Справа № 645/2735/24
Провадження № 2/643/483/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2025 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді: Новіченко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Єрмакової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом 1. ОСОБА_1

2. ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про припинення права власності на частку у спадковому майні та

стягнення компенсації частки вартості спадкового майна,

ВСТАНОВИВ:

І. Суть спору.

Даний спір виник між доньками спадкодавця (позивачами) та його дружиною (відповідачем), які отримали у спадщину 1/2 частину автомобіля «MERCEDES-BENZ GLC 220D», 2021 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , по 1/6 частки кожен, у зв`язку з чим автомобіль перебуває у спільній частковій власності сторін. Водночас, сторони не дійшли згоди щодо поділу цього автомобіля, у зв`язку з чим позивачі на підставі частини 2 статті 364 Цивільного кодексу України (далі ЦК) просять суд стягнути з відповідача компенсацію вартості їх частки, залишивши транспортний засіб у власності відповідача.

Первісно розмір такої компенсації було визначено позивачами виходячи з вартості автомобіля, яка вказана у Звіті про оцінку майна, складеного 02.03.2023 року оцінювачем ТОВ «Ваш експерт» ОСОБА_4 , а саме 2 010 702, 00 грн.

У подальшому, в ході підготовчого провадження позивачі в порядку статті 49 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) збільшили розмір позовних вимог та просили суд стягнути з відповідача компенсацію виходячи з вартості нового автомобіля на момент його придбання, яка зазначена у довідці Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях (філія ГСЦ МВС) від 01.10.2024, а саме 2 033 680, 00 грн. з ПДВ.

Відтак, остаточно позивачі просили суд:

-припинити право власності ОСОБА_1 на належну їй 1/6 частину автомобіля «MERCEDES-BENZ GLC 220D», 2021 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , з дня отримання грошової компенсації її вартості;

-припинити право власності ОСОБА_2 на належну їй 1/6 частину автомобіля «MERCEDES-BENZ GLC 220D», 2021 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , з дня отримання грошової компенсації її вартості;

-стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 338 946, 66 грн. у рахунок грошової компенсації вартості майна;

-стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 338 946, 66 грн. у рахунок грошової компенсації вартості майна.

У судовому провадженні права та інтереси позивача-1 представляла адвокат Ямполець І.С., а позивача-2 адвокат Камінська М.І.

ІІ. Короткий зміст заперечень відповідача проти позову.

Представник відповідача адвокат Сисоєва К.М. проти задоволення позову заперечила посилаючись на те, що позивачі просять стягнути з відповідача компенсацію виходячи з вартості нового автомобіля на момент його придбання, яка вказана у довідці Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях (філія ГСЦ МВС) від 01.10.2024, тоді як з моменту покупки транспортного засобу пройшло фактично 4 роки, і автомобіль постійно знаходиться в експлуатації. Водночас, жодних доказів на підтвердження дійсної вартості спірного транспортного засобу на момент розгляду справи позивачами надано не було.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачів та чоловік відповідача ОСОБА_5 .

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частки транспортного засобу «MERCEDES-BENZ GLC 220D», загальний легковий хетчбек, 2021 року випуску, колір: чорний, ідентифікаційний номер транспортного засобу: НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований ТСЦ 6350 25.05.2021 року, дата першої реєстрації 25.02.2021 року, свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 .

Свідоцтво про право на спадщину вищевказаного майна видано ОСОБА_2 на 1/6 частку, ОСОБА_1 на 1/6 частку, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом, який видано 22.01.2024 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Галіщевою О.А.

Відповідно до Звіту про оцінку майна «MERCEDES-BENZ GLC 220D», загальний легковий хетчбек, 2021 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , складеного 02.03.2023 року ТОВ «ВАШ ЕКСПЕРТ», вартість транспортного засобу складає 2 010 702, 00 грн.

