ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/965/25Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Новікова О.М., Гончар Н.І., Карпенко О.В.,

за участю секретаря Костенко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Корпорації «Житлобудінвест-1» про стягнення грошових коштів,-

в с т а н о в и в:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 08.08.2011 між нею та корпорацією «Житлобудінвест-1» укладено договір № 16 про дольову участь у будівництві багаторівневих підземно-наземних гаражів про АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 1.1 договору № 16 пайовик замовляє у корпорації будівництво та сплачує вартість, а корпорація будує та приймає кошти на будівництво гаража, що будується у АДРЕСА_1 .

Пунктом 2.1 договору визначається, що сторони домовились, що станом на дату укладення договору вартість гаража складає 100 000,00 грн.

Згідно з пунктом 2.2 договору пайовик оплачує вартість гаражу в строк до 01.01.2012 року, у цьому випадку вартість є фіксованою і перегляду не підлягає.

На виконання вимог договору позивач внесла оплату у визначеному розмірі 100 000,00 грн, що підтверджується квитанцією прибуткового касового ордеру № 31 від 17.08.2011 року.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.3 договору корпорація зобов`язується здійснити будівництво об`єкту, ввести його в експлуатацію в 2012 році, при умові повного фінансування вказаного об`єкту усіма пайовиками. Після завершення будівництва об`єкту і фінансування його у повному обсязі пайовиком, передача гаража від корпорації до пайовика оформляється актом прийому-передачі.

На розгляді в Соснівському районному суді м. Черкаси перебувала справа №712/8536/21 за позовом ОСОБА_1 до корпорації «Житлобудінвест-1», приватного підприємства «Надія», про визнання права власності на нерухоме майно.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.03.2023 року позовні вимоги залишено без задоволення. Постановою Черкаського апеляційного від 26.07.2023 року рішення Соснівського районного суду залишено без змін. Колегія суддів апеляційної інстанції зазначила, що у ОСОБА_1 відсутні будь-які зобов`язальні правовідносини із ПП «Надія», та крім того, у самому договорі на дольову участь у будівництві не конкретизовано, будівництво якого саме гаража інвестує позивач, тобто відсутні ідентифікуючі ознаки об`єкта, як-то поверх, номер гаража, площа і т.д.

Крім того, за твердженнями ПП «Надія», гаражі є проданими, тобто на них набуто право власності третіми особами, яких не залучено до участі у розгляді справи № 712/8536/21. Разом з тим, позивач виконала грошові зобов`язання за договором №16 пайової участі у будівництві багатоярусних підземно-наземних гаражів по АДРЕСА_1 від 08.08.2011 року, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 31 від 17.08.2011 та встановлено рішенням суду в справі № 712/8536/21, а тому вказана обставина не потребує доказування під час розгляду даної справи.

В свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором №16 пайової участі у будівництві багатоярусних підземноназемних гаражів по АДРЕСА_1 від 08.08.2011 року не виконав, будівництво об`єкту та введення його в експлуатацію у 2012 році не здійснив.

При цьому, саме у зв`язку з протиправними діями відповідача щодо укладення договору 03.04.2015 з ПП «Надія» щодо передачі земельної ділянки по АДРЕСА_1 , на якій здійснювалось будівництво підземних гаражів, зокрема і гаражу, який є предметом договору № 16, укладеного між сторонами в даній справі, а також не включення позивача до списку третіх осіб, з якими ПП «Надія» мали укласти договір цесії, не зважаючи на те, що позивач виконала своє зобов`язання в повному обсязі та передала грошові кошти відповідачу, а також, зважаючи на те, що до цього часу відповідач не повернув позивачу грошові кошти, сплачені нею за договором № 16 від 08.08.2011, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача грошових коштів та штрафних санкцій.

Враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов`язання за договором № 16 від 08.08.2011 з 2013 року, грошові кошти, сплачені за договором не повернув, позивач зазначила, що має право на отримання штрафних санкцій за період з 01.01.2013 по 12.01.2023, які становлять: інфляційне збільшення - 298 396,37 грн., 3 % річних - 32 597,26 грн. Отже, загальна заборгованість з урахуванням штрафних санкції складає 430 993,63 грн.

У зв`язку з цим, просила суд стягнути з Корпорації «Житлобудінвест-1» на її користь грошові кошти, сплачені за договором №16 пайової участі у будівництві багатоярусних підземно-наземних гаражів по АДРЕСА_1 від 08.08.2011 року, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 31 від 17.08.2011 в сумі 100 000,00 гривень, інфляційні витрати в сумі 298 396,37 грн та 3% річних в сумі 32 597,26 грн., а всього 430 993,63 грн.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 квітня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з Корпорації «Житлобудінвест-1» на користь ОСОБА_1 грошові кошти, сплачені за договором № 16 про дольову участь у будівництві багаторівневих підземно-наземних гаражів по АДРЕСА_1 від 08 серпня 2011 року в розмірі 100 000 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що через істотне порушення відповідачем умов договору позивачка була позбавлена того, чого очікувала за цим договором, а саме отримати у власність об`єкт нерухомості, внаслідок чого їй було спричинено шкоду у розмірі внесених на виконання укладеного між сторонами договору коштів. Тому наявні правові підстави для стягнення сплачених на його виконання грошових коштів з відповідача на користь позивачки в розмірі 100 000,00 грн.

У частині відхилених позовних вимог щодо стягнення інфляційних витрат та 3% річних суд зазначив, що умови укладеного між сторонами договору містять заплановані терміни введення об`єкта будівництва в експлуатацію і не містять вимог, які б вказували на наявність у відповідача грошових зобов`язань внаслідок невиконання ним вимог договору. Враховуючи те, що за умовами укладеного договору грошового зобов`язання у відповідача перед позивачкою не обумовлено, тому застосування до спірних правовідносин ст. 625 ЦК України є безпідставним. За таких обставин відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних.

Оцінюючи доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності для звернення до суду із вказаним позовом, суд виснував, що позивачем не пропущено строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом. Позивачем вчинялись активні дії та направлялись запити до ДАБІ в Черкаській області та Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради із проханням надати інформацію щодо готовності та здачі об`єкту в експлуатацію. Крім того, судовими рішеннями у справі № 712/8536/21 було встановлено, що корпорація «Житлобудінвест-1» повідомила позивача листом від 04.03.2021 про те, що ПП «Надія» згідно з договором від 03.04.2015 надано частину функцій замовника та підрядника щодо проектування та надано забезпечення припинення інвестиційного договору на будівництво багаторівневих підземно-наземних гаражів по АДРЕСА_1 . В подальшому корпорація «Житлобудінвест-1» не надавала жодних відповідей та повідомлень, як і ПП «Надія».

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 квітня 2025 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі, а саме стягнути інфляційні витрати в сумі 298 396,37 грн та 3% річних в сумі 32 597,96 грн, а всього 330 993,63 грн, а в частині грошових коштів в розмірі 100 000,00 грн - рішення залишити без змін.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що відповідач прострочив виконання зобов`язання за договором № 16 від 08.08.2011 з 2013 року, грошові кошти, сплачені за договором не повернув, позивач має право на отримання штрафних санкцій за період з 01.01.2013 по 12.01.2023 у вигляді інфляційного збільшення та 3 % річних.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення відповідає вказаним вимогам.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідач рішення суду першої інстанції не оскаржив, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Судом установлено, що, відповідно до вимог укладеного договору про пайову участь у будівництві, позивач виконала свої зобов`язання за договором №16 пайової участі у будівництві багатоярусних підземно-наземних гаражів по АДРЕСА_1 від 08.08.2011 року, сплативши грошовий внесок у розмірі 100 000,00 грн та набула право вимоги на об`єкт інвестування після завершення їх будівництва та введення в експлуатацію.

Відповідно до Сертифікату №ЧК51 від 21.09.2022 року Управління Державного Архітектурно-будівельного контролю Черкаської міської ради засвідчило відповідність закінченого будівництвом об`єкта будівництва багатоярусних підземно-надземних гаражів по АДРЕСА_1 проектній документації та підтвердила готовність його до експлуатації.

Відповідач свої зобов`язання не виконав, означений у договорі об`єкт будівництва «гараж» з оформленим правом власності (пункт 3.2 договору) не передав ні у строк, встановлений договором про дольову участь у будівництві до 31.12.2012, як і не включив позивача до числа третіх осіб для укладення договорів цесії під час укладення договору 03.04.2015 року з ПП «Надія».

Постановою Черкаського апеляційного суду від 26.07.2023 року у справі №712/8536/21 встановлено, що з огляду на факт укладення договору від 03,04,2015 року дія та правовідносини згідно з договором №16 від 08.08.2011 року між Корпорацією «Житлобудінвест-1» та ОСОБА_1 припинені (а.с.18).

Невиконання Корпорацією «Житлобудінвест-1» взятих на себе зобов`язань за інвестиційним договором щодо будівництва та передачі у власність позивачці гаража і оформлення за нею права власності на об`єкт інвестування, є істотним порушенням цього договору, оскільки позивач позбавлена права на придбання у власність гаража за кошти, які нею внесено на виконання умов договору.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

За змістом статей 524, 533 - 535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також з угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Суд першої інстанції, з чим погоджується і колегія суддів виходив із того, що на спірні правовідносини вимогистатті 625 ЦК України не розповсюджуються, оскільки укладений між сторонами договір про участь у будівництві гаражу є договором про інвестиційну діяльність і передбачає об`єднання внесків з метою будівництва підземно-наземних гаражів, внаслідок чого позивач отримує у власність гараж. У відповідача за умовами цього договору виникають не грошові, а майнові зобов`язання перед позивачем.

Як було зазначено, за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, час прострочення виконання відповідачем встановленого договором зобов`язання має відраховуватись від дати направлення вимоги або від дати набрання судового рішення законної сили.

У даному випадку, позивачем не направлялось відповідної вимоги про повернення сплачених коштів відповідачу, зокрема матеріали справи такого направлення не містять, тому застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України може бути застосовано з дня набрання судового рішення законної сили.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скарги без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 серпня 2025 року.

Судді: