У Х В А Л А

про закінчення підготовчого провадження

і призначення справи до судового розгляду

06.08.2025 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі головуючої судді Кушнір Б.Б., з участю секретаря Балаболки В.В., представника позивача Суткового А.М., представника відповідача Львівської міської ради - Цапа П.М., представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Дочірнього підприємства ПрАТ «Надра України» «Західукргеологія» до Львівської міської ради, ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування ухвали Львівської міської ради №4493 від 08 лютого 2024 року «Про надання гр. ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 » та зобов`язання ОСОБА_1 припинити зловживати правом, -

встановив:

У провадженні суду перебуває цивільна справа № 465/2602/25 за позовом Дочірнього підприємства ПрАТ «Надра України» «Західукргеологія» до Львівської міської ради, ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування ухвали Львівської міської ради №4493 від 08 лютого 2024 року «Про надання гр. ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 » та зобов`язання ОСОБА_1 припинити зловживати правом.

Ухвалою суду від 15.04.2025 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Представник позивача у позові й заяві заявив письмове клопотання та просив витребувати у Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, 79040, м. Львів, вул. Городоцька, будинок 299, (додається) з проханням:

- належним чином засвідчені копії матеріалів реєстраційної справи, відкритої на об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлових приміщень першого поверху під індексами 2, 3, 4, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12 від 19.12.2022 року (загальна площа 163,7 кв.м), (приміщення столярної майстерні та побутових приміщень, приміщення бляхарні - згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.12.2022 за № 318105176, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060) розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка включає всю сукупність документів у паперовій та/або електронній формі, які містяться та сформовані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

- належним чином засвідчені копії матеріалів реєстраційної справи, відкритої на об`єкт нерухомого майна, а саме: господарського приміщення 1 площею 41,7 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка включає всю сукупність документів у паперовій та/або електронній формі, які містяться та сформовані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

- належним чином засвідчені копії матеріалів реєстраційної справи, відкритої на об`єкт нерухомого майна, а саме: гаража площею 20,1 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка включає всю сукупність документів у паперовій та/або електронній формі, які містяться та сформовані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

- належним чином засвідчені копії матеріалів реєстраційної справи, відкритої на об`єкт нерухомого майна, а саме: гаража площею 18,8 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060) розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка включає всю сукупність документів у паперовій та/або електронній формі, які містяться та сформовані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

- належним чином засвідчені копії матеріалів реєстраційної справи, відкритої на об`єкт нерухомого майна, а саме: гаража № НОМЕР_1 площею 19,8 кв.м, (реєстраційний номер 32514762) розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка включає всю сукупність документів у паперовій та/або електронній формі, які містяться та сформовані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Також просив витребувати у відповідача Львівської міської ради, 79008, пл. Ринок, 1, м. Львів, Код , належним чином засвідчені докази наявності права власності гр. ОСОБА_1 на будівлі, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та котрі згадані в ухвалі Львівської міської ради від 08.02.2024 року за № 4493 «Про надання гр. ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 ».

Крім цього, 09.05.2025 представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 з використання сервісу «Електронний суд» подав до суду клопотання про закриття провадження у справі, мотивуючи тим, що його права позивача можливо будуть порушенні (виникає загроза порушення) у випадку настання певних подій, а саме у випадку передачі гр. ОСОБА_1 земельної ділянки по лінії Д-А, хоча саме по собі рішення ЛМР вичерпало свою дію, оскільки земельна ділянка вже є сформованою. Ухвала жодним чином не порушує права позивача на земельну ділянку, які в нього відсутні. Тобто, у наслідок прийняття ухвали не було порушено жодного права позивача, зокрема і його приватноправових інтересів, про що він сам і зазначає у позовній заяві. Вказане в сукупності дає підстави стверджувати про належність даної справи до публічно-правового спору, який належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, а відтак, відповідно до частини 1 ст. 255 ЦПК України, дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Просить клопотання задоволити.

Крім цього, 13.06.2025 представник з використання сервісу «Електронний суд» подав до суду письмові клопотання та просивзвернутися до відповідного органу реєстрації місця перебування та місцяпроживання ОСОБА_1 щодо надання інформації прозареєстроване місце проживання (перебування) даної фізичної особи, а також витребувати у:

- Державної прикордонної служби України (вул. Володимирська, 30, м. Київ, 01001, Україна тел. +38 ) наступну інформацію: Чи перетинав громадянин України ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , Державний кордон України як у напрямку на в`їзд в Україну, так і у напрямку на виїзд з України з зазначенням дати та напрямку перетину кордону протягом 2022-2024 років.

