Справа № 442/1940/25 Головуючий у 1 інстанції: Хомик А.П
Провадження № 22-ц/811/1022/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 Попів Кішко Роксолани Йосипівни на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 березня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Попів-Кішко Роксолана Йосипівна, про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, за участю заінтересованої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Бориславської міської ради, особи щодо якої розглядається справа ОСОБА_2 ,-

в с т а н о в и в:

В березні 2025 року адвокат Попів-Кішко Роксолана Йосипівна через систему "Електронний суд" звернулась до суду в інтересах ОСОБА_1 , в якій просила визнати недієздатним батька його дружини ОСОБА_2 , призначивши ОСОБА_1 опікуном над ним.

Оскаржуваною ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 березня 2025 року заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Попів-Кішко Роксолана Йосипівна, про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, за участю заінтересованої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Бориславської міської ради, особи щодо якої розглядається справа ОСОБА_2 , визнано неподаною та повернуто заявнику.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 Попів Кішко Роксолана Йосипівна подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку щодо повернення заяви про визнання ОСОБА_2 недієздатним та встановлення над ним опіки, з тих підстав, що в матеріалах справи відсутнє подання та/або висновку органу опіки та піклування з приводу призначення опікуна.

Вказує, що враховуючи предмет даної справи, яким є визначення психічного стану ОСОБА_2 , призначення у даному випадку експертизи судом є обов`язковим, що було залишено поза увагою суду першої інстанції, в той час як самостійно проведена експертиза буде суперечити ч. 1 ст. 105 ЦПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвала суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові) віднесена до п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність подання та/або висновку органу опіку та піклування з приводу призначення заявника опікуном за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи та відсутність

достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи унеможливлює вирішення судом питання про визнання особи недієздатною.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції із врахуванням наступного.

Право на звернення до суду реалізується особою у порядку, встановленому ЦПК України.

Загальні вимоги щодо форми та змісту позовної заяви визначені статтями 175 і 177 ЦПК України.

Відповідно до статей 175-177, 185 ЦПК України, суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, перевіряє, чи має особа відповідно до статті 4 ЦПК України право на звернення до суду за захистом відповідного права чи інтересу, чи відповідає форма та зміст заяви вимогам закону, чи дотримані правила підсудності та чи немає інших установлених законом перешкод для відкриття провадження у справі.

Залишаючи заяву без руху, суд вважав її такою, що не відповідає вимогам статей 175, 177 ЦПК України. Зокрема вказав на те, що в порушення вимог ч.3 ст. 293 ЦПК України заява не містить обставин, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними та також не долучено доказів з метою їх підтвердження.

Так, за змістом п.1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

Згідно із ч. 3 ст. 297 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Предметом доказування в даній категорії справ є: наявність хронічного, стійкого психічного розладу; факти, що підтверджують, що громадянин не може розуміти значення своїх дій та керувати ними; причинний зв`язок між психічним розладом і тим, що громадянин не здатний усвідомлювати значення своїх дій керувати ними; досягнення встановленого законом віку громадянином, відносно якого ставиться питання про визначення його недієздатним; інші обставини; висновок судово-психіатричної експертизи; довідки з медичної установи; довідки про постановку на облік у психіатричній установі; виписка з історії хвороби.

Усі доводи і докази щодо предмету доказування мають бути чітко і детально викладені заявником у поданій заяві.

Звертаючись до суду із заявою про визнання особи недієздатною, представник заявника покликалась на те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком дружини ОСОБА_1 , він не в змозі працювати, не усвідомлює наслідків своєї поведінки, не може орієнтуватися в простих життєвих ситуаціях, потребує постійного догляду та турботи. Внаслідок хронічного, стійкого розладу здоров`я не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, в підтвердження чого долучила відповідні докази.

На виконання вимог ухвали від 17.03.2025 в частині того, що в порушення вимог ч.3 ст. 293 ЦПК України заява не містить обставин, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здана усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними та також не долучено доказів з метою їх підтвердження, заявник просила призначити судову психіатричну експертизу, проведення якої доручити експертам Львівської філії судово-психіатричних експертиз ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОН України, на вирішення експертам поставити питання: 1. Чи страждає ОСОБА_2 на будь яку психічну хворобу?; 2. Чи розуміє ОСОБА_2 значення своїх дій та чи може ними керувати?; 3. Чи може ОСОБА_2 за станом свого здоров`я брати участь в судових засіданнях?

Також в заяві про усунення недоліків представник заявника вказала, що у випадку відкриття провадження по справі вона буде звертатися з заявами в орган опіки та піклування виконавчого комітету Бориславської міської ради із заявами про здійснення виїзних перевірок для підтвердження факту спільного проживання та догляду, опіки над ОСОБА_2 .

Разом з тим, судом першої інстанції не наведено мотивів, з яких він не взяв до уваги ті обставини, про які заявник зазначив в своїй заяві про усунення недоліків.

Відповідно до змісту статті 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

У порушення наведених положень процесуального закону суд, першої інстанції на стадії відкриття провадження у справі вдався до оцінки належності та допустимості доказів, наданих заявником, при цьому така оцінка надається судом за наслідками розгляду справи по суті.

Відповідно до статті 55 ЦК України та частини 1 статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

За частинами 4 та 5 статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (далі Правила).

Відтак, судом першої інстанції не враховано, що нормами ЦПК України не передбачено повернення заяви, поданої в порядку окремого провадження, за відсутністю доданих доказів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а зазначені в скарзі процесуальні порушення, які допущені судом першої інстанції, такими, що заслуговують на увагу суду.

Відповідно до пункту 6 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена із порушенням норм чинного процесуального законодавства, а тому згідно із вимогами статті 379 ЦПК України підлягає скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Датою ухвалення постанови у цій справі є 01 серпня 2025 року - дата складення повного судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Львівський апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 Попів Кішко Роксолани Йосипівни задовольнити.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 березня 2025 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено: 06.08.2025 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремети Н.О.