ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7213/25
провадження № 2/753/6716/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2025 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Заставенко М.О.,

з секретарем судового засідання Пічкур А.С.,

за участю

представника позивача Назаренко Д.Л.,

представника відповідача Розуменко О.В., - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій», про визнання недійсним договору передання майнових прав на знаки для товарів і послуг та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року ОСОБА_2 , в особі представника - адвоката Заремби В.А., звернувся в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до ОСОБА_3 , державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій», в якій просив суд:

-розірвати Договір № 1 про передачу майнових прав на знак для товарів і

послуг від 26.04.2018 за свідоцтвами № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 ;

-зобов`язати Державну організацію «Український національний офіс

інтелектуальної власності та інновацій» внести відомості до Державного реєстру

свідоцтв України на знаки для товарів і послуг стосовно Свідоцтва України № НОМЕР_1 , а саме: вказати співвласниками свідоцтва № НОМЕР_1

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та здійснити публікацію про це в

офіційному бюлетені «Промислова власність»;

-зобов`язати Державну організацію «Український національний офіс

інтелектуальної власності та інновацій» внести відомості до Державного реєстру

свідоцтв України на знаки для товарів і послуг стосовно Свідоцтва України № НОМЕР_2 , а саме: вказати співвласниками свідоцтва № НОМЕР_2

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та здійснити публікацію про це в

офіційному бюлетені «Промислова власність».

Позовна заява обґрунтована наступним. У 2015 році ОСОБА_2 був започаткований бізнеспроект з виробництва санітарно-гігієнічної паперової продукції (туалетний папір, рушники паперові, серветки тощо), його партнерами на той час виступили ОСОБА_4 , який діяв спільно зі своєю довіреною особою ОСОБА_3 , та ОСОБА_5 . В ході співпраці позивача із партнерами були створені наступні товариства: Товариство з обмеженою відповідальністю «КЛІН ПОЙНТ» ()

та Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ «ТЖ» (). З серпня 2016 року також створено Товариство з обмеженою

відповідальністю «ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ «КТЖ» (). 31.03.2016 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 через Товариство з обмеженою відповідальністю «Патентне та юридичне бюро «Орбіс» звернулися із заявою № m 201606787 про реєстрацію знака для товарів і послуг «Clean POINT» (комбіноване позначення) до Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності». 10.11.2017 Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» зареєстрував вказане позначення та видав на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 свідоцтво на знак для товарів і послуг «Clean

POINT» (комбіноване позначення) за № НОМЕР_1 . Також, 31 березня 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 через Товариство з обмеженою відповідальністю «Патентне та юридичне бюро «Орбіс» звернулися із заявою № m 201606788 про реєстрацію знака для товарів і послуг « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (комбіноване позначення) до Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності». 10 листопада 2017 року Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» зареєстрував вказане позначення та видав на ім`я

