Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №439/951/25

Провадження № 2/439/469/25

01 липня 2025 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

у складі:

головуючого-судді: Петейчука Б.М.,

за участі: секретаря

судового засідання: Ковальчук Н.І.,

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ухвалив таке рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до Бродівського районного суду Львівської області зі позовними вимогами до відповідача: ОСОБА_1 , в яких просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитними договорами позики в розмірі 36 094(тридцять шість тисяч дев`яносто чотири) гривні 64 копійки.

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач зазначає, що 25 січня 2022 року між ОСОБА_1 , як позичальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечним агентством необхідних кредитів», як позикодавцем було укладено кредитний договір за номером: 74419388, відповідно до якого позичальник погодився з усіма його істотними умовами, зокрема й умови про порядок повернення, строк повернення та оплату за користування грошовими коштами, про що власноруч поставив електронний цифровий підпис, із урахуванням вимог Закону України «Про електронну комерцію.

Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором позики позикодавець виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатися грошовими коштами на умовах, передбачених Договором та в межах обумовленого предмета договору. Проте відповідач, який зобов`язався повернути кредитні кошти, не надав своєчасно позикодавцю грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов`язанням.

Позивач мотивує, що взяті на себе зобов`язання за Договором відповідач належним чином не виконував, унаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 28 464 (двадцять вісім тисяч чотириста шістдесят чотири) гривні 64 копійки, з яких: 14 562 (чотирнадцять тисяч п`ятсот шістдесят дві) гривні заборгованість за тілом кредиту, 13 902(тринадцять тисяч дев`ятсот дві)гривні 64 копійки заборгованості за відсотками.

Позивач акцентує, що право грошової вимоги за договором позики за номером: 74419388 від 25 січня 2022 року за договором факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року та додатковою угодою до нього від 27 жовтня 2023 року перейшло до позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Отже, саме позивач є належним стягувачем за вищевказаним кредитним договором.

Крім того, 25 січня 2022 року між ОСОБА_1 , як позичальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвеструм», як позикодавцем було укладено кредитний договір за номером: 23993-01/2022, відповідно до якого позичальник погодився з усіма його істотними умовами, зокрема й умови про порядок повернення, строк повернення та оплату за користування грошовими коштами, про що власноруч поставив електронний цифровий підпис, із урахуванням вимог Закону України «Про електронну комерцію.

Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором позики позикодавець виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатися грошовими коштами на умовах, передбачених Договором та в межах обумовленого предмета договору. Проте відповідач, який зобов`язався повернути кредитні кошти, не надав своєчасно позикодавцю грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов`язанням.

Позивач мотивує, що взяті на себе зобов`язання за Договором відповідач належним чином не виконував, унаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 7 630 (сім тисяч шістсот тридцять) гривень, з яких: 2 800 (дві тисячі вісімсот) гривень заборгованість за тілом кредиту, 4 830 (чотири тисячі вісімсот тридцять )гривень заборгованості за відсотками.

Позивач акцентує, що право грошової вимоги за договором позики за номером: 23993-01/2022 від 25 січня 2022 року за договором факторингу № 31012023 від 31 січня 2023 року перейшло до позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Отже, саме позивач є належним стягувачем за вищевказаним кредитним договором.

Відтак, позивач із метою належного та повного виконання зобов`язання просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за вказаними кредитними договорами в розмірі 36 094(тридцять шість тисяч дев`яносто чотири) гривні 64 копійки.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

22 травня 2025 року відкрито провадження у справі.

Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів, із моменту отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, подати відзив на позовну заяву.

Позивач у судове засідання участь свого представника не забезпечив. Від представника позивача: Москаленко Маргарити Станіславівни надійшла до суду заява про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Однак від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності.

За правилами норми частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Доказами у справі встановлено, що 25 січня 2022 року між ОСОБА_1 , як позичальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечним агентством необхідних кредитів», як позикодавцем було укладено кредитний договір за номером: 74419388, відповідно до якого позичальник погодився з усіма його істотними умовами, зокрема й умови про порядок повернення, строк повернення та оплату за користування грошовими коштами, про що власноруч поставив електронний цифровий підпис, із урахуванням вимог Закону України «Про електронну комерцію» (а.с.8).

Відповідно до договору факторингу № 14/06/2021 від 14 червня 2021 року, право вимоги перейшло до позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», що підтверджується наданими суду на дослідження копіями договорів, додаткових угод та актом прийому-передачі Реєстру позичальників, витягом з Реєстру позичальників (а.с.9-14).

