Справа № 456/4136/25
Провадження № 2-н/456/685/2025
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

06 серпня 2025 року місто Стрий

Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Бораковський В. М. , розглянувши заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Стрийський комбінат хлібопродуктів №1» Державного агентства резерву України про видачу судового наказу, -

встановив:

Представник заявника адвокат Назаренко М.К. подав до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення з боржника Державного підприємства «Стрийський комбінат хлібопродуктів №1» Державного агентства резерву України на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі в розмірі 198810,81 грн. та судових витрат.

Вивчивши заяву про видачу судового наказу та долучені до неї матеріали, суд доходить такого висновку.

Згідно з ч.2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Згідно з ч.3 ст.19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Особа має право звернутися до суду з вимогами про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Пунктом 1 ч. 1ст. 161 ЦПК України визначено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Наказне провадження - це особливий спрощений вид цивільного процесу, спрямований на швидкий та ефективний захист безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу, що одночасно є судовим рішенням та виконавчим документом.

Загальна характеристика вимог, за якими може бути видано судовий наказ - вони повинні бути безспірними.

Судом встановлено, що відповідно до довідки від 26.05.2025 №23, виданої ДП «Стрийський Комбінат Хлібопродуктів №1» Державного Агенства Резерву України, ОСОБА_1 працював на посаді начальника виробництва з 26.01.1996 по 17.12.2024. Сукупний дохід ОСОБА_1 за період з 01.08.2024 по 17.12.2024 склав 198810, 81 грн., утримання 52028,24, сума до виплати 146 782,57 грн. Таким чином сума до виплати заборгованості по заробітній платі за мінусом відрахувань із нарахованої заробітної плати становить 146 782,57 грн. В той же час заявник просить стягнути заборгованість у сумі 198810, 81 грн., без відповідних утримань.

Вказана обставина свідчить про розбіжність між сумою заборгованості по заробітній платі, яка підлягає стягненню після відповідних відрахувань та сумою, яку просить стягнути заявник у його користь, тобто наявність спору, що суперечить правилам цивільного судочинства у порядку наказного провадження передбаченого ч.3 ст.19 ЦПК України.

Відповідно до пункту 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» від 23.12.2011 до заяви про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання. Відсутність документів, що підтверджують наявність суб`єктного права у заявника, документів, що підтверджують порушення суб`єктного права, або документів, що підтверджують виникнення права вимоги, вказує на наявність спору про право.

Таким чином, судом видаються судові накази у разі відсутності між сторонами спору про право, та наявністю документів на підтвердження перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а також документів, що вказують на розмір нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо.

Під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті. Також суд не наділений повноваженнями в межах наказного провадження здійснювати розрахунки сум.

Частиною 2 статті 167 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Суд звертає увагу, що заявник має право звернутись до суду із вказаними вимогами у порядку позовного провадження, шляхом звернення з відповідною позовною заявою.

Суд вважає, що у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення заробітної плати слід відмовити, оскільки із поданої представником заявника заяви вбачається спір про право.

Керуючись статтею 165, 260, 261 ЦПК України,

постановив:

Відмовити у видачі судового наказу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В. М. Бораковський