справа № 619/1590/25
провадження № 2/619/970/25

31 липня 2025 року,
Дергачівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Міщенко О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу № 619/1590/25,
ім`я (найменування) сторін:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аксіліум Фінанс»,
відповідач: ОСОБА_1 ,
вимоги позивача: про стягнення заборгованості,
представниця позивача: Альховська І.Б.
Стислий виклад позиції позивача.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України 24.03.2025 судом було направлено звернення до відповідного органу реєстрації щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача та 15.04.2025 отримано відповідь.
Ухвалою суду від 17.04.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 26.05.2025, яке було знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному та призначено на 27.06.2025.
Відповідно до ухвали суду від 27.06.2025 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 31.07.2025.
Представниця позивача у судове засідання не з`явилася, матеріали справи містять клопотання, у якому просить здійснити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач у судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення на зареєстроване місце проживання, яке не вручено у зв`язку з відсутністю адресата, про що свідчить трекінг відстежень «Укрпошта».
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Пунктом 99-1 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМ України від 5 березня 2009 р. № 270, установлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Отже, відповідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка відповідачу вручена.
Відповідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, з урахуванням того, що відповідач, будучи повідомленим про дату та час розгляду справи не з`явився у судове засідання, не подав відзив на позов, до того ж, інформація щодо часу розгляду даної справи розміщена на офіційному веб-сайті судової влади України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.
28.09.2021 ОСОБА_1 підписав анкету-заяву №CL-336173 фізичної особи на отримання готівкового кредиту (а.с. 18).
29.09.2021 між ОСОБА_1 та АТ «Кредобанк» було укладено кредитний договір №CL-336173, за умовами якого, сума та валюта кредиту 199152,98 грн, дата видачі кредиту 29.09.2021, строк кредитування 60 місяців терміном до 28.09.2026, процентна ставка 35%, загальні витрати позичальника по кредиту 228540,06 грн, орієнтована реальна річна процентна ставка 41,19%, орієнтована загальна вартість кредиту для позичальника 427693,04 грн, Банк має право нарахувати штраф в розмірі 5% від суми кредиту (а.с. 14-16).
Крім того, ОСОБА_1 підписав 29.09.2021 паспорт споживчого кредиту, інформація, яка надається споживачу до укладання договору про споживчий кредит (стандартна форма) та додаток №1 до кредитного договору №CL-336173, у якому міститься графік платежів за кредитним договором та розрахунок загальної вартості кредиту (зворот. а.с. 16, а.с. 17)
Виписка по особовим рахункам за період з 29.09.2021 по 07.11.2023 свідчить про те, що ОСОБА_1 отримав та користувався кредитними коштами (а.с. 58-66).
ОСОБА_1 на підставі кредитного договору було перераховано кошти в сумі 199152,98, про що свідчить меморіальний ордер №56075482 від 29.09.2021 (а.с. 57).
08.11.2023 між АТ «Кредобанк» на ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» на підставі договору факторингу було відступлено права грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами, за умовами якого ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» набуло право грошової вимоги, серед інших, до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №CL-336173 від 29.09.2021 (а.с. 28).
Згідно з додатком № 1 до договору факторингу АТ «Кредобанк» відступило ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» грошову вимогу до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №CL-336173 від 29.09.2021, сума заборгованості складає 315584,19 грн (а.с. 28).
В подальшому, 12.12.2024 рішенням № 12/12/24-1 було змінено найменування ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» на ТОВ «ФК «Аксіліум Фінанс» (а.с. 32).
ОСОБА_1 було повідомлено про заміну кредитора в зобов`язанні досудовою вимогою щодо виконання договірних зобов`язань та повідомленням про заміну кредитора в зобов`язанні (а.с. 13, 23).
Згідно зі ст. 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.
Всупереч умов кредитного договору ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків.
Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Приписами ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.
