РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

08 серпня 2025 року

м. Рівне

Справа № 569/22428/24

Провадження № 22-з/4815/73/25

Рівненський апеляційний суд в складі судді Ковальчук Н.М., розглянувши питання про відвід судді Шимківа С.С., заявлений ОСОБА_1 у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 16 червня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Рівненська міська рада, про встановлення порядку користування земельною ділянкою,

в с т а н о в и в:

На розгляді в Рівненському апеляційному суді перебуває апеляційна скарга ОСОБА_2 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 16 червня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Рівненська міська рада, про встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для її розгляду визначено склад суду: головуючий суддя (суддя-доповідач) Шимків С.С., судді: Боймиструк С.В., Хилевич С.В..

05 серпня 2025 року до Рівненського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Шимківа С.С., який ухвалою Рівненського апеляційного суду від 06 серпня 2025 року визнаний необґрунтованим із передачею справи в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Заява ОСОБА_1 про відвід судді Шимківа С.С. обґрунтована тим, що при розгляді справи № 569/10303/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 03 червня 2024 року про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Державного підприємства «Рівненський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Держгеокадастру в Житомирській області, Рівненська міська рада, ОСОБА_3 про захист прав землекористувача шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки, судом безпідставно поновлено ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження, а також всупереч вимогам чинного законодавства України та з порушенням принципу верховенства права задоволено апеляційну скаргу. Наголошує, що ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 03.06.2024 року по справі № 569/10303/24 жодні права ОСОБА_2 суд не вирішував і не міг вирішувати, а переглядати законне судове рішення через рік після набрання ним законної сили у апеляційного суду не було законних підстав. За наведеного вважає, що дії судді Шимківа С.С. у справі № 569/10303/24 між тими сторонами і з тих же процесуальних питань щодо забезпечення позову суперечать вимогам цивільного процесуального закону і викликають сумнів в його неупередженості під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 у справі № 569/22428/24.

Стаття 36 ЦПК України містить вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені частиною першою статті 36 ЦПК України, якою встановлено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з підпунктами 1, 2 частини сьомої статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Приймаючи присягу, суддя бере на себе зобов`язання, зокрема, безсторонньо, неупереджено та незалежно здійснювати правосуддя.

Підходи до встановлення наявності упередженості та безсторонності суддів викладені у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема в рішенні у справі «Мироненко та Мартиненко проти України». У пунктах 66, 67 цього рішення вказано, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, такі природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Згідно з усталеною практикою Суду застосування одного із цих критеріїв (підходів) або обох залежить від конкретних обставин, пов`язаних зі спірною поведінкою судді.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 3 травня 2007 року у справі «Бочан проти України» вказав, що Суд далі нагадує, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто жоден із членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу.

У рішенні у справі «Білуха проти України» від 9 листопада 2006 року Європейський суд з прав людини зазначив, що стосовно суб`єктивного критерію особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (пункт 50).

Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його упередженості» є оціночним тлумаченням, використання якого залежить від правосвідомості особи, яка його застосовує.

Для того, щоб вирішити, чи є у конкретній справі правомірні підстави сумніватись у неупередженості судді, необхідно взяти до уваги й думку скаржника, яка при цьому не повинна мати вирішального значення.

Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною другою зазначеної статті встановлено, що суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Доказів, які б свідчили про зацікавленість, упередженість та особисту заінтересованість судді Шимківа С. С. у розгляді цієї справи, заявником не надано. Участь судді в розгляді іншої, тотожної чи похідної справи та постановлення у складі колегії суддів судового рішення не вказує на необ`єктивність або упередженість судді, не унеможливлює розгляд цієї справи, а тому не є підставою для відводу.

Частиною 4 ст. 36 ЦПК України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відхиляючи заяву ОСОБА_1 про відвід, апеляційний суд також враховує, що заявник припускає можливий негативний результат перегляду справи, чим вдається до припущень, які не можуть розцінюватись як об`єктивно обґрунтовані факти та бути підставами для задоволення поданої заяви.

Апеляційний суд, оцінивши доводи викладенні у заяві, вважає, що вказані заявником обставини не є передбаченою законом підставою відводу судді Шимківа С.С.,а тому заявлений відвід є необґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 36, 38, 40, 41 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Рівненського апеляційного суду Шимківа С. С. у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 16 червня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Рівненська міська рада про встановлення порядку користування земельною ділянкою - відмовити.

Суддя

Рівненського апеляційного суду Н. М. Ковальчук