КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-ц/824/7676/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.,

при секретарі Черняк Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Овчаренко Микола Олександрович, стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Брожко Наталії Ігорівни на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 13 січня 2025 року в складі судді Мальцева Д. О.,

встановив:

04.10.2024 представник боржника ОСОБА_1 - адвокат Брожко Н. І. звернулась до суду з заявою, в якій просила зупинити виконання виконавчих дій за виконавчим провадженням НОМЕР_1 від 28.02.2024 за виконавчим листом №761/35556/14-ц від 11.08.2021 щодо ОСОБА_1 .

Визнати виконавчий лист №761/35556/14-ц від 11.08.2021, виданий Шевченківським районним судом м. Києва у справі №761/35556/14-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_1 як поручителя заборгованості у розмірі 18 224 440, 05 та судових витрат на користь ПАТ Банк «Контракт» (правонаступник ТОВ «Консалт Солюшенс»), що складають 1 827 грн таким, що не підлягає виконанню.

Заява мотивована тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року у справі №761/35556/14-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 18 224 440,05 грн та судовий збір в розмірі 1 827 грн, пропорційно з кожного.

На виконання вказаного судового рішення видано виконавчий лист №761/35556/14-ц від 11.08.2021 року.

28.02.2024 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Овчаренком М. О. відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 за заявою про примусове виконання рішення №Л-02 від 23.02.2024 ТОВ «Консалт Солюшенс», яке відповідно до договору про відступлення права вимоги №GL6N616864 від 27.03.2020 здійснює процесуальне правонаступництво ПАТ Банк «Контракт», внаслідок відступлення останнім права вимоги за договором про відкриття кредитної лінії №23/2011 від 28.03.2011 і додатками до нього та двома іпотечними договорами №23/2011 від 11.07.2012 і №23/2011-2 від 07.09.2012, укладеного між банком і ОСОБА_2 .

Разом з тим, на момент подання заяви про примусове виконання рішення та відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 було проігноровано той факт, що 07 грудня 2021 року між ТОВ «Консалт Солюшенс» та ОСОБА_2 було укладено Договір про врегулювання заборгованості за Договором про відкриття кредитної лінії №23/2011 від 28.03.2011, укладеним між ПАТ Банк «Контракт» і ОСОБА_2 .

Вказаним договором сторони засвідчили свій намір добровільного врегулювання заборгованості за кредитним договором з усіма його додатками та додатковими угодами. Також в договорі застосовано іншу валюту зобов`язання - долар США ( п.2.1 розділу 2 договору) та визначено інші строки та порядок його виконання (пп. 2.1.1-2.1 розділу 2 договору).

Тож, внаслідок укладення договору про врегулювання заборгованості від 07.12.2021 зобов`язання з виплати заборгованості за кредитним договором було змінено зобов`язанням зі сплати боргу в сумі, яка в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на день підписання договору буде дорівнювати 50 000 доларів США.

Вважає, що внаслідок заміни первісного зобов`язання новим (новація) зобов`язання сторін припинилось.

Порука ОСОБА_1 є припиненою з дати укладення договору про врегулювання заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №23/2011 від 28.03.2011, укладеним між ПАТ Банк «Контракт» і ОСОБА_2 .

Відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, свідчить про існування підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Оскільки приватним виконавцем вчиняються активні дії в межах виконавчого провадження НОМЕР_1 від 28.02.2024, майно готується для реалізації, наявна необхідність зупинення виконавчих дій.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 13 січня 2025 року в задоволенні вказаної заяви відмовлено.

Свій висновок суд першої інстанції мотивував тим, що Договір про врегулювання заборгованості від 07.12.2021 року, яким було встановлено пільгову суму для погашення наявної кредитної заборгованості, не містить умов, що первинне зобов`язання замінюється новим, так само у договорі немає положень про наміри сторін вчинити новацію, тобто припинити існуюче зобов`язання і замінити його новим. Зміст договору свідчать про зміну окремих умов зобов`язань (повернення пільгової суми боргу) без зміни його правової природи, а не про їх заміну, що не дає підстав виснувати про те, що відбулася новація, а отже, наведене не може бути підставою для припинення зобов`язання.

Доводи заявника про те, що договір поруки №23/201-2 від 26.07.2012 є припиненим на підставі ст. 559 ЦК України, через здійснення новації (припинення первинного зобов`язання між сторонами) в кредитних правовідносинах є також безпідставними.

Оскільки судом не встановлено визначених ч. 2 ст. 432 ЦПК України підстав, за наявності яких виконавчий лист може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви.

29.01.2025 представник ОСОБА_1 - адвокат Брожко Н. І. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 13 січня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Вважає помилковими висновки суду першої інстанції про відсутність підстави для задоволення заяви, оскільки зобов`язання між сторонами припинилось внаслідок заміни первісного зобов`язання новим (новація), при цьому законодавство не встановлює обов`язок сторін договору зазначати слово «новація» у новому договорі, яким припиняється первісне зобов`язання. Достатньо, аби новація вбачалась із суті нового договору.

Відповідно до статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. Тобто, порука ОСОБА_1 є припиненою з дати укладення договору від 07.12.2021 між ТОВ «Консалт Солюшенс» та ОСОБА_3 .

Ігнорування судом цього договору як факту, що підтверджує відсутність матеріального обов`язку боржника, та виник після ухвалення судового рішення: за своє. Правовою природою «новаційного» договору, яким первісне зобов`язання за договором про відкриття кредитної лінії №23/2011 замінено новим - виплатою визначеної суми у розмірі 50 000 доларів США у відповідному порядку та строки, та як наслідок невизнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є прямим порушенням як норм матеріального права, так і норм процесуального права.

17.06.2025 представник ТОВ «Консалт Солюшенс» - адвокат Коваленко С. О. через систему «Електронний суд» подав письмові пояснення, в яких зазначив, що договором про врегулювання заборгованості за договором №23/2011 про відкриття кредитної лінії від 28.03.2011 було встановлено пільгові умови для погашення заборгованості, жодних інших умов змінено не було, зобов`язання за договором не змінювалось та не припинялось. Пільгові умови стосувались виключно виконання зобов`язань ОСОБА_2 взятих на себе за договором №23/2011 про відкриття кредитної лінії від 28.03.2011. Зобов`язання за кредитним договором до цього часу залишається не виконаним, боржниками не вчиняється жодних дій, направлених на виконання взятих на себе зобов`язань.

Доводи заявника про те, що договір про врегулювання заборгованості, укладений між ТОВ «Консалт Солюшенс» та ОСОБА_2 є новацією безпідставні, оскільки в ньому відсутні такі істотні умови, як вказівка на колишнє й нове зобов`язання, яке виникає замість попереднього, яке припиняється.

Договір про врегулювання заборгованості не припиняє зобов`язання боржника ОСОБА_1 за договором поруки №23/201-2 від 26.07.2012.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Брожко Н. І. апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Приватний виконавець Овчаренко М.О. просив ухвалити рішення на розсуд суду.

Представник стягувача ТОВ «Консалт Солюшенс» - адвокат Коваленко С. О. 14.07.2025 через систему «Електронний суд» подав клопотання про відкладення розгляду справи, яке судом апеляційної інстанції було залишено без задоволення.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що в грудні 2014 року ПАТ «Банк «Контракт» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 28 березня 2011 року між банком та ОСОБА_4 укладений договір про відкриття кредитної лінії, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з максимальним лімітом в сумі 900 000 дол. США зі сплатою за користування кредитом 14 % річних зі строком повернення до 27 березня 2013 року. До кредитного договору неодноразово вносилися зміни та в остаточній редакції його умови передбачали: максимальний ліміт кредитної лінії - 15 000 000 грн, процента ставка - 14 % річних, строк повернення кредиту - 09 жовтня 2014 року.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між Банком та ОСОБА_1 укладено договір поруки, за умовами якого він поручився за виконання ОСОБА_4 зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі.

ОСОБА_4 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором не виконала, а тому станом на 25 листопада 2014 року утворилась заборгованість по сплаті кредиту у розмірі 18 224 440, 05 грн, з яких 14 794 772,03 грн - основний борг, 2 621 171,22 грн - проценти за користування кредитом, 498 912, 59 грн - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 309 584,21 грн - пеня за несвоєчасну сплату процентів.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 02 лютого 2015 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 19 лютого 2019 року та постановою Верховного Суду від 26 травня 2021 року, позов ПАТ «Банк «Контракт» задоволено. Стягнено солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Контракт» заборгованість за кредитним договором в розмірі 18 224 440,05 грн. Стягнено з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк «Контракт», правонаступником якого є ТОВ «Консалт Солюшенс» по 1 827 грн судового збору.

11 серпня 2021 року Шевченківським районним судом м. Києва на виконання вказаного судового рішення видано виконавчий лист №761/35556/14-ц,боржником по якому є ОСОБА_1

07 грудня 2021 року між ТОВ «Консалт Солюшенс» (новий кредитор) та ОСОБА_2 (позичальник, боржник) укладено Договір про врегулювання заборгованості за Договором №23/2011 про відкриття кредитної лінії від 28.03.2011.

За умовами цього договору новий кредитор та позичальник цим договором засвідчують свій намір добровільного врегулювання заборгованості за Договором №23/2011 про відкриття кредитної лінії від 28.03.2011, укладеним між ПАТ Банк «Контракт» та ОСОБА_2 , з усіма його додатками, додатковими договорами та угодами до нього.

