Провадження № 4-с/638/57/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року м.Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі головуючого Зінченка О.В., за участі секретаря судового засідання Навроцької А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Стадник Світлани Олексіївни, боржник ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

До суду надійшла скарга, в якій заявник ОСОБА_1 просить визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Стадник Світлани Олексіївни.

В обґрунтування поданої скарги заявник зазначає, що 5 червня 2020 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Стадник С.О. відкрито виконавче провадження ВП № 62332842 на підставі виконавчого листа № 638/13599/18, виданого на виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.09.2019, яким усунуто наявні перешкоди у спілкуванні з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 шляхом встановлення графіку зустрічей дітей з їх батьком ОСОБА_5 .

Разом із тим, починаючи з 11 липня 2020 року державний виконавець, не здійснюючи більше виїздів з метою виконання рішення суду, обмежився винесенням постанов про відкладення виконавчих дій, перевірка виконання боржником рішення суду виконавцем не здійснюється.

Виходячи з викладеного, заявник звернувся до суду із даною скаргою.

Розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, суд дійшов висновку, що в її задоволенні належить відмовити з огляду на наступне.

Згідно статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Обов`язковість судового рішення є також однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства, передбаченою п. 7 ч. 3 ст. 2, ст. 18 ЦПК України.

Судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права (ч. 1 ст. 447, ст. 447-1 ЦПК України).

Разом із тим, важливими принципами цивільного судочинства є:

- диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України);

- змагальності сторін, відповідно до якого цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.(ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

Заявник у поданій скарзі стверджує, що державним виконавцем не вживається належних заходів, направлених на виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За змістом ч. 1 ст. 451 ЦПК України ухвалити рішення про визнання бездіяльності державного виконавця протиправною можливо лише у разі встановлення обґрунтованості скарги.

Водночас, заявником на підтвердження викладених у скарзі доводів не надано жодного доказу, а також не заявлено будь-яких клопотань про витребування таких доказів судом, як, наприклад, матеріалів виконавчого провадження, дослідивши які суд мав би можливість встановити обґрунтованість чи необґрунтованість скарги.

Згідно п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Так, судом постановлено ухвали від 02.07.2025 та від 23.07.2025, якими було визнано обов`язковою явку заявника ОСОБА_1 в судове засідання для надання пояснень та обґрунтування заявлених вимог.

Разом із тим, заявник в жодне судове засідання не з`явився, 01.07.2025 подав заяву, в якій просив розглянути скаргу без його участі, в зв`язку з чим розгляд скарги проведено на підставі матеріалів, які містяться у справі.

Одночасно суд зазначає, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких розгляд скарг на бездіяльність державного виконавця не відносяться.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні скарги належить відмовити.

Керуючись ст. 258-261, 451 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Стадник Світлани Олексіївни, боржник ОСОБА_2 .

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.261 ЦПК України з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О. В. Зінченко