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 свідоцтво на знак для товарів і послуг «Clean POINТ horeca professional cleaning» (комбіноване позначення) за № НОМЕР_2 . 24.08.2023 з відкритої Спеціальної інформаційної системи УКРНОІВІ ОСОБА_2 стало відомо, що до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг були внесені зміни про власника свідоцтва на знак для товарів і послуг «Clean POINT» (комбіноване позначення) за № НОМЕР_1 та свідоцтва на знак для товарів і послуг « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (комбіноване позначення) за № НОМЕР_2 . Відповідно до наявної інформації, права на вказані знаки для товарів і послуг були передані ОСОБА_3 . 01.09.2023 на адвокатський запит отримано відповідь від Міністерства економіки України, за вих. № 3921-07/46754-07 від 01.09.2023 щодо передачі прав на торгівельні марки за свідоцтвами № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 та надані запитувані копії документів, а саме: копію рішення Мінекономіки від 17.10.2018 про публікацію в офіційному бюлетні «Промислова власність» та внесення до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відомостей про передачу права власності на торгівельні марки за зазначеними свідоцтвами (реєстраційний номер рішення 24065, опубліковано та зареєстровано 12.11.2018), та копії документів, на підставі яких це рішення було прийнято, а саме: копію заяви, платіжних документів, договору про передачу права власності на торгівельні марки від ОСОБА_2 до ОСОБА_3 від 26.04.2018, а також виписки. Однак, позивач не звертався до Мінекономіки із вказаними документами, жодних заяв, супровідних листів не підписував та не подавав, а також не здійснював сплату збору за опублікування таких відомостей про передачу права власності на знаки. В ході проведення переговорів були оформлені документи про передачу часток в статутних капіталах дружини позивача - ОСОБА_6 в ТОВ «КЛІН ПОЙНТ» (19.02.2018) та ОСОБА_2 в ТОВ «ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ «ТЖ» та ТОВ «ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ «КТЖ» (13.04.2018), на користь інших учасників (як було вказано в Партнерській угоді) після чого, позивачу була передана підписана партнерська угода, як виявилось, із помилками по тексту (вказано замість правильної дати угоди 11.04.2018 невірну дату - 11.04.2017, замість ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , а також сумнівним підписами учасників угоди), виправити які позивачу пообіцяли найближчим часом. ОСОБА_2 був упевнений, що знак для товарів і послуг «Clean POINT» (комбіноване позначення) за свідоцтвом № НОМЕР_1 із класами: 16, 21, 24, та знак для товарів і послуг «Clean POINТ horeca professional cleaning» (комбіноване позначення) за свідоцтвом № НОМЕР_2 із класами: 16, 21, 24 зареєстровані на його ім`я та ім`я ОСОБА_3 , на що часто звертав увагу колишніх партнерів у розмовах з останніми з метою надання йому належним чином складеної партнерської угоди. Із копії Заяви б/н від 10.08.2018 (вх. № ППП/1403-18 від 14.08.2018), що надана Мінекономіки, вбачається, що позивач нібито звернувся до Мінекономіки із власноруч підписаною заявою про опублікування в офіційному бюлетені «Промислова власність» та внесення до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відомостей про передачу права власності на знаки для: кл. 16, кл. 21, кл. 24 за свідоцтвами № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 від співвласника свідоцтв ОСОБА_2 до співвласника ОСОБА_3 . В додатках до заяви зазначено, що додається: «1. Договір або витяг з договору на 1 арк. в 3 прим. 2. Документ про сплату судового збору за опублікування відомостей про передачу права власності на знак.». Проте в реквізитах особи (правий верхній кут заяви), яка звернулася із вказаною заявою, зназначено власника свідоцтва - ОСОБА_3 , адресою для листування щодо заяви зазначено адресу місця реєстрації відповідача, а саме: АДРЕСА_1 , а також зазначено номер телефону відповідача, проте підписантом внизу зазначено позивача - ОСОБА_2 . Вказане лише підтверджує, що ОСОБА_2 не подавав цієї заяви, в іншому випадку він зазначив би свою адресу для листування та свій контактний номер телефону. Та підпис, який міститься на цій заяві, також позивач не проставляв. Також позивачу був наданий на підпис Договір № 1 про передання майнових прав на знак для товарів і послуг, який був укладений 26.04.2018, проте примірник цього договору позивачу не надавався. Відповідно до копії Договору № 1 про передання майнових прав на знак для товарів і послуг від 26.04.2018 (далі - Договір), яка отримана на двокатський запит від 30.08.2023 № 02-а, предметом цього Договору є те, що ОСОБА_2 , який являється співвласником права на знаки для товарів та послуг, що посвідчуються свідоцтвом на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1 з пріоритетом від 31.03.2016 року, перелік товарів 16, 21, 4 та свідоцтвом на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2 з пріоритетом від 31.03.2016 року, перелік товарів 16, 21, 24, передає ОСОБА_3 , у повному обсязі всі права, що випливають із свідоцтв на вказані знаки, а ОСОБА_3 приймає всі права на знаки у повному обсязі від ОСОБА_2 в порядку передбаченому цим Договором. Відповідно до п. 2 Договору правом Відчужувача є отримання винагороди, визначеної у п. 4 Договору. Відповідно до п. 2 Договору обов`язком Набувача є: належним чином виконувати умови цього Договору, виплатити винагороду та в строк, передбачений в п. 4 Договору. Пунктом 3 Договору передбачено, що передача прав на знаки включає: передачу свідоцтва на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1 з пріоритетом від 31.01.2016 року та свідоцтвом на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2 з пріоритетом від 31.03.2016 року, а також усіх додатків до них. Передача здійснюється за актом прийому-передачі, який підписується в день укладання договору та після повного розрахунку за даним договором. Відповідно до п. 4 Договору, за передання прав, що є предметом цього Договору, Набувач зобов`язується сплатити Відчужувачу винагороду у розмірі 500 (п`ятсот) гривень. Винагорода має бути сплачена в день передачі прав. Отже, аналіз зазначених умов Договору свідчить, що перехід права на знаки за свідоцтвом на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1 з пріоритетом від 31.03.2016 року, перелік товарів 16, 21, 4 та за свідоцтвом на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2 з пріоритетом від 31.03.2016 року, перелік товарів 16, 21, 24 відбувається лише після підписання акта прийому-передачі з попереднім повним розрахуноком у розмірі 500,00 грн в день передачі прав. Однак, позивач не підписував жодних актів прийому-передачі прав на знаки, жодної винагороди за Договором, зокрема в розмірі 500,00 грн 26.04.2018 не отримував, що є порушенням істотних умов договору. Враховуючи викладене вище є всі підстави для розірвання Договору № 1 про передання майнових прав на знак для товарів і послуг від 26.04.2018, на підставі якого Мінекономіки було прийнято Рішення № 24065 від 17.10.2018 про опублікування в офіційному бюлетені «Промислова власність» та внесено до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відомості про передачу права власності на знаки, відповідно до яких право власності на знаки для товарів класів 16, 21, 24, на які зареєстровано знаки, свідоцтва №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 передано співвласнику ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 . Також підлягають задоволенню похідні вимоги позивача про припинення права власності ОСОБА_3 на знаки для товарів і послуг за свідоцтвами № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 шляхом зобов`язання Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» внести зміни про власника цих знаків для товарів та послуг до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг та здійснити відповідні публікації в офіційному бюлетені «Промислова власність», а саме: вказати співвласниками свідоцтва № НОМЕР_1 та свідоцтва № НОМЕР_2 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність».

