Справа №487/3568/25
Провадження №2/487/2115/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2025 Суддя Заводського районного суду міста Миколаєва Кузьменко В.В. за участю секретаря судового засідання Спицької Н.Р., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю,

ВСТАНОВИВ:

26.05.2025 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю.

Позовна заява обгрунтована тим, що позивачка проживала однієї сім`єю з 2014 року з померлим ОСОБА_3 . Вели спільне господарство, мали спільний бюджет, купували майно, фактично виконували права та обов`язки подружжя, спільних дітей не мали, народжувати не збиралися, а тому до органів ДРЦС не зверталися.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 28.05.2025 року прийнято справу до свого провадження та призначено справу до підготовчого засідання.

03.06.2025 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволені позовної заяви, оскільки позивач не надала достатніх доказів, щоб дійти висновку про проживання її та померлого ОСОБА_3 однією сім`єю. Показів свідка не достатньо. Справу просить розглядати за відсутності представника. Відповідача.

12.06.2025 року до суду надійшла копія витребуваної спадкової справи.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.06.2025 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті.

14.07.2025 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні підтримали позовну заяву та просили задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, в відзиві просила розглядати справу її відсутності.

Суд, заслухавши сторони, свідків, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, про що Інгульським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) видано свідоцтва про смерть, актовий запис № 441.

ОСОБА_1 здійснила поховання ОСОБА_3 , що підтверджується копіями квитанцій до прибуткового касового ордеру №9853, 9870.

Після його смерті відкрилася спадщина квартира АДРЕСА_1 . Інших спадкоємців у ОСОБА_3 немає, оскільки - ОСОБА_4 (мати), померла ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_5 (баба), померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

03.01.2025 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Швейнової Н.С. для оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_3 . Однак у видачі Свідоцтва про право на спадщину було відмовлено та надано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на те, що позивачка не надала документів, які б підтверджували родинні або інші стосунки з померлим спадкодавцем.

30.11.2022 року відносно ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Щодо вчинення ним домашнього насильства відносно своєї співмешканки ОСОБА_1 .

Крім того, 30.11.2022 року ОСОБА_3 було виписано терміновий заборонний припис стосовно кривдника, відносно потерпілої ОСОБА_1 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що працює консьєржкою в будинку, якому проживали разом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Проживали в квартирі позивачки. Постійно бачила їх разом, купували машину за час їхнього проживання. Зазначає, що вони вели спільний побут та проживали як чоловік та дружина.

В судовому засіданні ОСОБА_7 пояснив, що знайомий був з померлим ОСОБА_3 роки 23. З позивачкою ОСОБА_1 . ОСОБА_3 проживав разом приблизно 10 років. Їздили разом відпочивати, купували разом машину. Зазначає, що вони вели спільний побут та проживали як чоловік та дружина.

Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статей 1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

З вимог ст. 1264 ЦК України вбачається, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З наявних матеріалів справи вбачається, що заявник є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 . Даних про наявність інших спадкоємців, що прийняли спадщину після його смерті, матеріали справи не містять.Осіб, що мають право на обов`язкову частку у спадщині, не встановлено.

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п.

Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину, як члена сім`ї, тощо.

Тобто, для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення із спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання), фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Показанням свідків та інші матеріали справи у їх взаємозв`язку свідчать про те, що позивач не менше п`яти років перебувала зі спадкодавцем ОСОБА_3 у близьких відносинах, які мали тривалий сімейний характер.

З урахуванням вищевказаного слід визнати доведеним факт, що позивач була пов`язана з ОСОБА_3 спільним побутом та взаємними правами і обов`язками, а тому позовна заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 258, 263-265, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю- задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2014 року по день смерті ОСОБА_3 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя В.В.Кузьменко