Провадження № 2-о/643/64/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2025

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Олійника О.О.,

за участю секретаря судового засідання Новакової Т.С.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Четвертий відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

11 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Московського районного суду м. Харкова із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити факт народження дитини та встановити факт народження дитини ОСОБА_2 матір`ю ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви зазначила, що наприкінці лютого 2022 року вона виїхала до Німеччини, де ІНФОРМАЦІЯ_1 о 11 год. 19 хв. у м. Зіммерн/Хунерюк, ОСОБА_3 , діаконія Кройцнах Хольцбахер Штрассе 1, 55469 народила дочку, яку назвала ОСОБА_4 . Як вбачається з довідки про народження доктора Мед. ОСОБА_5 від 02.10.2023, ОСОБА_1 , народила дитину жіночої статті, вагою 3120 г., зростом 50 см. Згідно Свідоцтва про народження Відділу реєстрації актів цивільного стану м. Зіммерн- Райнбьоллен G 533/2023 у ОСОБА_6 народилась дитина жіночої статті. Після повернення в Україну заявник звернулася до Четвертого відділу ДРАЦС у місті Харкові СХ МРУМЮ (заінтересованої особи) з заявою про реєстрацію народження дитини. Листом Четвертим відділом ДРАЦС у місті Харкові СХ МРУМЮ їй було повідомлено, що для отримання свідоцтва про народження дитини і для поновлення актового запису про народження дитини необхідно подати спільну заяву про визнання батьківства обома батьками. На виконання вказаних вимог, обома батьками, а саме матір?ю дитини: ОСОБА_1 та батьком дитини: ОСОБА_7 було подано спільну заяву про визнання батьківства в якій було зокрема вказано, що згідно Свідоцтва про народження Відділу реєстрації актів цивільного стану м. Зіммерн-Райнбьоллен G 533/2023 у ОСОБА_6 народилась дитина жіночої статі. Ці документи, видані компетентними органами Федеративної Республіки Німеччина та дана заява є єдиним доказом батьківства заявників. Вказані вище документи було перекладено з німецької на українську мову та було нотаріально завірено підпис перекладача. Апостиль на вказані документи поставити на даний час неможливо, оскільки на сьогодні заявник перебуває на території України, виїхати до компетентних органів Німеччини немає можливості.

Встановлення даного факту, що має юридичне значення необхідно заявнику для державної реєстрації народження дитини.

Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 20.11.2024 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання.

Законом України від 26 лютого 2025 року № 4273-IX внесено зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів. Зокрема, змінено найменування Московського районного суду міста Харкова на Салтівський районний суд міста Харкова. Набрання чинності зазначеним Законом України відбулося 25 квітня 2025 року.

Заявник у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Представник заінтересованої особи у судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України зазначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Зі змісту наведених вище норм права вбачається, що справи окремого провадження мають такі особливості: заявлені вимоги є безспірними (відсутній спір про суб`єктивне право); завданням суду є охорона інтересів заявника шляхом підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав; в окремому провадженні відсутні сторони із протилежними матеріально-правовими інтересами, а тому принцип змагальності не застосовується.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державну реєстрацію актів цивільного стану громадян України, які проживають або тимчасово перебувають за кордоном, проводять дипломатичні представництва і консульські установи України.

Тобто, реєстрація народження дитини провадиться консулом з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові.

У заяві ОСОБА_1 зазначала, що факт народження дитини підтверджується свідоцтвом про народження, виданим уповноваженим органом Німеччини, а саме відділом реєстрації актів цивільного стану м. Зіммер-Райнбьоллен (реєстраційний номер G 533/2023). Цей документ має переклад українською мовою, справжність підпису перекладача ОСОБА_8 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигрін А.О.

Проте, суд зазначає, що на ньому відсутня печатка консульства та апостиля, також є довідка про народження дитини.

Заявник зазначає, що апостиль на вказані документи поставити на даний час неможливо, оскільки на сьогодні вона перебуває на території України, виїхати до компетентних органів Німеччини немає можливості.

Через відсутність офіційної реєстрації факту народження дитини в Україні, органи ДРАЦС відмовили заявнику у державній реєстрації акту цивільного стану та видачі свідоцтва про народження дитини. Таким чином, у неї виникла необхідність встановлення факту, що має юридичне значення (народження особи), для державної реєстрації народження дитини.

Разом з тим, якщо народження дитини було зареєстровано в місцевих органах влади Німеччини, офіційний документ про народження, виданий іноземним уповноваженим органом, визнається в Україні за умови його засвідчення апостилем чи легалізації, якщо це передбачено законодавством.

Відтак, факт народження дитини зареєстрований уповноваженим органом Німеччини.

Офіційний документ про народження дитини, виданий іноземним уповноваженим органом, який є аналогом українського свідоцтва про народження визнається дійсним в Україні за умови засвідчення апостилем або легалізації (якщо це передбачено законодавством).

Згідно із частиною першою статті 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

При цьому встановлення факту народження, про який просить заявниця у заяві по цій справі, неможливе на підставі п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, оскільки цей пункт стосується випадку народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Суд звертає увагу, що факт народження особи в певний час та факт реєстрації народження не є тотожними поняттями, оскільки в першому випадку підтвердженню підлягає факт того, що особа народилась в певний час, а в другому - що реєстрація народження відбулась, проте відповідний актовий запис не зберігся.

Встановлення факту народження особи за межами України заявниця обгрунтувала необхідністю державної реєстрації народження її дитини в Україні, оскільки вона не має можливості виїхати до Німеччини для проставлення апостиля на свідоцтві про народження, виданого компетентними органами Німеччини.

Оскільки свідоцтво про народження дитини ОСОБА_9 видане на підставі законодавства іноземної держави, в даному випадку Німеччини, на території якої народилась донька заявниці, підстав для встановлення факту народження у судовому порядку на території України немає, існування перешкод у легалізації свідоцтва про народження не є визначеною п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України підставою для встановлення судом факту народження.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зроблено висновок, що «юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків».

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - Постанова Пленуму), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як зазначено в п. 3 Постанови Пленуму, у кожному разі суддя зобов`язаний перевірити підвідомчість даної заяви суду. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суд мотивованою ухвалою відмовляє у прийнятті заяви, а коли справу вже порушено - закриває провадження в ній.

Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18, від 18 січня 2024 року № 560/17953/21.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 255, 315, 353 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Четвертий відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту, що має юридичне значення закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя - О.О. Олійник