Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2025 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Черніцької І.М.

за участю секретаря судового засідання Вітвіцької Х.Л.

за участю: позивача - ОСОБА_1 ;

представника позивачів - адвоката Бабія Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , в інтересах яких діє адвокат Бабій Назарій Іванович, до Білецької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 звернулися до суду із позовом до Білецької сільської ради про визнання права власності, просили визнати за ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 право власності по 1/7 частки за кожним житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_3 право власності по 2/7 частки за кожним житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Також просили визнати за ОСОБА_1 права та обов`язки забудовника на житлову прибудову під літ. А1 до житлового будинку під літ. А загальною площею 85,3 кв.м. житлова 25,9 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 згідно будівельного паспорта на забудову земельної ділянки індивідуального забудовника, виготовленого 09 квітня 2008 року на ім`я померлої ОСОБА_6 .

В обґрунтування вимог позивачі вказали, що житловий будинок станом на 15 квітня 1991 року належав до суспільної групи господарства колгоспний двір, членами якого були ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 . Відтак, кожному з них належить по 1/7 частині спірного житлового будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 . Після його смерті відкрилася спадщина за законом, в тому числі на належну йому 1/7 частину спірного будинковолодіння. Спадщину після його смерті прийняла дружина ОСОБА_3 , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном.

Відтак, ОСОБА_3 належить на праві власності 2/7 частки спірно житлового будинку, з яких 1/7 частки частка як члена колишнього колгоспного двору та 1/7, яку вона успадкувала за законом після смерті ОСОБА_7 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 . За життя ОСОБА_6 склала заповіт, згідно яким заповіла все належне їх майно ОСОБА_1 . ОСОБА_1 у встановленому законом порядку прийняла спадщину шляхом постійного проживання разом з спадкодавцем на час смерті. Відтак, ОСОБА_1 належить право власності на 2/7 частки спірно житлового будинку, з яких 1/7 частки як члена колишнього колгоспного двору та 1/7 частки успадкована після смерті ОСОБА_6 за заповітом.

Оформити право власності на спірний житловий будинок у державного реєстратора та отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріальній конторі, позивачі не мають можливості.

Також вказали, що ОСОБА_6 здійснювала добудову до житлового будинку на підставі Будівельного паспорту, а тому за її спадкоємцем за заповітом ОСОБА_10 слід визнати права забудовника на житлову прибудову під літ. А1 до житлового будинку під літ. А загальною площею 85,3 кв.м. житлова 25,9 кв.м, що знаходиться по АДРЕСА_1 згідно будівельного паспорта на забудову земельної ділянки індивідуального забудовника, виготовленого 09 квітня 2008 року на ім`я померлої ОСОБА_6 .

Посилаючись на наведене, просили задовольнити позов.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 серпня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2024 року, яку занесено до протоколу судового засідання, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового по суті.

В судовому засідання позивач ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Вказала, що після смерті чоловіка ОСОБА_7 здійснювала догляд за будинку та присадибною земельною ділянкою. Відтак, вважає, що прийняла спадщину та успадкувала за законом належну йому 1/7 частку спірного житлового будинку.

Адвокат Бабій Н.І. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов.

Представник Білецької сільської ради в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі та не заперечив проти задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що 17 жовтня 1981 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 17 жовтня 1981 року. Після одруження прізвище дружини « ОСОБА_3 ».

Від даного шлюбу у них народились діти: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 від 11 серпня 1982 року, серії НОМЕР_3 від 20 листопада 1983 року та серії НОМЕР_4 від 05 липня 1986 року.

26 липня 2008 року ОСОБА_2 зареєструвала шлюб із ОСОБА_15 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюб серії НОМЕР_5 від 26 липня 2008 року. Після одруження прізвище дружини « ОСОБА_2 ».

14 травня 2009 року ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_17 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 14 травня 2009 року серії НОМЕР_6 . Після одруження прізвище дружини « ОСОБА_4 ».

Відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 30 січня 1989 року, виданого Великоглибочецькою селищною радою народних депутатів Тернопільського району встановлено, що цілий жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, що складається з 7 членів, головою якого - ОСОБА_6 , на підставі рішення виконкому Великоглибочецької селищної ради народних депутатів Тернопільського району № 3 від 27 січня 1989 року.