З розрахунку заборгованості за кредитним договором №CL-336173 від 29.09.2021 станом на 07.11.2023 встановлено, що сума заборгованості ОСОБА_1 становить 315584,19 грн, з яких: заборгованість за кредитом 193945,73 грн, заборгованість за відсотками 121638,46 грн, тіло кредиту 193945,73 грн, відсотки 121638,46 грн (а.с. 67-68).
Суд зазначає, що позивачем доведено факт отримання кредиту та наявності заборгованості у відповідача.
Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19.
З позовом про визнання недійсним договору кредиту №CL-336173 від 29.09.2021 ОСОБА_1 до суду не звертався.
Разом з тим, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за процентами за період з 09.11.2023 року по 28.02.2025 в сумі 146658,99 грн задоволенню не підлягає, з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до договору №CL-336173 від 29.09.2021 сторони погодили встановити термін повернення кредиту до 28.09.2026.
З позовом представник ТОВ «ФК «Аксіліум фінанс» звернулося 21.03.2025, до закінчення строку кредитування (28.09.2026).
Разом з тим, відповідно до додатку №1 до договору факторингу АТ «Кредобанк» було передано ТОВ «ФК «Марин-фінанс» грошову вимогу до боржника ОСОБА_1 на суму заборгованості 315584,19 грн. Інших прав вимоги ТОВ «ФК «Аксіліум фінанс» передано не було.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 30.01.2024 досудовою вимогою ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» повідомило ОСОБА_1 про заміну кредитора в зобов`язанні щодо виконання договірних зобов`язань. При цьому ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» вимагало від відповідача протягом 30 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги банку, але не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги усунути порушення умов кредитного договору та погасити заборгованість в розмірі 315584,19 грн (а.с. 13).
Враховуючи зазначене, ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» має право стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором, переданої за договором факторингу від 08.11.2023, у розмірі 315584,19 грн.
За таких обставин, з урахуванням викладеного, враховуючи позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 28.03.2018 року в справі № 444/9519/12, оскільки відповідач умови за вказаним кредитним договором належним чином не виконував, право вимоги за цими договором перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, частково задовольнити позовні вимоги в сумі 315584,19 грн.
Крім того, у позовній заяві ТОВ «ФК «Аксіліум Фінанс» просить стягнути з ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.
Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Як вбачається з матеріалів справи інтереси ТОВ «ФК «Аксіліум Фінанс» в суді представляла адвокат Альховська І.Б. на підставі договору про надання правничої допомоги №24/01/25 від 24.01.2025 (а.с. 12), ордера (а.с. 8), свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 9).
Відповідно до акту наданих послуг № 1 до договору про надання правничої допомоги №24/01/25 від 24.01.2025 встановлено, що вартість наданих послуг становить 6000,00 грн (а.с. 10).
Як передбачено ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Пунктами 1, 2, 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідачку, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України).
Матеріалами справи дійсно підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката Альховської І.Б. з надання правової допомоги. Зокрема, адвокатом в інтересах товариства подано до суду позовну заяву.
Оскільки судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (68,27%), то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 4096,20 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню частково (68,27%), то розмір сплаченого судового збору при зверненні до суду з цим позовом (5546,92 грн) підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам, а саме в розмірі 3786,88 грн.
Керуючись ст. 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аксіліум Фінанс» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аксіліум Фінанс» заборгованість за кредитним договором №CL-336173 від 29.09.2021 в розмірі 315584,19 грн (триста п`ятнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят чотири гривні 19 копійок).
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аксіліум Фінанс»витрати по сплаті судового збору у розмірі 3786,88 грн (три тисячі сімсот вісімдесят шість гривень 88 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4096,20 грн (чотири дев`яносто шість гривень 20 копійок).
Надіслати позивачу копію судового рішення в електронній формі у порядку, визначеному законом, а відповідачу надіслати копію судового рішення рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня оголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне найменування (ім`я) сторін:
відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Суддя І. М. Нечипоренко