Справа № 497/401/25
Провадження № 2/497/532/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2025 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Раца В.А.,

секретаря Божевої І.Д.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження, у відкритому підготовчому засіданні в місті Болграді, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Василівської сільської ради про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

19.02.2025 року представник позивачів ОСОБА_4 , яка підтвердила свої повноваження електронним ордером серії ВН №1476125 від 17 лютого 2025 року (а.с.40), звернулася до суду в інтересах позивачів з позовом та просить постановити судове рішення, яким визнати за позивачами право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 в наступних частках:

- за позивачем ОСОБА_1 на 3/10 частини як за спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_5 та на 1/5 частину як за членом колгоспного двору;

- за позивачем ОСОБА_3 на 3/10 частини як за спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_6 ;

- за позивачем ОСОБА_2 на 1/5 частину як за членом колгоспного двору.

Вимоги мотивовані тим, що вищезазначений будинок відносився до колгоспного двору, до складу якого входили ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , тобто кожний придбав право власності на житловий будинок по 1/5 частині, вони володіли цім будинком, але не оформили право власності. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 та після його смерті спадщину прийняли дружина ОСОБА_7 та син ОСОБА_5 фактом спільного проживання з померлим на момент смерті. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7 та її єдиним спадкоємцем став син ОСОБА_5 , який своєчасно прийняв спадщину фактом сумісного проживання зі спадкодавцем на час її смерті, але також не оформив спадкових прав. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 та його спадкоємцями є дружина ОСОБА_7 та дочка ОСОБА_6 , які своєчасно прийняли спадщину та частково оформили. ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_6 та після її смерті відкрилась спадщина на 3/10 частин будинку. На час відкриття спадщини з померлою проживали її син ОСОБА_3 та мати ОСОБА_1 . Син своєчасно прийняв спадщину та частково оформив. Мати померлої відмовилася від прийняття спадщини. Спадкоємці звернулися до нотаріусів з метою оформлення спадщини, але нотаріуси, виявивши відсутність правовстановлюючих документів на будинок, розташований за вище вказаною адресою, відмовили позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом. Для реєстрації права власності на свої частки у будинку позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до державного реєстратора, але їм також було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок. За захистом своїх невизнаних прав, позивачі змушені звернутися до суду з цією позовною заявою.

Ухвалою судді від 03.03.2025 року було відкрито загальне позовне провадження та витребувано інформацію щодо заведених спадкових справ відносно ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.43).

24.03.2025 року до суду надійшли витребувані судом документи з Одеського державного нотаріального архіву (а.с.48-77) та 03.04.2025 року від приватного нотаріуса Ажинтарева В.В. (а.с.79-121).

Ухвалою суду від 29.04.2025 року витребувано інформацію щодо заведення спадкових справи після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.123).

Витребувана судом інформація надійшла до суду з архіву електронною поштою 22 травня 2025 року (а.с.129-133).

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 адвокат Сахарова Н.М. в позовній заяві просила розглянути справу у відсутності позивачів (а.с.3 на звороті).

Представники відповідача - Василівської сільської ради Болградського району Одеської області - староста с.Каракурт Жечева О. надала 07.05.2025 року на електрону пошту суду заяву про розгляд справи у відсутності представника відповідача, позовні вимоги визнала в повному обсязі (а.с.126).

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного.

Судом встановлено, що станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок (домоволодіння), розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належав до типу колгоспного двору (колгоспників) та до його складу входили члени цього двору: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , 1914 року народження, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та позивачі по справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . На підставі ст.123 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла станом на 14 квітня 1991 року, кожен член колгоспного двору придбав право власності на майно цього колгоспного двору в рівних частках, тобто по 1/5 частки будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами. Це підтверджується довідкою №131/02-17, яка видана 25.06.2024 року старостою с.Каракурт Жечевою О. (а.с.29).

Відповідно до абз.2 п.6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, яка втратила чинність в 1996 році, не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. У сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних будинків) станом на 1991 рік здійснювалось шляхом внесення відповідного запису у погосподарській книзі сільської ради та відкриття особового рахунку на ім`я власника.

Згідно з ч.1 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року зі змінами та доповненнями, державна реєстрація прав є обов`язковою. В ч.4 ст. 3 цього ж Закону визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Як вбачається з абз. 3 частини 3 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав власності, з подальшою видачею свідоцтва про право власності на об`єкти ( індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них), що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року, щодо яких раніше не здійснювалась державна реєстрація прав власності для осіб, за якими закріплені особові рахунки в погосподарських книгах відповідних сільських рад, здійснюється на підставі поданої заяви та виписки із зазначених книг, наданої виконавчим органом сільської ради ( у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою, а також інших документів, визначених у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно зі змістом ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Але рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Центру надання адміністративних послуг Василівської сільської ради Нікішиної І.М. №75578625 від 16.10.2024 року позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на відповідну частку у вищевказаному житловому будинку у зв`язку з відсутністю документу, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності (а.с.37).

Тобто позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 доведена вимога, щодо визнання за ними права власності за кожним на 1/5 частку у вище вказаному житловому будинку, як за членами колгоспного двору.

Щодо права власності в порядку спадкування.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 03.06.1993 року, яке видане повторно Жовтневою сільською радою Болградського району Одеської області, ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15).

На момент його смерті діяли вимоги ЦК УРСР.

Згідно зі ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ч.2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини ч.1 ст. 549 ЦК УРСР.

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР за законом першої черги є:

- ОСОБА_7 - дружина померлого, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим Болградським райбюро загс Одеської області на підставі актового запису №6 від 01.11.1935 року, відповідно до якого ОСОБА_2 та ОСОБА_8 одружилися та прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на « ОСОБА_9 » (а.с.132).

Спадкоємець ОСОБА_7 прийняла спадщину фактичним вступом в управління або володіння спадковим майном, відповідно до ст.549 ЦК Української РСР, що підтверджується матеріалами спадкової справи №503/1993 року, яка була заведена Болградською районною державною нотаріальною конторою Одеської області щодо майна ОСОБА_2 за заявою дружини ОСОБА_7 №239 від 27 вересня 1993 року (а.с.129-133). На ім`я спадкоємця видано свідоцтво про право на спадщину за законом на грошовий вклад в ощадному банку. При цьому спадкоємець ОСОБА_7 повідомила нотаріальні органи про відсутність інших спадкоємців. Той факт що окрім ОСОБА_7 спадщину прийняв син ОСОБА_5 в судовому засіданні не підтвердився.

Довідку старости с.Каракурт за вих.№204/02-17 видану 30.08.2024 року, що міститься в матеріалах справи, та на яку як доказ прийняття спадщини сином ОСОБА_5 посилається представник позивачів, суд приймає критично, так як вона підтверджує факт реєстрації сина ОСОБА_5 на момент смерті ОСОБА_2 , а ні факт фактичного вступу в управління спадковим майном (а.с.31) та спростовується матеріалами спадкової справи.

Тобто ОСОБА_7 стало належати на праві власності 2/5 частин вищевказаного житлового будинку, але своє право власності вона документально не оформила.

Надалі, відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , яке видане 18 березня 2004 року Жовтневою сільською радою Болградського району Одеської області на підставі актового запису про смерть №14 від 18.03.2004 року, ОСОБА_7 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.16).

Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй на день смерті майно, в тому числі на 2/5 частин у вищевказаному житловому будинку.

Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до вимог ст.1261 ЦК України, після смерті ОСОБА_7 є її син ОСОБА_5 , який прийняв спадщину фактом постійного (спільного) проживання з померлою за однією адресою, що відповідає вимогам ст.1268 ЦК України та підтверджується наступними доказами:

- свідоцтвом про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_4 , яке видане повторно 25 червня 1951 року Болградським райвідділом ЗАГС Одеської області, на підставі актового запису №16 від 06.03.1939 року, відповідно до якого його матір`ю вказана ОСОБА_7 , а батьком ОСОБА_2 (а.с.19);

- довідкою про склад сім`ї, яка видана старостою с.Каракурт Василівської сільської ради Жечевою О., відповідно до якої на момент смерті ОСОБА_7 до складу її сім`ї (зареєстрованими за однією адресою) входили син ОСОБА_5 зі своєю сім`єю (а.с.33);

- інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 81178464 виданої 15.05.2025 року сформованою працівником архіву на підставі запиту суду, відповідно до якої у спадковому реєстрі відсутня інформація щодо заведеної спадкової справи чи виданих на їх підставі свідоцтв (а.с.128 на звороті) та відповідно до листа завідувача архіву за вих.№1332/01-20 від 21.05.2025 року, працівниками архіву перевірено алфавітні книги спадкових справ Болградської районної державної контори з 2004 по 2016 роки, але відомості щодо заведення спадкової справи відсутні (а.с.128).

Тобто після смерті ОСОБА_7 спадщину прийняв тільки син ОСОБА_5 , тому його загальна частка в житловому будинку склала 3/5.

В подальшому, відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , яке видане 03 травня 2008 року Жовтневою сільською радою Болградського району Одеської області на підставі актового запису про смерть №18 від 03.05.2008 року, ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.17).

Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому на день смерті майно, в тому числі на 3/5 частини у вищевказаному житловому будинку.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, після смерті ОСОБА_5 є його дружина ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_6 , які прийняли спадщину фактом постійного (спільного) проживання з померлим на момент смерті, що відповідає вимогам ст.1268 ЦК України та підтверджується наступними доказами:

- свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_6 , виданим 20 березня 2010 року, повторно, відділом реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області на підставі актового запису №13 від 22.09.1962 року, відповідно до якого ОСОБА_5 та ОСОБА_10 одружилися та прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на « ОСОБА_9 » (а.с.20);

- свідоцтвом про народження ОСОБА_6 серії НОМЕР_7 , яке видане 16 листопада 2010 року, повторно, відділом реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області, на підставі актового запису №54 від 30.11.1968 року, відповідно до якого її батьком вказаний ОСОБА_5 (а.с.21);

- довідкою про склад сім`ї, яка видана старостою с.Каракурт Василівської сільської ради Жечевою О., відповідно до якої на момент смерті ОСОБА_5 до складу його сім`ї (зареєстрованими за однією адресою) входили дружина ОСОБА_1 та донька ОСОБА_6 з сином (а.с.35);

- матеріалами спадкової справи №188/2011 щодо майна ОСОБА_5 , заведеною 16.05.2011 року Болградською районною державною нотаріальною конторою (а.с.50-77), відповідно до яких 16.05.2011 року до нотаріуса з особистою спільною заявою звернулися обидві спадкоємиці та просили видати на їх ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.53), на деяке майно спадкоємцям були видані свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.73, а.с.74 на звороті, а.с.76), але доказів оформлення права на спадщину за законом на житловий будинок матеріали спадкової справи не містять.

Тобто після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняли позивач по справі ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_6 , тому спадщина розподілилася між спадкоємцями порівну по 3/10 частини.

Надалі, відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 , яке видане 19 лютого 2022 року Болградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на підставі актового запису про смерть №161 від 19.02.2022 року, ОСОБА_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.18).

Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй на день смерті майно, в тому числі на 3/10 частини у вищевказаному житловому будинку.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, після смерті ОСОБА_6 є її мати ОСОБА_1 та син ОСОБА_3 , які прийняли спадщину фактом постійного (спільного) проживання з померлою на момент смерті, що відповідає вимогам ст. 1268 ЦК України та підтверджується наступними доказами:

- свідоцтвом про народження ОСОБА_6 серії НОМЕР_7 , яке видане 16 листопада 2010 року, повторно, відділом реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області, на підставі актового запису №54 від 30.11.1968 року, відповідно до якого її матір`ю вказана ОСОБА_1 (а.с.21);

- свідоцтвом про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_9 , яке видане 26 грудня 2002 року, Жовтневою сільською радою Болградського району Одеської області, на підставі актового запису №27 від 26.12.2002 року, відповідно до якого його матір`ю вказана ОСОБА_6 (а.с.22);

- довідкою про склад сім`ї, яка видана старостою с.Каракурт Василівської сільської ради Жечевою О., відповідно до якої на момент смерті ОСОБА_6 до складу її сім`ї (зареєстрованими за однією адресою) входили мати ОСОБА_1 та син ОСОБА_3 (а.с.36);

- матеріалами спадкової справи №73/2024 щодо майна ОСОБА_6 , заведеною 12.06.2024 року приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Ажинтаревим В.В. (а.с.79-121), відповідно до яких між спадкоємцями ОСОБА_1 та ОСОБА_3 28 червня 2024 року був укладений договір про поділ спадкового майна. Спадкову масу у договорі розподілили наступним чином: до спадкоємця ОСОБА_1 відходить 1/2 частка земельної ділянки площею 0,6121 га, кадастровий номер :01:002:0748, в той час як іншому спадкоємцю синові ОСОБА_3 все інше майно померлої, в тому числі частка житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі укладеного договору спадкоємці отримали свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на земельні ділянки (а.с.96, 109, 111, 113, 115).

Постановами приватних нотаріусів Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. вих. №975/02.31 від 11.11.2024 року та ОСОБА_11 , позивачам ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок після смерті чоловіка ОСОБА_5 , а позивачу ОСОБА_3 після смерті матері, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який підтверджував би належність цих часток в житловому будинку спадкодавцям (а.с.38,39).

Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтями 1216-1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1258 цього Кодексу спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Як вбачається з вимог ч.4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1270, ч.3 ст. 1272 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У ст. 1278 ЦК України визначено, що частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.

Досліджені матеріали справи, відповідають встановленим нормам законодавства, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 82 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 529, 549 ЦК Української РСР, ст.ст. 328, 392, 1222, 1261, 1269, 1270, 1273 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 82, 200, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Василівської сільської ради про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_10 , в порядку спадкування, після смерті чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 , право власності на 3/10 частини житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_10 , право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому по АДРЕСА_1 , як за членом колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_11 , в порядку спадкування, після смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_12 , право власності на 3/10 частин житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_12 , право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому по АДРЕСА_1 , як за членом колгоспного двору.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.А. Раца