Окрім цього, позивачем надано суду на дослідження розрахунок заборгованості за договором позики за №: 74419388. (а.с.15)

Згідно із договором від 25 січня 2022 року між ОСОБА_1 , як позичальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвеструм», як позикодавцем було укладено кредитний договір за номером: 23993-01/2022, відповідно до якого позичальник погодився з усіма його істотними умовами, зокрема й умови про порядок повернення, строк повернення та оплату за користування грошовими коштами, про що власноруч поставив електронний цифровий підпис, із урахуванням вимог Закону України «Про електронну комерцію» (а.с.21-24).

Відповідно до договору факторингу № 31012023 від 31 січня 2023 року, право вимоги перейшло до позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», що підтверджується наданими суду на дослідження копіями договорів, додаткових угод та актом прийому-передачі Реєстру позичальників, витягом з Реєстру позичальників (а.с.25-29).

Окрім цього, позивачем надано суду на дослідження розрахунок заборгованості за договором позики за №: 23993-01/2022 (а.с.30).

Мотиви суду.

Щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту.

За нормативними правилами статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання договору не допускається.

Виходячи зі змісту статтей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Разом із цим, нормою статті 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).

За змістом статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом.

Нормою частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України акцентовано, що позичальник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

При цьому, відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Імперативними приписами частини 2 статті 1048 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України).

Нормативними положеннями статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Із доказів у справі вбачається, що між ОСОБА_1 , як позичальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечна агентство необхідних кредитів», як позикодавцем було укладено договір позики за номером: 74419388 від 25 січня 2022 року.

Предметом досліджуваного договору визначено кредитування ОСОБА_1 відповідно:

п. 2.1 договору сума позики у розмірі 14 562 (чотирнадцять тисяч п`ятсот шістдесят дві) гривні,

п. 2.2 договору передбачає строк кредитування 64 днів

п. 2.3 договору передбачено протягом первісного строку кредитування денну процентну ставку в розмірі 1.6 %, на умовах, визначених договором, зокрема строковості, зворотності та оплатності.

Разом із цим, позикодавець надав позичальнику кредитні кошти у розмірі та на умовах, визначених кредитним договором, у повному обсязі.

Однак позичальник умови договору не виконував внаслідок чого виникла заборгованість перед позикодавцем.

Водночас, право грошової вимоги за грошовим зобов`язанням, а саме: за кредитним договором за номером: за №: 74419388 відповідно до договору факторингу перейшло до позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», про що свідчать надані суду докази для дослідження.

Отже, саме позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є належним стягувачем за досліджуваним грошовим зобов`язанням.

Отже заборгованість позичальника: ОСОБА_1 за грошовими зобов`язаннями, у частині повернення суми тіла кредиту, перед правонаступником позикодавця, Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», становить 14 562 (чотирнадцять тисяч п`ятсот шістдесят дві) гривні.

Крім того, між ОСОБА_1 , як позичальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвеструм», як позикодавцем було укладено кредитний договір за номером: 23993-01/2022 від 25 січня 2022 року

п. 1.4 договору сума позики у розмірі 2 800 (дві тисячі вісімсот) гривень,

п. 1.5 договору передбачає строк кредитування 30 днів

п. 1.6 договору передбачено денну процентну ставку в розмірі 2.5 %, на умовах, визначених договором, зокрема строковості, зворотності та оплатності.

Разом із цим, позикодавець надав позичальнику кредитні кошти у розмірі та на умовах, визначених кредитним договором, у повному обсязі.

Однак позичальник умови договору не виконував внаслідок чого виникла заборгованість перед позикодавцем.

Водночас, право грошової вимоги за грошовим зобов`язанням, а саме: за кредитним договором за номером: за 23993-01/2022 від 25 січня 2022 року відповідно до договору факторингу перейшло до позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів.

Отже заборгованість ОСОБА_1 за грошовими зобов`язаннями, у частині повернення суми тіла кредиту, перед правонаступником позикодавця, Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за даним кредитним договором складає 2800(дві тисячі вісімсот) гривень

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, підтверджуються належними, доказами, а тому підлягають задоволенню в розмірі 17 362(сімнадцять тисяч триста шістдесят дві) гривні.

Щодо нарахування процентів за користування грошовими коштами на підставі статті 1048 Цивільного кодексу України.

Проценти відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом». Тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати позикодавцю борг протягом певного часу.

Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від позикодавця грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати позикодавцю борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а позикодавець, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина 2 статті 1050 Цивільного кодексу України).

Саме за таке благо: можливість правомірно не повертати позикодавцю борг протягом певного часу, позичальник сплачує позикодавцю плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України.

Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні (правомірні) очікування щодо належного його виконання. Зокрема позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість позикодавець розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.

Разом з цим, зі спливом строку кредитування чи пред`явленням позикодавцем вимоги про дострокове погашення кредиту, кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому позикодавець вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від позикодавця відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення позикодавцем вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України.

Очікування позикодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати позикодавцю борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору. Отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.

Зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати позикодавцю борг протягом певного часу, себто та для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України.

За таких обставин надання позикодавцю можливості нарахування процентів відповідно до вимог статті 1048 Цивільного кодексу України, поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, вочевидь, порушить баланс інтересів сторін на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.

У свою чергу, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги позикодавця, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору, в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін, співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (латиною: verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem. Себто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав.

Як вбачається зі змісту проаналізованих судом договорів кредиту, договірні сторони між собою узгодили нарахування процентів за користування грошовими коштами саме на підставі статті 1048 Цивільного кодексу України. Себто за правомірну поведінку позичальника.

Досліджувані судом зобов`язання сторін за договорами позики не містить у собі умови щодо встановлення нарахування процентів як міри відповідальності позичальника у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування згідно із частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Отже, за досліджуваних обставин справи, нарахування відсотків повинно відбуватися на загальних підставах, визначених статтею 148 Цивільного кодексу України. Тобто під час визначеного договором строку кредитування чи до моменту пред`явлення до позичальника вимоги про повернення коштів за зобов`язанням.

Суд проводить розрахунок нарахованих процентів за користування грошовими коштами на підставі статті 1048 Цивільного кодексу України за формулою: Розмір нарахованих процентів за договором = (Сума тіла кредиту Х Кількість днів строку кредитування Х Денну відсоткову ставку за користування кредитом).

Відповідно до договору позики за номером: 74419388 від 25 січня 2022 року,

п. 2.1 договору сума позики у розмірі 14 562 (чотирнадцять тисяч п`ятсот шістдесят дві) гривні,

п. 2.2 договору передбачає строк кредитування 64 дні

п. 2.3 договору передбачено кредитування денну процентну ставку в розмірі 1.6 %, на умовах, визначених договором, зокрема строковості, зворотності та оплатності.

Крім того до договору додано таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, де зазначено, що позичальник повинен сплатити проценти за весь строк користування кредитом в сумі 10 366 (десять тисяч триста шістдесят шість) гривень 40 копійок.

Право грошової вимоги за грошовим зобов`язанням, а саме: за кредитним договором за номером: за №: 74419388 відповідно до договору факторингу перейшло до позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», про що свідчать надані суду докази для дослідження.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», у частині стягнення заборгованості за нарахованими відсотками за кредитним договором за номером: за №: 74419388 від 25 січня 2022 року, підлягає до часткового задоволення у розмірі 10 366 (десять тисяч триста шістдесят шість) гривень 40 копійок.

Відповідно до договору позики за номером: 23993-01/2022 від 25 січня 2022 року,

п. 1.4 договору сума позики у розмірі 2 800 (дві тисячі вісімсот) гривень,

п. 1.5 договору передбачає строк кредитування 30 днів

п. 1.6 договору передбачено денну процентну ставку в розмірі 2.5 %, на умовах, визначених договором, зокрема строковості, зворотності та оплатності.

Розмір нарахованих процентів за договором повинен становити 2100 (дві тисячі сто) гривень = ( 2800 гривень Х 30 дні Х 2.5 відсотки).

Право грошової вимоги за грошовим зобов`язанням, а саме: за кредитним договором за номером: за №: 23993-01/2022 відповідно до договору факторингу перейшло до позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», про що свідчать надані суду докази для дослідження.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», у частині стягнення заборгованості за нарахованими відсотками за кредитним договором за номером: за №: 23993-01/2022 від 25 січня 2022 року, підлягає до часткового задоволення у розмірі 2100 (дві тисячі сто) гривень.

Отже, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення заборгованості за кредитними договорами по відсоткам за користування ними, підлягають до часткового задоволення в загальній сумі 12 466 (дванадцять тисяч чотириста шістдесят шість) гривень 40 копійок.

Щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

Судом встановлено, що позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок (а.с. 1).

Нормою частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ціна позову становила 36 094(тридцять шість тисяч дев`яносто чотири) гривні 64 копійки. Судом задоволено позовні вимоги частково у розмірі 29 828 (двадцять дев`ять вісімсот двадцять вісім) гривень 40 копійок, що складає 82.6 % від ціни позову..

За таких обставин, суд вважає, що з відповідача: ОСОБА_1 необхідно стягнути понесені судові витрати за сплачений судовий збір за подання позовної заяви на рахунок позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 2501 (дві тисячі п`ятсот одна) гривня 13 копійок, що буде відповідати вимогам чинного цивільного процесуального законодавства України.

На підставі статей 16, 526, 527, 530, 625, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 10, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитними договорами в сумі в розмірі сумі 29 828 (двадцять дев`ять вісімсот двадцять вісім) гривень 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2501 (дві тисячі п`ятсот одна) гривня 13 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: Київська область, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, 30, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП : НОМЕР_1 .

Суддя Б.М. Петейчук