- Головного управління ДПС у Львівській області (79003, м. Львів, вул.Стрийська, 35, , тел. +38 , , ) наступну інформацію:копії податкових декларацій та додатків для них фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 за період з 04.07.2011 по 03.05.2017; копії податкових декларацій та додатків для них товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТ СЕРВІС ГРУП", , Україна, 83200, Львівська обл., місто Борислав, вулиця Шевченка, будинок 142, за період з 15.06.2012 по теперішній час; акти перевірок фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 заперіод з 04.07.2011 по 03.05.2017 (за наявності); акти перевірок товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТ СЕРВІС ГРУП",, Україна, 83200, Львівська обл., місто Борислав, вулицяШевченка, будинок 142, за період з 15.06.2012 по теперішній час (за наявності).

- Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ДячукОлександра Анатолійовича (79008, Львівська обл., м. Львів, вул. Валова 3 тел. НОМЕР_3 E-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) належним чином посвідчену копію повного тексту довіреності (включаючи апостиль та переклад), виданої ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_3 та посвідченої30.11.2022 др. Домініком П`єтцарка виконуючим обов`язки нотаріуса Др.Морітца фон Кампе, нотаріуса у Шверіні, Федеративна Республіка Німеччина,апостиль проставлено у місті Шверині, Федеративна Республіка Німеччина,06.12.2022 Головою окружного суду, за номером 9101 Е /1 - 323/22.

- Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ЯремкоРостислава Євгенійовича ( АДРЕСА_3 , тел. НОМЕР_4 E-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2 ) належним чиномпосвідчені копії:повного тексту довіреності (включаючи апостиль та переклад), виданої ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_3 , посвідченої 06.01.2023Уте Петц нотаріусом з місцезнаходженням у Пархімі Федеративної РеспублікиНімеччини, реєстраційний № 34131;повного тексту довіреності (включаючи апостиль та переклад), виданої ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_3 , посвідченої 14.02.2023Уте Петц нотаріусом з місцезнаходженням у Пархімі Федеративної РеспублікиНімеччини, реєстраційний № 34341.

- Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Пилипенко Юрія Пилиповича (79007, Львівська обл., м. Львів, вул. Наливайка, 14 тел. НОМЕР_8 / НОМЕР_5 E-mail: ІНФОРМАЦІЯ_3 ) належним чином посвідчену копію повного тексту довіреності (включаючи апостиль та переклад), виданої ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_3 та посвідченої 25.11.2022 др. Домініком П`єтцарка виконуючим обов`язки нотаріуса Др. Морітца фон Кампе, нотаріуса у Шверіні, Федеративна Республіка Німеччина, за реєстровим № 1888/2022, апостиль №9101 Е /1 - 323/22 від 06.12.2022р.

- Визнати явку відповідач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , тел.: НОМЕР_6 у судове засідання обов`язковою для надання пояснень щодо обставин справи.

Також просив суд:

1) визнати поважними причини неподання позивачем доказів у встановлений строк наступних доказів: Договір №П/24/36 на розроблення документації із землеустрою від 04.04.2024; Наказ Міністерства геології Української СРСР від 08.01.1980 за №2 «Про створення Західно-Українського виробничого геологічного об`єднання «Західукргеологія»; Наказ Західноукраїнського виробничого геологічного об`єднання «Західукргеологія» від 22.11.1991 за №86 «Про перетворення виробничого геологічного об`єднання «Західукргеологія» в Державне геологічне підприємство; Відповідь Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 12.06.2025 року на адвокатський запит від 04.06.2025; Розпорядження голови Франківської районної адміністрації від 10.02.2006 за №195; Свідоцтво про право власності на нежитлові приміщення від 30.12.2003 серія НОМЕР_7 ; Матеріали інвентарної справи по будинку за адресою: АДРЕСА_1 - витяг;

2) Долучити до матеріалів справи №465/2602/25 докази наведені у п. 1 прохальної частини вищезазначеного клопотання;

3) Визнати поважними причини неподання позивачем доказів у встановлений законом строку суд та встановити додатковий строк до 15.07.2025 для подання доказів, котрі будуть отриманні представником позивача у відповідь на його адвокатський запит.

Представник позивача у підготовчому судовому засіданні подані його клопотання підтримує повність, та просить такі задоволити.