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. від 30.04.2025 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання.

19.05.2025 від представника УКРНОІВІ до суду надійшов відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до Виписок з Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки щодо свідоцтв № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , передача права власності на вказані торговельні марки була проведена 12.11.2018 на підставі рішення № 24065, про що було зроблено відповідні публікації в Бюлетені № 21. Чинним законодавством не передбачено повноважень Установи механізмів та способів, у які вона може здійснювати перевірку достовірності інформації, наведеної в наданих документах, в тому числі справжність підписів заявників, повноважень представників сторін договору, статусу об`єктів на предмет наявності заборони їх відчуження, справжність підписів сторін, дійсність договору тощо. Окрім того, до повноважень Установи не віднесено здійснення контролю та перевірки фактів дотримання/виконання сторонами умов договору. У даному випадку УКРНОІВІ не несе жодної відповідальності, як відповідач у справі, до якого заявлені похідні вимоги технічного характеру, пов`язані з проведенням реєстраційних дій. Просив слухати справу у його відсутність.

29.05.2025 до суду представником відповідача ОСОБА_3 - адвокатом Мознюком Д.М., подано відзив, в якому зазначив, що вимоги позивача є необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню. ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_2 були бізнес-партерами, які започаткували виробництво санітарно-гігієнічної продукції. В ході їхньої співпраці у 2015-2016 роках було зареєстровано декілька товариств з обмеженою відповідальністю. У 2016 році ОСОБА_3 (Відповідач-1), на прохання свого рідного брата - ОСОБА_4 , розробила графічне зображення знаків для товарів та послуг «Clean POINT» та «Clean POINT horeca professional cleaning». В подальшому, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 подали заявки на реєстрацію вказаних знаків для товарів та послуг (заявка m201606787 та m201606788). 10.11.2017 року ДП «Укрпатент» за результатами розгляду поданих заявок m201606787 та m201606788 видав свідоцтво на знак для товарів та послуг «Clean POINT» та свідоцтво на знак для товарів та послуг « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Співвласниками вказаних знаків для товарів і послуг були ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Оригінали вказаних свідоцтв зберігались на той момент у ОСОБА_2 . У 2018 році ОСОБА_2 за власним бажанням припинив участь у вказаному бізнес-проекті. Зокрема, згідно досягнутих домовленостей, ОСОБА_9 та ОСОБА_4 виплатили ОСОБА_2 грошову компенсацію здійснених ним вкладень у їхній спільний бізнес-проект, а ОСОБА_2 після цього: вийшов зі складу учасників ТОВ «Промислова компанія «ТЖ» та ТОВ «Промислова компанія «КТЖ»; забезпечив вихід зі складу ТОВ «Клін Пойнт» його довіреної особи (дружини); переоформив право власності на знаки для товарів і послуг «Clean POINT» та «Clean POINT horeca professional cleaning» на ОСОБА_3 та передав їй свідоцтва про реєстрацію вказаних знаків для товарів та послуг. Адміністративна послуга з внесення змін до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг про передачу прав на знаки для товарів і послуг вимагала подання певного пакету документів, який включав в себе договір про передання майнових прав на знаки для товарів і послуг. Тому 26.04.2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір про передачу майнових прав на знаки для товарів і послуг «Clean POINT» та «Clean POINT horeca professional cleaning» на користь ОСОБА_3 . Так як всі розрахунки, в тому числі за передачу прав на торгівельні марки були проведені між бізнес-партнерами ( ОСОБА_4 та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_2 ) ще до підписання договору від 26.04.2018, то ціну в договорі зазначили символічну - у розмірі 500 грн. ОСОБА_4 особисто передавав ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 500 грн. в якості формальної оплати за договором від 26.04.2018 від імені ОСОБА_3 . У 2023 році ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_4 , та повідомив, що підозрює його та ОСОБА_9 в тому, що вони вже вивели з бізнесу свої бізнес-інвестиції, однак порушили їхні домовленості та не виплатили його додаткову винагороду. ОСОБА_4 