З довідки за № 985 від 07 листопада 2019 року, виданої Білецькою сільською радою встановлено, що будинковолодіння в АДРЕСА_1 , рахується за ОСОБА_6 , станом на 15 квітня 1991 року у будинку проживали: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Згідно довідки Білецької сільської ради № 199 від 13 березня 2020 року встановлено, що будинковолодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді Білецької сільської ради за № 03-06/1001 від 14 червня 2024 року встановлено, що відомості щодо реєстрації осіб у житловому будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 станом на 15 квітня 1991 року і станом на 25 лютого 1994 року у Білецькій сільській раді відсутні, у зв`язку із відсутністю погосподарських книг с. Великий Глибочок з 1986 по 1996 роки.

З будинкової книги для прописки громадян до будинку по АДРЕСА_1 встановлено, що у вказаному житловому будинку були зареєстровані: ОСОБА_7 з 1986 року, ОСОБА_6 з 1952 року, ОСОБА_3 з 1981 року, ОСОБА_5 з 1959 року, ОСОБА_2 з 1982 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Голова домогосподарства ОСОБА_6 .

З інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна за №1440 від 30 жовтня 2019 року, виданої Тернопільським районним госпрозрахуноквим бюро технічної інвентаризації слідує, що житловий будинок за АДРЕСА_1 рахується за: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_19 . Раніше будинковолодіння рахувалося по АДРЕСА_1 . В будинковолодінні самочинних добудов та перепланувань не виявлено. Дозвільних документів на будівництво житлової прибудови лі. «А1» загальною площею 85,3 кв.м. житловою площею 25,9 кв.м. замовником не надано.

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Великоглибочецької сільської ради Тернопільського району Тенопільськької області №16 від 28 березня 2008 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації на існуючу садибу вирішено, надати ОСОБА_6 дозвіл на виготовлення технічної документації на існуючу садибу по АДРЕСА_1 .

Згідно довідки за №309 від 25 червня 2024 року, виданої Білецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області слідує, що будинковолодіння в АДРЕСА_1 за наявними даними сільської ради рахується за померлою ОСОБА_6 . Присадибна ділянка за вищевказаною адресою не приватизована.

Таким чином, наявними у справі матеріалами, зокрема свідоцтвом про право власності на спірний житловий будинку встановлено, що спірне будинковолодіння належало до суспільної групи «колгоспний двір», членами якого були ОСОБА_6 - голова двору, ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності всіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відтак, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належало по 1/7 частині спірного житлового будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 від 12 жовтня 2004 року.

Після його смерті відкрилася спадщина за законом на належне йому майно, у тому числі на 1/7 частину спірного будинковолодіння.

З довідки Білецької сільської ради за №984 від 07 листопада 2019 року слідує, що на день смерті ОСОБА_7 , разом з ним у житловому будинку проживали: ОСОБА_6 (мати), ОСОБА_3 - дружина, ОСОБА_1 (дочка), ОСОБА_21 (дочка), ОСОБА_4 (дочка).

Згідно довідки за №194 від 28 квітня 2025 року, виданої Великоглибочецьким старостинським округом Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області встановлено, що після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в управління та користування його спадковим майном вступила дружина ОСОБА_3

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що вона є дружиною ОСОБА_7 . Після його смерті вона продовжувала жити у спірному будинку, здійснювала догляд за ним та присадибною земельною ділянкою.

20 червня 2024 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Сліско С.М. заведено спадкову справу за №28/2024 після смерті ОСОБА_7 за заявою ОСОБА_3 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Інші спадкоємці до нотаріальної контори не звертались.

Таким чином, ОСОБА_3 після смерті чоловіка успадкувала належну йому 1/7 частину спірного житлового будинку.

Постановою приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Сліско С.М. від 03 липня 2024 року за №126/02-31, позивачу ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/7 частку спірного житлового будинку після смерті ОСОБА_7 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на належність майна спадкодавцю.

За життя ОСОБА_6 склала заповіт, посвідчений 20 березня 2009 року секретарем Великоглибочецькою сільської ради Зарівною Н.І., зареєстрований в реєстрі за №13, яким заповіла все належне їй майно ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_8 від 22 червня 2012 року.

Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом на належне їй майно, у тому числі належну 1/7 частку спірного житлового будинку.

З довідки Великоглибочецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області за №1147 від 07 серпня 2013 року встановлено, що будинковолодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 , за наявними даними сільської ради рахується за померлою ОСОБА_6 . На день смерті ОСОБА_6 в будинковолодінні зареєстровані та проживали: ОСОБА_3 (невістка), ОСОБА_1 (внучка), ОСОБА_4 (внучка). Присадибна ділянка за вищевказаною адресою не приватизована.

Таким чином, ОСОБА_1 прийняла спадщину шляхом постійно проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_6 на час її смерті.

11 вересня 2024 року Тернопільською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за №399/2013 після смерті ОСОБА_6 за заявою ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Інші спадкоємці до нотконтори не зверталися.

Крім того, ОСОБА_1 частково оформила спадкові права отримавши свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належні спадкодавцю земельні ділянки, що підтверджується матеріалами спадкової справи.

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної конторою від 16 березня 2020 року за №531/02-31, позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/7 частку спірного житлового будинку після смерті баби ОСОБА_6 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на належність майна спадкодавцю.

24 жовтня 2024 року ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 звернулися до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію права власності на спірний житловий будинку

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Підгороднянської сільської ради, Тернопільської області від 04 грудня 2024 року відмовлено позивачам у проведені реєстраційних дій щодо реєстрації права власності на спірний житловий будинку у зв`язку із відсутність необхідних документів.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступних підстав.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що спірне будинковолодіння за АДРЕСА_1 значиться як колгоспний двір, членами якого були: ОСОБА_6 - голова двору, ОСОБА_7 - син, ОСОБА_3 , - невістка, ОСОБА_2 - онука, ОСОБА_8 - онука, ОСОБА_1 , - онука, ОСОБА_9 - онука, ОСОБА_5 - син

Відповідно до роз`яснень викладених у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Таким чином, кожному членам колгоспного двору ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 належало по 1/7 частині будинковолодіння по АДРЕСА_1

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року.

Відповідно до вимог п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ЦК України застовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Враховуючи те, що спадщина, яка відкрилась після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , була фактично прийнята ОСОБА_3 , застосовуванню підлягають правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року.

Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

В силу вимог ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до роз`яснень викладених у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина за законом на належну йому 1/7 частину спірного житлового будинку. Спадщину прийняла ОСОБА_3 , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, ОСОБА_3 успадкувала за законом належну ОСОБА_22 1/7 частку спірного житлового будинку. Однак оформити спадкових прав у нотконторі не має можливості, через відсутність правовстановлюючих документів.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Встановлено, що після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина за заповітом, у тому числі на належну їй частку 1/7 частку будинковолодіння АДРЕСА_1 . Спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняла ОСОБА_1 як спадкоємець за заповітом шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час її смерті.

Інші спадкоємці за законом чи за заповітом відсутні.

Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину на спірне будинковолодіння у нотаріуса позивач не може, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Відповідно до вимог ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування», державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення частково, шляхом визнання за ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 права власності по 1/7 частки за кожним житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд АДРЕСА_1 та за ОСОБА_1 , ОСОБА_3 право власності по 2/7 частки за кожним житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд АДРЕСА_1 .

Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання за ОСОБА_1 прав та обов`язків забудовника на житлову прибудову під літ. А1 до спірного житлового будинку як передчасні та необґрунтовані.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 81, 259, 263, 265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 392, 1218, 1233, 1236, 1268-1270 Цивільного кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , в інтересах яких діє адвокат Бабій Назарій Іванович, до Білецької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/7 частку житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/7 частку житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/7 частку житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/7 частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 2/7 частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивачі:

ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_9 ;

ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_10 ;

ОСОБА_4 , АДРЕСА_6 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_11 ;

ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_12 ;

ОСОБА_5 , АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_13 ;

Відповідач: Білецька сільська рада, вул. Молодіжна, 19, с. Біла, Тернопільського району, Тернопільської області, код ЄДРПОУ - 14029160.

Повне рішення складено 19 травня 2022 року.

Головуюча суддя І.М. Черніцька