Представник відповідача Львівської міської ради у підготовчому судовому засіданні клопотання представника позивачазаперечує, просить відмовити у задоволенні таких клопотань. Клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про закриття провадження у справі підтримує, просить таке клопотання задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у підготовчому судовому засіданні клопотання про закриття провадження у справі підтримує, просить таке клопотання задоволити. Клопотання представника позивача заперечує, просить відмовити у задоволенні таких клопотань.

Також, у підготовчому засіданні представники сторін не заперечили щодо призначення справи до судового розгляду по суті.

Суд, розглянувши клопотання представника позивача та представника відповідача, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2022 року у справі № 234/11607/20 (провадження № 61-15126св21), зроблено висновок, що: «при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Відповідно до ч. 1 ст. 189 ЦПК України, завданням підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Коло питань, які вирішуються на підготовчому засіданні визначено положеннями ст. 197 ЦПК України.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Так, статтею 4 ЦПК України закріплено право особи на звернення до суду за захистом, за змістом якого кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1-3 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків,передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадку. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

У відповідності до ч.2 ст.83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ч.4 ст. 83 ЦПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч.8 ст.83 ЦПК України).

Згідно з ч.9 ст. 83 ЦПК України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

За змістом ч.ч. 1,6,7 ст.84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти дів з дня вручення ухвали.

Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Як роз`яснено у п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд критично оцінює клопотання представника позивпача про витребування доказів, оскільки ним не доведено належність витребуваних доказів щодо предмета доказування та частково вказані докази містяться в матеріалах справи.

Зважаючи на те, що суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування, беручи до уваги предмет та підставу позову, зміст заявлених вимог та наявні у матеріалах справи докази, а також враховуючи, що обставини цивільної справи з`ясовуються судом на засадах змагальності, та виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності витребування вищезазначених доказів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог позивача, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між доказами, які просить витребувати позивач, і предметом позову, суд доходить висновку про відмову в задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів, оскільки вказані докази не відноситься до предмету доказування в межах даної справи.

Також, в клопотанні не зазначено обставини, які можуть підтвердити ці докази, або аргументи, які вони можуть спростувати, та яке відношення дані докази мають до предмету доказування.

Частина 1 ст.128 ЦПК України визначає, що суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Разом з тим, звертаючись до суду з вказаним клопотанням, представник позивача просив визнати явку відповідача ОСОБА_1 у судове засідання обов`язковою для надання пояснень щодо обставин справи, однак при цьому представник позивача не вказав будь-яких конкретних підстав для визнання явки відповідача обов`язковою, не зазначив будь-яких питань та обставин, для з`ясування яких слід визнавати їх явку обов`язковою.

Зважаючи на закріплений принцип змагальності в судовому процесі, вільне використання сторонами наданих прав для доказування своєї правової позиції, враховуючи зміст позовних вимог, позицію сторін у справі, суд не вбачає підстав для визнання явки відповідача ОСОБА_1 обов`язковою з приводу обставин, зазначених у позовній заяві або з`ясування інших обставин, враховуючи позицію сторони позивача, викладену в позові та надані до цього наявні у неї докази, на підтвердження заявлених вимог.

За наявності вищевказаних обставин, враховуючи також принцип диспозитивності, можливість надання оцінки правовідносинам, які виникли між сторонами, без визнання явки відповідача ОСОБА_1 обов`язковою, на підставі наявних у справі доказів, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання представника позивача про визнання явки відповідача ОСОБА_1 обов`язковою.

Також враховуючи категорію справи, а також обставину, що у справі приймає участь представник відповідача ОСОБА_1 , який має повноваження на ведення справи, суд дійшов висновку, що для повного, всебічного та об`єктивного розгляду даної справи не потрібна особиста участь відповідача ОСОБА_1 .

Разом з тим, оскільки у визначений процесуальним законодавством строк позивач не подав до суду відповідних доказів та не вказує причин не подання даних доказів у встановлений строк, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання представника позивача про долучення вищезазначених доказів.

Вирішуючи клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про закриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Згідно з п.1 ч.1 ст.4 КАС України, адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Пункт 2 ч.1 цієї статті визначає публічно-правовий спір, зокрема, як спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника справи. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхньої посадової або службової особи, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, що мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів у відповідності до положень статті 21 ЦК України.

У постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 460/280/19 зазначено, що для розгляду позову в порядку адміністративного судочинства необхідно встановити: по перше, чи є спір за своєю природою правовим, тобто чи звернення з позовом спрямоване на вирішення юридичного конфлікту між учасниками правовідносин; по друге, чи має такий спір ознаки публічно-правового, тобто чи позовні вимоги ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо особи не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо. У протилежному випадку суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2018 року (справа № 826/27224/15) під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Крім того, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень. Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених неправомірними, на думку особи, рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Із огляду на вказане до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома чи більше суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень. Наведене відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №914/2006/17.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать, зокрема, спори фізичних або юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Тобто, адміністративні суди розглядають публічно-правові спори - такі, що виникають, зокрема, у зв`язку зі здійсненням владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності органів публічної влади. Якщо в результаті їх здійснення приймається рішення, на підставі якого особа набуває речове право на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і має розглядатися за правилами цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.

Аналогічні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 24.04.2018 у справі №401/2400/16-ц, від 15.05.2018 у справі №809/739/17, від 20.09.2018 у справі №126/1373/17 та від 14.11.2018 у справі №183/1617/16.

Тоді як на стадії формування земельної ділянки особа, яка прагне отримати цю ділянку у власність, з одного боку, та відповідний орган державної влади чи місцевого самоврядування, уповноважений приймати рішення щодо надання відповідної ділянки у власність, з іншого боку, перебувають в адміністративних відносинах.

Тому допоки на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, який прийняв рішення щодо передання земельної ділянки у власність, особа не зареєструвала відповідне речове право на цю ділянку, за участі такого суб`єкта існує публічно-правовий спір, який належить до юрисдикції адміністративного суду, крім випадку, якщо певне речове право на ту ж ділянку чи на її частину на момент прийняття вказаного рішення належить іншій особі.

Даний спір обгрунтовується позивачем порушенням прав юридичної особи на нерухоме майно - земельну ділянку правовим актом індивідуальної дії відповідача, і позов спрямований на відновлення права особи на це майно. Тому враховуючи наведені вище обставини, у даному випадку вбачається спір про право.

Враховуючи суб`єктний склад та суть правовідносин сторін, зміст позовних вимог, а також те, що спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов мають приватно - правовий характер, які в силу дії ст. 19 ЦПК України, є предметом розгляду в порядку цивільного судочинства, передбачені п. 1 ч. 1 ст.255 ЦПК України підстави для закриття провадження у справі відсутні.

Також суд відхиляє посилання у касаційній скарзі на рішення Конституційного Суду України від 01.04.2010 №-10рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини 1 статті 143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 ЗК України, пункту 1 частини 1 статті 17 КАС України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування, як суб`єктом владних повноважень, пов`язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності, оскільки у вказаному рішенні Конституційний Суд України зазначив, що вирішення земельних спорів фізичних та юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності належить до юрисдикції адміністративних судів, крім публічно-правових спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Способами захисту цивільних прав та інтересів за приписами статті 16 ЦК України можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно з частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У цій справі спір щодо захисту цивільних прав, що виник із земельних відносин, має не публічний, а приватно - правовий характер, а тому вирішення таких спорів не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Одночасно підстав для відкладення підготовчого засідання, або оголошення перерви, відповідно до вимог ч. 2 та ч. 5 ст. 198 ЦПК України, судом не встановлено.

У ході підготовчого провадження та під час проведення підготовчого засідання у даній справі проведено підготовчі дії, передбачені ч. 2 ст. 197 ЦПК України. При цьому, підстав для залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі чи ухвалення рішення у підготовчому засіданні не встановлено.

Згідно з п. 15 ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

За таких обставин, оскільки до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті вчинено всі необхідні процесуальні дії, а тому слід закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 15, 19, 43, 78, 81, 84, 128, 197, 198, 200, 223, 258-261 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів, про визнання явки відповідача ОСОБА_1 обов`язковою та про долучення доказів, - відмовити.

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про закриття провадження у справі, - відмовити.

Закрити підготовче провадження у справі за позовом Дочірнього підприємства ПрАТ «Надра України» «Західукргеологія» до Львівської міської ради, ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування ухвали Львівської міської ради №4493 від 08 лютого 2024 року «Про надання гр. ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 » та зобов`язання ОСОБА_1 припинити зловживати правом.

Призначити справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 22.08.2025 о 10 год. 00 хв. в приміщенні Франківського районного суду м. Львова за адресою: м. Львів вул. Ген. Чупринки,69, кабінет № 205.

Про місце, дату і час судового засідання повідомити учасників справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складений 06.08.2025.

Суддя Кушнір Б.Б.