УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Кузнєцова Д.В.,

за участі секретаря с/з Карпішиної С.С.,

представника заявника (відповідача) адвоката Стахова А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі клопотання відповідача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Стахов Андрій Олексійович, про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Богунського районного суду м. Житомира перебувала на розгляді справа №295/20681/13-ц за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 01.07.2014 року вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ; 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 ; 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 .

Заборонено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також органам нотаріату, реєструючим органам та іншим органам й особам вчиняти будь-які дії, пов`язані із відчуженням, передачею в іпотеку та реєстрацією нерухомого та рухомого майна, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до закінчення розгляду справи по суті.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 28.10.2014 року позов задоволено частково: стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 безпідставно набуті грошові кошти в сумі 101 454 долари США 78 центів, що за курсом НБУ станом на 10.07.2014 року становить 1 186 584 грн. 67 коп. та 3 441 грн. судового збору. Дане рішення залишено без змін судами вищих інстанцій.

25.06.2025 року на адресу суду від адвоката Стахова А.О., який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову. В обґрунтування прохальної частини клопотання представник послався на те, що судове рішення у даній справі не знаходиться на примусовому виконанні, відсутні відкриті виконавчі провадження, натомість заходи забезпечення зберігають свою чинність без реальної для цього мети.

В судовому засіданні представник заявника (відповідача) адвокат Стахов А.О. клопотання підтримав, просив його задовольнити. Зазначив, що арешт не виконує тієї функції, заради якої вживались заходи забезпечення позову, відкритих виконавчих проваджень з виконання даного рішення суду немає, відтак заходи забезпечення фактично на даний час є певним втручанням у мирне володіння майном. Арешт накладено судом на три квартири, однак представником надано витяг лише на одну з таких квартир, так як по іншим квартирам відомості в Державному реєстрі речових прав відсутні.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, повідомлялась про дату, час і місце судового засідання належним чином.

За змістом ч. 2 ст. 158 ЦПК України клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

Заслухавши пояснення представника заявника (відповідача), вивчивши й дослідивши окремі матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконання вищевказаного рішення Богунським районним судом м. Житомира був виданий виконавчий лист №295/20681/13-ц, що перебував на примусовому виконанні у Богунському відділі державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції (а.с. 59-60).

Згідно з постановою головного державного виконавця Богунського ВДВС Житомирського міського управління юстиції Войтко Н.В. від 27.10.2023 року у виконавчому провадженні №45939435 виконавчий лист №295/20681/13-ц повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». У постанові роз`яснено стягувачу, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений до виконання в строк до 27.10.2026 (а.с. 61).

Так, згідно частини 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Порядок скасування заходів забезпечення позову визначений статтею 158 ЦПК України.

Відповідно до положень частини 1 статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Аналіз правових норм глави 10 розділу І ЦПК України, якими врегульовано поняття і порядок забезпечення позову, дає можливість зробити висновок про те, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють протягом строку, встановленого процесуальним законом (частини 7-10 статті 158 ЦПК України).

Відповідно до приписів частин 7-8 статті 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

За змістом цих норм скасування заходів забезпечення позову пов`язане не із правомірністю їх вжиття, а із результатами розгляду справи і вирішенням спору по суті, чи залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі.

Згідно з роз`ясненнями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Суд скасовує вжиті заходи забезпечення позову в тому випадку, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінилися обставини, що зумовили його застосування.

Тобто, підставами для скасування заходів забезпечення позову може бути, зокрема, ухвалення судом рішення про відмову в задоволенні позову або повне фактичне виконання судового рішення про задоволення позову.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», тут і надалі в редакції, чинній на час повернення виконавчого документу стягувачу, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

На підставі частини 5 статті 37 Закону повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Положеннями частини 1 статті 39 Закону визначені підстави закінчення виконавчого провадження, серед яких відсутня така підстава як повернення виконавчого документа стягувачу.

Отже, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав в законі визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного (приватного) виконавця не проводяться (подібні висновки викладені у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27 березня 2020 року у справі № 817/928/17, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі № 569/6234/22).

Відступаючи від висновків Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, зроблених у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 815/7269/15, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 травня 2025 року у справі №2/1522/11652/11 (провадження № 14-137цс24) зробила такі висновки:

«[…] як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчого документа стягувачу є формами завершення виконавчого провадження, проте вони мають різні правові підстави та відповідно різні правові наслідки.

Закінчення виконавчого провадження є стадією виконавчого провадження і передбачає завершення вчинення виконавчих дій щодо примусового виконання рішення в межах відповідного виконавчого провадження. Зміст правових підстав для закінчення виконавчого провадження, визначених частиною першою статті 49 Закону № 606-XIV (частиною першою статті 39 Закону № 1404-VIII), свідчить про об`єктивну неможливість виконати відповідне рішення у примусовому порядку. На відміну від обставин, що зумовлюють повернення виконавчого документа стягувачу, обставини, які є підставою для закінчення виконавчого провадження, не перестануть існувати в майбутньому.

З наведеного слідує і формування наслідків закінченого виконавчого провадження, зокрема, виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочато знову, крім випадків передбачених законом (частина перша статті 40 Закону № 1404-VIII).

Водночас частиною п`ятою статті 47 Закону № 606-XIV визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону (аналогічна норма міститься в частині п`ятій статті 37 Закону № 1404-VIII).

Повернення виконавчого документа стягувачу є процесуальною дією державного (приватного) виконавця, яка вчиняється останнім у випадку, коли внаслідок існування певних обставин або дій чи бездіяльності учасників виконавчого провадження неможливо у примусовому порядку виконати відповідне рішення. Разом з цим повернення виконавчого документа стягувачу не свідчить про неможливість примусового виконання рішення взагалі, а лише про таку неможливість у певний момент. Тобто якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення виконавчого документа стягувачу, то останній може повторно звернутися із заявою про примусове виконання рішення».

Зазначені висновки узгоджуються із правовими висновками Верховного Суду у постановах від 22 червня 2023 року у справі № 2-751/11 (провадження № 61-3519св23), від 04.06.2025 року у справі №2-2387/11 (провадження №61-8775св23).

Враховуючи набрання законної сили судовим рішенням у справі №295/20681/13-ц про часткове задоволення позову ОСОБА_2 , видачу Богунським районним судом м. Житомира виконавчого листа на виконання даного рішення, який був пред`явлений до виконання та згідно з постановою державного виконавця від 27.10.2023 року повернутий стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», відсутність доказів пропуску стягувачем строку для повторного пред`явлення такого виконавчого листа до виконання суд, керуючись положеннями частини восьмої статті 158 ЦПК України, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання та скасування вжитих судом заходів забезпечення позову у справі №295/20681/13-ц.

На підставі викладеного, керуючись ст. 158 ЦПК України суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову відмовити.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 261 ЦПК України.

Суддя Д.В. Кузнєцов