Позивачами на адресу відповідача були направлені листи-попередження з пропозицією виплатити ОСОБА_2 належну їй на праві спадщини частину у вигляді грошової компенсації, яка складає 335 117, 00 грн., 1/6 вартості майна отриманого у спадщину та ОСОБА_1 належну їй на праві спадщини частину у вигляді грошової компенсації, яка складає 335 117, 00 грн., 1/6 вартості майна отриманого у спадщину.

Відповідачем на адресу позивачів направлено відповідь на листи-попередження, відповідно до змісту якого відповідач пропонує позивачам надати приватному нотаріусу всі необхідні документи для вступу у спадкування після померлого ОСОБА_5 та скласти між спадкоємцями договір поділу спадкового майна, який буде відповідати інтересам та не порушувати права всіх спадкоємців. Разом з цим, посилання позивачами на звіт про оцінку майна є неактуальним, оскільки з моменту складання звіту пройшло більше року.

З інформаційної довідки, наданої 01.10.2024 Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях (філія ГСЦ МВС) вбачається, що згідно інформації Єдиного державного реєстру МВС, 25.05.2021 року транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ GLC 220D, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 був зареєстрований за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за операцією первинної реєстрації нового ТЗ, придбаного у торговельній організації, який ввезено з-за кордону. Вартість придбання - 2 033 680, 00 грн. з ПДВ.

ІV. Мотиви, з яких виходить суд при вирішенні даного спору та застосовані норми права.

Статтею 15 ЦК передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

За загальним правилом власник самостійно користується, володіє та розпоряджається своїм майном.

Статтею 355 ЦК встановлено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до частини 4 статті 355 та частини 1 статті 356 ЦК спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Зі змісту вказаних статей випливає, що право кожного із співвласників пов`язується із часткою у праві спільної власності і кожен із співвласників є власником не певної частини майна, а всього спільного майна у цілому.

Відповідно до частин 1, 2 статті 358 ЦК право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Згідно зі статтею 361 ЦК співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Аналіз статті 361 ЦК дозволяє зробити висновок, що об`єктом розпорядження співвласника є частка у праві спільної часткової власності, а не частка у майні. Тобто право самостійного розпорядження часткою у праві власності, не є тотожним розпорядженню частиною майна. Частка в праві спільної часткової власності, що належить кожному зі співвласників, виступає не як частина речі й не як право на частину речі, а як частина права на всю річ як єдине ціле. Тобто право спільної часткової власності поширюється на все спільне майно, а частка в праві спільної часткової власності не стосується частки майна.

Частиною 3 статті 358 ЦК встановлено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Як на тому наголошено у п. 55 постанови Верховного Суду від 02.02.2024 у справі № 524/8320/21, виділ (поділ) між спадкоємцями частки спадщини в натурі проводиться з огляду на сукупність об`єктів, що складають спадщину, їх вартість з урахуванням можливого виділу в натурі такої частки. Такий виділ (поділ) не повинен порушувати права та законні інтереси спадкоємців. Якщо виділ (поділ) частки спадщини неможливий, то спадкоємець може отримати від іншого спадкоємця грошову компенсацію вартості цієї частки.

Відповідно до частини 1 статті 364 ЦК співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (частина 2 статті 364 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 3 статті 364 ЦК у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Згідно з частиною 2 статті 183 ЦК неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Спірне майно автомобіль «MERCEDES-BENZ GLC 220D», загальний легковий хетчбек, 2021 року випуску, колір: чорний, ідентифікаційний номер транспортного засобу: НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у спільній частковій власності сторін, є рухомим майном та одночасно неподільною річчю, а відтак спільне користування ним позивачами та відповідачем є неможливим з огляду на їх особисті відносини.

Виходячи з аналізу статті 364 ЦК у взаємозв`язку з положеннями ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317, 319, 361 ЦК слід дійти висновку, що право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки майна не може бути обмежене іншими співвласниками і такому його праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов`язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду судом справи.

Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

У даному випадку, позивачі наполягають на стягненні з відповідача компенсації належної їм частки виходячи з вартості успадкованого ними транспортного засобу, яка вказана у довідці Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях (філія ГСЦ МВС) від 01.10.2024, а саме 2 033 680, 00 грн. з ПДВ.

Водночас, зі змісту вказаної довідки вбачається, що 25.05.2021 року транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ GLC 220D, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , був зареєстрований за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за операцією первинної реєстрації нового ТЗ, придбаного у торговельній організації, який ввезено з-за кордону. Вартість придбання - 2 033 680, 00 грн. з ПДВ.

Тобто, у наданій позивачами довідці вказана не дійсна вартість автомобіля станом на час розгляду справи, а вартість нового транспортного засобу на момент його придбання 25.05.2021.

Таким чином, позивачі фактично вимагають стягнення з відповідача компенсації належної їм частки спадкового майна виходячи з вартості нового автомобіля на момент його придбання у 2021 році, а не виходячи з його дійсної вартості на момент розгляду справи, що суперечить засадам справедливості та розумності.

Відтак, надана позивачами довідка Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях (філія ГСЦ МВС) від 01.10.2024 не може бути прийнята судом в якості належного доказу на підтвердження дійсної вартості спірного транспортного засобу станом на час розгляду справи.

Незважаючи на те, що позивачі наполягають на стягненні компенсації вартості належної їм частки в автомобілі «MERCEDES-BENZ GLC 220D» виходячи з його вартості, яка вказана у довідці РСЦ ГСЦ МВС, тобто вартості нового транспортного засобу на момент його придбання у травні 2021 року, суд не може оминути та залишити поза увагою наданий позивачами Звіт про оцінку майна, складений 02.03.2023 року оцінювачем ТОВ «Ваш експерт» ОСОБА_4 , відповідно до якого вартість спірного автомобіля складає 2 010 702, 00 грн.

Надаючи оцінку вказаному доказу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом складеним, зокрема, в електронному вигляді з дотриманням законодавства про електронні довірчі послуги, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлений Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159) (далі Методика).

Пунктом 1.3. Методики передбачено, що її вимоги є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

Згідно з п. 4.4. Методики у звіті (акті) або висновку експерта про оцінку КТЗ зазначається така інформація:

а) повне найменування суб`єкта оціночної діяльності, його місцезнаходження, телефон (факс), номер та термін дії сертифіката суб`єкта оціночної діяльності;

б) дата надходження матеріалів для оцінки і дата підписання звіту (акта), висновку;

в) найменування юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, яка призначила (замовила) оцінку КТЗ;

г) питання (завдання), що поставлені перед оцінювачем (експертом) (мета оцінки);

ґ) назва об`єкта (об`єктів), представленого для оцінки;

д) найменування юридичної особи (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи), місцезнаходження (місце проживання) власника майна та його майнові права на КТЗ;

е) відомості про фізичну особу, що здійснює оцінку КТЗ: посада, прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальності (загальна й оціночна за напрямом програми базової підготовки), стаж роботи за цими спеціальностями, учений ступінь і вчене звання (за наявності), номер, дата видачі кваліфікаційного свідоцтва та посвідчення про підвищення кваліфікації;

є) інформація, що має значення для виконання оцінки, з посиланням на джерела її отримання;

ж) клопотання оцінювача, експерта про надання додаткових матеріалів, результати їх розгляду (якщо це мало місце);

з) перелік використаних довідкових джерел інформації, літератури із зазначенням основних бібліографічних даних (найменування, автори, місце та рік видання);

и) дані про час та місце проведення огляду КТЗ оцінювачем (експертом);

і) відомості про осіб, які брали участь в огляді об`єкта оцінки, якщо їх участь обумовлена призначенням оцінки або договором про виконання оцінки;

ї) ідентифікаційні дані КТЗ відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта) або з копій цих документів;