зазначив що це не правда, бізнес розвивається, а здійснені в нього інвестиції ні він, ні ОСОБА_9 не виводили. На підтвердження цього ОСОБА_4 запропонував йому провести незалежний аудит діяльності підприємств, однак ОСОБА_2 відмовився. Після чого у 2024 році ОСОБА_2 звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом, аналогічним даному, цивільна справа 753/3945/24. В якості підстав для визнання договору передання майнових прав на знаки для товарів і послуг від 26.04.2018 ОСОБА_2 вказував на те, що цей договір він не укладав та не підписував, а про його наявність дізнався як він зазначив у позові: «випадково, 24.08.2023 з відкритої Спеціальної інформаційної системи УКРНОІВІ». В ході розгляду вказаної цивільної справи 753/3945/24 судом призначалась судова почеркознавча експертиза. Відповідно до п. 3 висновку судової почеркознавчої експертизи № 8181/24-32 від 05.12.2024 було встановлено, що підпис від імені ОСОБА_2 , що міститься у графі «Підпис _________ ОСОБА_2 » розділу «Реквізити сторін» у договорі № 1 про передання майнових прав на знак для товарів і послуг від 26.04.2018, виконаний ОСОБА_2 . Після отримання судом вищевказаного висновку за заявою ОСОБА_2 ухвалою суду від 19.03.2025 залишено позов без розгляду. 09.04.2025 року ОСОБА_2 подав новий позов (який є предметом розгляду даної судової справи), в якому заявлені аналогічні позовні вимоги, однак в якості підстав для розірвання договору передання майнових прав на знаки для товарів і послуг від 26.04.2018 ОСОБА_2 більше не вказує, що договір ним не підписувався, натомість зазначає, що не підписував акт приймання-передачі прав на знаки, не отримував грошових коштів за договором, що вважає істотним порушенням умов договору і підставою для його розірвання в розумінні ч. 2 ст. 651 ЦК України. Однак договір було виконано належним чином, ОСОБА_4 особисто передавав ОСОБА_2 грошові кошти, що підтверджується заявою ОСОБА_4 від 26.03.2024 року, посвідченої другим секретарем з консульських питань Посольства України в Словацькій Республіці. Після цього, на виконання умов Договору від 26.04.2018 року ОСОБА_2 добровільно передав оригінали свідоцтв на знаки для товарів і послуг № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , які на сьогоднішній день зберігаються у ОСОБА_3 . У ОСОБА_3 дійсно не зберігся акт приймання-передачі за договором від 26.04.2018 року, оскільки після укладення і фактичного виконання даного договору пройшло вже більше 7 років. Таким чином, відсутність на даний час у ОСОБА_3 акту приймання-передачі не може вказувати на порушення нею умов договору від 26.04.2018 року враховуючи ту обставину, що ОСОБА_2 своєю поведінкою та діями підтвердив належне виконання умов договору, оскільки передача оригіналів свідоцтв на знаки для товарів і послуг № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 була неможлива без отримання ним оплати. Позивачем не доведено факту істотності порушення його прав. Також зазначив про пропуск позивачем строку позовної давності.

До вказаного відзиву додано заяву про виклик свідка та про застосування строків позовної давності.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12.06.2025 задоволено клопотання про виклик та допит свідків.

Протокольною ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12.06.2025 закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача просив відмовити у задоволення позовних вимоги, посилаючись на повне виконання умов договору.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Частиною другою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 31.03.2016 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 через Товариство з обмеженою відповідальністю «Патентне та юридичне бюро «Орбіс» звернулися із заявами № m 201606787 та № m 201606788 про реєстрацію знаків для товарів і послуг «Clean POINT» (комбіноване позначення) та « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (комбіноване позначення) до Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності».

10.11.2017 Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» зареєстрував вказане позначення та видав на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 свідоцтво на знак для товарів і послуг «Clean POINT» (комбіноване позначення) за № НОМЕР_1 та свідоцтво на знак для товарів і послуг «Clean POINТ horeca professional cleaning» (комбіноване позначення) за № НОМЕР_2 .

