батьком яких не є позивач, те , що він має у власності 1,5 гектара земельної ділянки, якою користується відповідачь протягом останніх 5 років, те, що він добровільно постійно надавав матеріальну допомогу і забеспечував всім необхідним з 2015 року свою доньку, оскільки в матеріалах справи відсутні документи підтверджуючи те, що позивач надає матеріальну допомогу своїй доньки з 2015 року, те, що він передав в користування відповідачу належну йому на праві власності 1,5 га земельної ділянки, не надано доказів з якого часу він перебуває у цивільному шлюбі, не надав документів, підтверджуючих що позивач крім стягуємих за рішенням суду з нього аліментів на утримання доньки, має інших утриманців.

Тому як вбачається з матеріалів справи, доказів, які б підтверджували зміну матеріального чи сімейного стану, погіршення здоров`я позивача, відповідно до ст. 192 СК України, які б вказували на потребу у зменшенні розміру стягуваних аліментів, суду не надано.

Законом України від 03.07.2018 № 2475-VIII ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Таким чином, законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

В даному випадку зменшення розміру аліментів суперечить інтересам дитини позивача, оскільки позивач є здоровим, працездатним чоловіком, який працює і отримує стабільний дохід з 2022 року .

Крім того, у разі зменшення розміру аліментів, що стягуються з батька, надмірний тягар щодо утримання дитини буде покладено на відповідача - ОСОБА_2 .

Щодо вимоги позивача звільнення його від заборгованості по сплаті аліментів суд вважає, що розмір заборгованості, обчислений державним виконавцем в рамках виконавчого провадження в розмірі 204 863,18 грн. сторонами не оспорюється.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Як встановлено судом позивач допустив заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини , що по виконавчому провадженню № 71032761 станом на 30.04.2025 року становить 204 863,18 грн

Суд вважає, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження наявності будь-яких передбачених частиною другою статті 197 СК України обставин, що мають істотне значення та могли б слугувати підставою для звільнення від сплати заборгованості з аліментів.

Так, суд вважає, що доводи позивача на які він посилається не може бути обставиною, яка б звільнила його від обов`язку зі сплати заборгованості за аліментами. Отже, як свідчить даний розрахунок, позивач допускав утворення заборгованості по аліментам і до введення воєнного стану і служби в ЗСУ.

Верховний Суд у постанові від 04 березня 2021 року у справі № 177/1090/18 погодився з висновками апеляційного суду про відмову в задоволенні позову про звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Касаційний суд вказував, що з червня 2014 року до 09 травня 2015 року (дати, з якої позивач потрапив у полон) останній не надав державному виконавцю достовірні відомості про свої доходи, допустив утворення заборгованості по аліментам, не виконавши при цьому свого обов`язку з повідомлення державного виконавця про необхідність стягнення аліментних виплат із заробітної плати, яку він отримував під час служби у Збройних силах України. Саме внаслідок цих дій аліменти із заробітної плати позивача почали стягуватися не у момент появи додаткового доходу у червні 2014 року, а лише з вересня 2017 року, що і стало причиною утворення заборгованості. Установивши, що з 2014 року, в тому числі й у період знаходження у полоні на тимчасово окупованій території України, позивачу нараховувалась заробітна плата та з неї повинно було проводитись відрахування аліментів на користь відповідача на утримання дітей, а боржник не виконав свого обов`язку із надання державному виконавцю достовірних відомостей про свої доходи, зокрема, зміну джерела їх походження та розміру, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив із відсутності обставин, які б були підставою для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам у зазначений період.

Таким чином, заборгованість по аліментам позивачем не сплачена, розмір заборгованості підтверджено розрахунком державного виконавця, який сторонами не спростовано, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності будь-яких передбачених частиною другою статті 197 СК України обставин, що мають істотне значення та могли б слугувати підставою для звільнення від сплати заборгованості з аліментів, а також недоведеність позивачем неспроможності сплачувати щомісячно аліменти на утримання його доньки у розмірах, визначених рішенням суду, та відсутності підстав для зменшення його розміру, у зв`язку із недоведеністю існування підстав для зміни розміру стягуваних аліментів, визначених ст. 192 СК України, у зв`язку з чим позов не підлягає до задоволення.

З приводу розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судовівитрати,пов`язані зрозглядом справи,покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2)у разі відмови впозові -на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

З урахуванням того, що в задоволенні позову відмовлено, суд покладає судові витрати на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 183, 184, 191, 192 Сімейного Кодексу України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 223, 247, 265, 284, 285 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 до ОСОБА_2 , : АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_9 , третя особа Другий відділ державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області південного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Одеса ) , юридична адреса : 55601, Миколаївська область, Баштанський район, м. Новий Буг, вулиця Героїв Небесної Сотні, 1А, про зменшення розміру аліментів та звільнення від заборгованості по сплаті аліментів, відмовити .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 31.07.2025 року.

Суддя: Х.В.Іщенко