й) показання одометра (тахографа) КТЗ або лічильника мотогодин (за наявності);

к) результати візуального огляду щодо відповідності (невідповідності) номерів кузова, шасі, інших складових частин записам у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу (технічному паспорті) або в інших документах;

л) відомості про комплектність та укомплектованість КТЗ;

м) відомості про склад оновлених складників КТЗ, інформаційні ознаки виконаного відновлювального ремонту, інші обставини, які мають значення для розв`язання поставлених питань;

н) відомості про виявлені під час огляду дефекти, пошкодження, а також обґрунтування засобів і обсягу відновлювальних робіт з їх усунення чи інших способів урахування дефектів;

о) перелік обмежень щодо застосування результатів оцінки та припущення, у межах яких проводилася оцінка;

п) викладення змісту використаних методичних підходів, методів, оціночних процедур та відповідних розрахунків;

р) висновок про вартість майна або висновок про результати автотоварознавчої експертизи (експертного дослідження);

с) додатки, які становлять невід`ємну частину звіту (акта), висновку експерта про оцінку і містять дані стосовно технічного стану КТЗ (його складників), їх фотографічні зображення і дані, що підтверджують припущення та розрахунки. У додатках також може бути графічна розгортка побудови пошкодженого або розукомплектованого КТЗ з відображенням характеру пошкоджень або протокол технічного огляду з посиланням на характер і обсяг його пошкодження.

Згідно з п. 4.5 Методики усі дані, наведені у звіті (акті) про оцінку або у висновку експерта, зазначаються з посиланням на джерело їх отримання. Джерела інформації повинні бути актуальними, тобто відповідати даті оцінки.

Під час розгляду справи судом встановлено, що Звіт не містить всіх даних, вказаних у п. 4.4. Методики, а оцінка була проведена суб`єктом оціночної діяльності без проведення огляду спірного автомобіля, тоді як в силу п. 5.1. Методики визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), в якому міститься обґрунтування неможливості надання об`єкта дослідження на огляд, у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.

При цьому, зі змісту Звіту вбачається, що оцінка автомобіля була проведена оцінювачем із застосуванням порівняльного підходу.

Відповідно до п. 3.1. Методики порівняльний підхід ґрунтується на аналізі цін продажу (пропозиції) КТЗ, ідентичних або аналогічних оцінюваному на первинному чи вторинному ринках КТЗ, з відповідним коригуванням, що враховує відмінності між об`єктом порівняння та об`єктом оцінки. Під первинним слід розуміти ринок нових КТЗ, під вторинним - ринок КТЗ, які були в користуванні. Для визначення вартості за порівняльним підходом використовуються статистично усереднені цінові дані КТЗ, які були відчужені в Україні, за умов, що вони відповідають змісту поняття "ринкова вартість", зокрема ґрунтуються на даних ринку КТЗ і зведені в довідниках, до яких висуваються вимоги щодо науковості, об`єктивності, об`ємності інформації.

Пунктом 3.2. Методики передбачено, що найбільш вірогідним методом порівняльного підходу до оцінки КТЗ є метод, заснований на аналізі цін ідентичних КТЗ. За цим методом вартість визначається на базі середньої ціни продажу (пропозиції) ідентичного КТЗ з відповідним строком експлуатації. Подальше коригування враховує різницю між пробігом, комплектністю, укомплектованістю, технічним станом об`єкта порівняння та об`єкта оцінки.

У разі неможливості визначення вартості КТЗ з урахуванням цін ідентичних КТЗ допускається використання методу, заснованого на аналізі цін аналогічних транспортних засобів. За цим методом вартість КТЗ визначається відповідно до цінових даних, аналогічних, але не ідентичних КТЗ, з належним або скоригованим строком експлуатації. Подальше коригування вартості здійснюється шляхом врахування різниці між пробігом, комплектністю, укомплектованістю, технічним станом об`єкта порівняння та об`єкта оцінки (п. 3.3. Методики).

Зі змісту Звіту вбачається, що оцінювачем при проведенні оцінки за порівняльним підходом було взято до уваги розміщені в мережі Інтернет дані щодо одного транспортного засобу автомобіля «MERCEDES-BENZ GLC», 2022 року випуску, за введеними оцінювачем параметрами, тобто Звіт містить виключно порівняння цін, які були запропоновані на сайті в мережі Інтернет, при цьому жодного розрахунку цін справних частин, їх опису та проведення діагностики, як це передбачено Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, не здійснювалось.

Таким чином, наявний в матеріалах справи Звіт не може бути покладено в основу прийнятого рішення, оскільки він не в повній мірі відповідає вимогам законодавства щодо порядку здійснення автотоварознавчого дослідження.

При цьому у Звіті зазначено, що оцінювач не бере на себе відповідальність за подальші зміни соціальних, економічних, юридичних та інших умов, що можуть вплинути на вартість оцінюваного майна, а думка оцінювача щодо вартості дійсна тільки на дату оцінки, яка була проведена 02.03.2023 року, тобто більш ніж за рік до моменту звернення позивачів до суду з даним позовом (17.05.2024 року). Таким чином, вказана у Звіті оцінка майна не є актуальною ані на дату звернення позивачів до суду з даним позовом, ані на дату розгляду справи судом.

З огляду на вищевикладене, суд не може прийняти до уваги наявний в матеріалах справи Звіт в якості належного доказу на підтвердження дійсної вартості спірного автомобіля та покласти його в основу рішення про стягнення з відповідача компенсації вартості частки у спадковому майні.

Будь-яких інших доказів на підтвердження дійсної вартості спірного транспортного засобу матеріали справи не містять.

При цьому, виконуючи вимоги пункту 8 частини 2 статті 197 ЦПК суд поставив на обговорення питання щодо призначення у даній справі судової експертизи, однак представники позивачів не скористалися наданим їм процесуальним правом на звернення до суду з клопотанням про призначення у справі судової експертизи з метою визначення дійсної вартості спірного автомобіля та відмовилися від її проведення.

Як під час підготовчого провадження, так і під час розгляду справи по суті представники позивачів наполягали на стягненні з відповідача компенсації виходячи з вартості нового автомобіля на момент його придбання згідно довідки РСЦ ГСЦ МВС, безпідставно посилаючись на обов`язок доведення дійсної вартості такого транспортного засобу на відповідача.

Водночас, обов`язок доведення дійсної вартості спірного майна у даній категорії справ покладено саме на позивачів, тоді як відповідач, у випадку незгоди з такою вартістю, зобов`язаний подати докази на її спростування, в т.ч. шляхом звернення до суду з клопотанням про призначення судової експертизи.

Відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно з частиною 2 статті 12 ЦПК учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

У відповідності до частини 1 статті 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Положеннями частин 1, 2 статті 83 ЦПК унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (частина 4 статті 83 ЦПК).

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частина 7 статті 81 ЦПК).

При цьому, за приписами частини 4 статті 12 ЦПК кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю.

Як зазначалось судом вище, саме на позивачів згідно з вимогами процесуального закону, покладено обов`язок доведення дійсної вартості спадкового майна для визначення розміру компенсації вартості їх частки, тоді як всупереч вимог статті 81 ЦПК вказана обставина в ході розгляду справи позивачами доведена не була, внаслідок чого суд позбавлений можливості визначити розмір компенсації вартості частки спадкового майна, яка підлягає стягненню на користь позивачів.

Враховуючи вищевикладені обставини суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю.

V. Розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 141 ЦПК судові витрати у зв`язку з відмовою у задоволенні позову покладаються на позивачів.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 141, 264, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

2.Рішення може бути оскаржено у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Позивач-1: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ).

4. Позивач-2: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ).

5. Відповідач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 ).

Повне рішення складено 05.08.2025 року.

Суддя Н.В. Новіченко