Таким чином, співвласниками вказаних знаків для товарів і послуг були ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Як стверджує відповідач, оригінали вказаних свідоцтв зберігались на той момент у ОСОБА_2 . Вказана обставина не заперечувалася та не спростована позивачем.

26.04.2018 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір про передачу майнових прав на знаки для товарів і послуг «Clean POINT» та «Clean POINT horeca professional cleaning» на користь ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 1 Договору від 26.04.2018, відчужувач ОСОБА_2 , який являється співвласником права на знаки для товарів та послуг, що посвідчуються Свідоцтвом на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1 з пріоритетом від 31.03.2016 року, перелік товарів 16, 21, 24 та Свідоцтвом на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2 з пріоритетом від 31.03.2016 року, перелік товарів 16, 21, 24, передає набувачу ОСОБА_3 , у повному обсязі всі права, що випливають із свідоцтв на вказані знаки, а набувач приймає всі права на знаки у повному обсязі від відчужувача в порядку передбаченому цим Договором.

Пунктом 3 Договору передбачено, що передача прав на знаки включає: передачу Свідоцтва на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1 з пріоритетом від 31.01.2016 року та Свідоцтвом на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2 з пріоритетом від 31.03.2016 року, а також усіх додатків до них. Передача здійснюється за актом прийому-передачі, який підписується в день укладання договору та після повного розрахунку за даним договором.

Відповідно до п. 4 Договору, за передання прав, що є предметом цього Договору,

набувач зобов`язується сплатити відчужувачу винагороду у розмірі 500 (п`ятсот) гривень. Винагорода має бути сплачена в день передачі прав.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_2 посилається на те, що він не отримував винагороду за вищевказаним договором, не підписував акту прийому-передачі, а також інших документів, на підставі яких було здійснено перереєстрацію права на знаки для товарів та послуг.

Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно з частиною першою статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за

рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою

стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке

порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона

значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Під час розгляду справи судом встановлено, що укладений сторонами договір за формою, змістом та процедурою відповідає вимогам законодавства та волі сторін.

Підставою позову визначено неотримання позивачем плати за договором купівлі-продажу транспортного засобу, тобто невиконання відповідачем договірного зобов`язання.

До предмету доказування в цьому спорі входить встановлення обставини проведення відповідачем розрахунку з позивачем у будь-якій формі (готівковій чи безготівковій), оскільки позивач стверджує, що не отримав від відповідача суми за договором, а відповідач цей факт заперечує.

За ч. ч. 2, 3, ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В матеріалах справи наявні письмова заява ОСОБА_4 від 26.03.2024, посвідчена другим секретарем з консульських питань Посольства України в Словацькій Республіці, та ОСОБА_9 від 28.03.2024, посвідчена другим секретарем з консульських питань Посольства України в Чеській Республіці, в яких останні засвідчили факт виконання договору, передачу позивачеві коштів та його обізнаність про здійснення перереєстрації прав на знаки для товарів і послуг «Clean POINT» та «Clean POINT horeca professional cleaning» на користь ОСОБА_3 .

Позивачем в свою чергу не надано до суду жодних доказів, які б підтверджували невиконання ОСОБА_3 умов договору щодо сплати коштів.

Враховуючи те, що позивачем не надано до суду доказів порушення відповідачем істотних умов договору про передання майнових прав на знак для товарів і послуг від 26.04.2018 за свідоцтвами № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , а також тривалий проміжок часу, що передував зверненню позивача до суду з позовом, суд вважає відсутніми підстави для розірвання договору.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» внести відомості до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг стосовно Свідоцтва України № НОМЕР_1 та свідоцтва № НОМЕР_2 , а саме: вказати співвласниками свідоцтв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність», то оскільки вони мають похідний характер від основної позовної вимоги про розірвання договору про передання майнових прав на знак для товарів і послуг від 26.04.2018 за свідоцтвами № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , у задоволенні якої судом відмовлено, тому і вказані вимоги не підлягають задоволенню.

Що стосується заяви сторони відповідача про застосування строків позовної давності, то суд дійшов висновку, що вказана заява не підлягає задоволенню. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач. Оскільки в даній справі суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, тому суд не застосовує строк позовної давності.

Приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи результат вирішення спору (відмову у позові), відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 2-13, 76-81, 89, 141, 255, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій», про визнання недійсним договору передання майнових прав на знаки для товарів і послуг та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.О. Заставенко

Повний текст рішення складено 31.07.2025.