Відповідно до п.1.4 цього договору новий кредитор заявляє, що у позичальника існують грошові зобов`язання перед новим кредитором за договором в розмірі 17 588 548,92 грн, яка складається з : заборгованості за кредитом - 14 794 772,03 грн; заборгованості за процентами - 2 793 776,89 грн.

Підписання цього договору боржник погоджується сплатити новому кредитору частину боргу в сумі, яка в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на день підписання цього договору буде дорівнювати 50 000 доларів США ( п. 2.1).

До жовтня 2023 року включно боржник зобов`язується здійснити повне погашення суми боргу, визначеної в п. 2.1 цього договору ( п. 2.1.3).

Матеріали справи містять постанову про повернення виконавчого документа - виконавчого листа №761/35556/14-ц, виданого 11.08.2021 на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва, боржником за яким є ОСОБА_1 , на підставі заяви стягувача про повернення виконавчого документа без виконання.

28 лютого 2024 року приватним виконавцем відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 про примусове виконання виконавчого листа №761/35556/14-ц, виданого 11.08.2021 Шевченківським районним судом м. Києва, боржником за яким є ОСОБА_1 , стягувач - ТОВ «Консалт Солюшенс».

Відповідно до вимог частини першої, другої статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Наслідком визнання судом виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Судом встановлено, що зобов`язання за договором від 28 березня 2011 року про відкриття кредитної лінії, укладеним між банком та ОСОБА_4 не виконано, стягнута заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 лютого 2015 року заборгованість не погашена.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Статтею 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, - і за її межами.

Відповідно до частин 1-2 статті 604 ЦК України зобов`язання припиняється за домовленістю сторін. Зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація). У випадках, передбачених законом або договором, новація може здійснюватися щодо декількох первісних зобов`язань.

До умов новації згідно вимог закону віднесено наступні: нове зобов`язання повинне пов`язувати тих самих осіб, що і первісне; сторони мають досягти згоди щодо заміни одного зобов`язання іншим, а "домовленість про новацію", - це договір про заміну зобов`язання; вчиняється новація у формі двостороннього правочину (новаційного договору), який має відповідати вимогам до форми та змісту, необхідних для нового зобов`язання; наявність наміру сторін вчинити новацію, про який сторони повинні обов`язково вказати у договорі, а за відсутності такого застереження первинне зобов`язання не припиняється, а буде діяти поряд з новим; дійсність первинного зобов`язання (недійсність первинного зобов`язання веде до недійсності і нового зобов`язання, що витікає з новації, якщо ж недійсним є новаційний договір, сторони залишаються пов`язаними первинним зобов`язанням, і новація не відбувається); заміна змісту зобов`язання, або має виконуватися те саме, але на іншій правовій підставі; допустимість заміни первісного зобов`язання новим.

Зі змісту статті 604 ЦК України вбачається, що ознаками новації є: спосіб припинення зобов`язання; вона можлива лише між тими самими сторонами (сторонами попереднього зобов`язання); двостороннім правочином (договором); нове зобов`язання пов`язане з попереднім і спрямоване саме на заміну первісного зобов`язання новим, а не на заміну цього зобов`язання.

Аналіз статті 604 ЦК України дозволяє стверджувати, що новація - це угода про заміну первинного зобов`язання новим зобов`язанням між тими самими сторонами. Вона не припиняє правового зв`язку сторін, оскільки замість зобов`язання, дія якого припиняється, виникає узгоджене ними нове зобов`язання.

При цьому, важливою умовою новації є наявність наміру сторін вчинити новацію, про який сторони повинні обов`язково вказати у договорі, оскільки за відсутності такого застереження первинне зобов`язання не припиняється, а буде діяти поряд із новим.

Визначення поняття «зобов`язання» міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Суд першої інстанції, оцінивши наявні в справі докази, дійшов обґрунтованого висновку про те, що заявником не доведено передбачених статтею 604 ЦК України умов здійснення новації.

Крім цього, припинення зобов`язання за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими самими сторонами (новація) ( ч. 2 ст. 604 ЦК України), за наявності судового рішення про стягнення кредитної заборгованості, яке не виконано, не свідчить по виконання боржником свого обов`язку за виконавчим документом, або про його відсутність, та не може мати своїм наслідком визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони у процесі виконання рішення мають право укласти мирову угоду, що затверджується (визнається) судом, який видав виконавчий документ.

Таким чином сторони виконавчого провадження не позбавлені права врегулювати свої правовідносини, які виникли після ухвалення судового рішення, в спосіб, передбачений законом.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Брожко Наталії Ігорівни залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 13 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя - доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук