Справа № 727/4673/25
Провадження № 2/727/1365/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді - Калмикової Ю. О.,

за участі секретаря - Боднарук О. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно,

УСТАНОВИВ:

Описова частина

Зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Чернівці з первісним позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно. ОСОБА_2 звернулася до Шевченківського районного суду м. Чернівці зі зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування первісного позову позивач-відповідач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер наш з відповідачем батько ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Факт наших з ним родинних відносин підтверджується свідоцтвом про моє народження серії НОМЕР_1 та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , зі змісту якого вбачається, що після реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 , моє дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 » було змінено на прізвище чоловіка « ОСОБА_6 ».

Внаслідок смерті батька відкрилась спадщина за законом на 1/2 ідеальну частку будинововолодіння АДРЕСА_1 , до складу якого входить житловий будинок літ «А», загальною площею 161,30 кв.м., в тому числі житловою 61,5 кв.м., житловий будинок літ. «Б», загальною площею 31,00 кв.м., в тому числі житловою 14,00 кв.м., та господарські споруди - гараж літ «В», вбиральня літ. «Г», навіс літ. «Д», криниця літ. «К», вигрібна яма І, ворота з хвірткою № 1, огорожа № 2-3.

Вказане будинковолодіння набуто у спільну сумісну власність моїми батьками ОСОБА_7 та ОСОБА_3 25.03.2010 року відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого на підставі рішення виконкому Чернівецької міської ради № 191/5 від 23.03.2010 року. Титульним власником вказаного майна є ОСОБА_7 .

Будівництво будинковолодіння по АДРЕСА_1 здійснено батьками в період шлюбу та 05.02.2010 року здано в експлуатацію, про що видано сертифікат відповідності державним будівельним нормам, стандартам та правилам, що вбачається зі змісту рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 191/5 від 23.03.2010 року, яким ОСОБА_7 надано дозвіл на оформлення право власності на нерухоме майно.

Факт перебування ОСОБА_7 та ОСОБА_3 на момент будівництва та реєстрації права власності на будинковолодіння в шлюбі підтверджується рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 15.09.2021 року у справі № 727/7154/21, зі змісту якого вбачається, що сторони перебували у шлюбі з 15.10.1977 року. Рішення суду набрало законної сили 19.10.2021 року. Таким чином, ОСОБА_7 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі в період часу з 15.10.1977 року по 19.10.2021 року.

Спадоємцями першої черги за законом є вона, позивач у справі ОСОБА_1 та її повнорідна сестра ОСОБА_2 , що підтверджується матеріалами спадкової справи, копії яких слід витребувати у нотаріуса, що відкрив спадкову справу. У зв`язку з тим, що на момент смерті спадкодавця ОСОБА_3 шлюб між ним та ОСОБА_7 був припинений, остання не є спадкоємцем за законом.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла їх з відповідачем матір ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (копія додається). На випадок своєї смерті вона склала заповіт (копія додається), яким заповіла все своє майно, що буде їй належати на день смерті, відповідачу ОСОБА_2 .

Спадкоємці після смерті ОСОБА_7 , що мають право на обов`язкову частку, відсутні. Таким чином, фактичним власником частини спірного будинковолодіння, що належала до смерті нашій матері ОСОБА_7 , є відповідач ОСОБА_2 . Спору щодо цієї частини спадкового майна між нами немає.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1267 ЦК України вони з сестрою прийняли спадщину після смерті батька, оскільки на момент відкриття спадщини проживали разом з спадкоємцем, що підтверджується довідкою № 485729/1 від 02.02.2023 року.

03 березня 2023 року вона звернулась до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвої Н.В. з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, на підставі якої було заведено спадкову справу № 70348465, що підтверджується витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 71687283 від 04.03.2023 року.

Однак, у видачі свідоцтва на частку у будинковолодінні АДРЕСА_1 , нотаріус відмовила, оскільки право власності на вказане майно зареєстроване за ОСОБА_7 , колишньою дружиною померлого, а відтак вважала, що нею не подано документів на підтвердження реєстрації права власності за покійним батьком, ОСОБА_3 , що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.04.2023 року.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а також витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (копії додаються), право власності за ОСОБА_7 на спірне будинковолодіння зареєстроване 25.03.2010 року, тобто в період шлюбу з моїм батьком.

За таких обставин, на вказане будинковолодіння розповсюджується режим спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, кожному із співвласників будинковолодіння АДРЕСА_1 - ОСОБА_7 та ОСОБА_3 до моменту смерті - належало по 1/2 його частки.

Таким чином, спадщина, що відкрилася внаслідок смерті ОСОБА_3 складається з 1/2 ідеальної часки у праві власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Враховуючи те, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є вона та відповідач ОСОБА_2 (діти спадкодавця), а також виходячи з принципу рівності часток спадкоємців при спадкуванні за законом, мені належить до спадкування частка у спадковому майні. (Розрахунок: 1/2 : 1/2 = 1/4).

На підставі вищезазначеного, просила суд визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 1/4 ідеальну частку у будинковолодінні з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Право спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_7 на будинковолодіння з належними до нього господарськими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , припинити.

На обґрунтування зустрічного позову відповідач-позивач зазначає, що вказаний спір виник у сфері спадкових правовідносин, а тому зустрічна позовна заява про визнання права власності на це ж спадкове майно свідчить на користь висновку про можливість прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх з відповідачем батько ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть.

За життя батько не залишив заповіту, а тому спадщина, що відкрилась внаслідок його смерті, має бути оформлена в порядку черговості спадкування - по закону.

ОСОБА_2 , відповідно до свідоцтва про народження є його донькою. У зв`язку з реєстрацією шлюбу 03.05.2012 року вона змінила своє дошлюбне прізвище на прізвище чоловіка « ОСОБА_8 ».

До спадкоємців першої черги також належить її рідна сестра - ОСОБА_1 - позивач за первісним позовом.

До спадкової маси після смерті батька входить 1/2 ідеальна частка будинововолодіння АДРЕСА_1 , до складу якого входить житловий будинок літ «А», загальною площею 161,30 кв.м., в тому числі житловою 61,5 кв.м., житловий будинок літ. «Б», загальною площею 31,00 кв.м., в тому числі житловою 14,00 кв.м., та господарські споруди - гараж літ «В», вбиральня літ. «Г», навіс літ. «Д», криниця літ. «К», вигрібна яма І, ворота з хвірткою № 1, огорожа № 2-3.

Вказане майно є об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , на ім`я матері ОСОБА_7 25.03.2010 року видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно на підставі рішення виконкому Чернівецької міської ради № 191/5 від 23.03.2010 року.

ОСОБА_7 та ОСОБА_3 на момент будівництва та реєстрації права власності на будинковолодіння перебували в шлюбі, що підтверджується рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15.09.2021 року у справі № 727/7154/21, зі змісту якого вбачається, що сторони перебували у шлюбі з 15.10.1977 року по 19.10.2021 року.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а також витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, право власності за ОСОБА_7 на спірне будинковолодіння зареєстроване 25.03.2010 року, тобто в період шлюбу з їх батьком, а тому вказане майно є об`єктом права спільної сумісної власності.

У зв`язку з тим, що на момент смерті спадкодавця ОСОБА_3 шлюб між ним та ОСОБА_7 був припинений, остання не є спадкоємцем за законом.

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. На випадок своєї смерті вона склала заповіт, яким заповіла все своє майно, що буде їй належати на день смерті, ОСОБА_2 . Таким чином, фактичним власником 1/2 частини спірного будинковолодіння, що належала до смерті їхній матері ОСОБА_7 , є відповідач-позивач. Спору щодо цієї частини спадкового майна між сторонами немає.

Вони зі сестрою прийняли спадщину після смерті батька, оскільки на момент відкриття спадщини проживали разом з спадкоємцем, що підтверджується довідкою № 48555 від 23.02.2023 року.

19 квітня 2023 року ОСОБА_2 звернулась до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвої Н. В. з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, однак, у видачі свідоцтва на частку у будинковолодінні АДРЕСА_1 , нотаріус відмовила, оскільки право власності на вказане майно зареєстроване за ОСОБА_7 , колишньою дружиною померлого, а відтак вважала, що нею не подано документів на підтвердження реєстрації права власності за покійним батьком, ОСОБА_3 , що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.04.2023 року.

За таких обставин, на вказане будинковолодіння розповсюджується режим спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, кожному із співвласників будинковолодіння АДРЕСА_1 - ОСОБА_7 та ОСОБА_3 до моменту смерті - належало по 1/2 його частки.

Таким чином, спадщина, що відкрилася внаслідок смерті ОСОБА_3 складається з 1/2 ідеальної часки у праві власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Враховуючи те, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 (діти спадкодавця), а також виходячи з принципу рівності часток спадкоємців при спадкуванні за законом, мені належить до спадкування частка у спадковому майні. (Розрахунок: 1/2 : 1/2 = 1/4).

Відповідно до звіту про оцінку від 24.03.2025 року ринкова вартість будинковолодіння по АДРЕСА_1 становить 2743000 грн. (копія в матеріалах справи). За таких обставин вартість % ідеальної частки у майні складає 685750 грн. (2743000 грн.: 4), що і є ціною позову.

Вартість судового збору у такому випадку складатиме 685750 грн. (685750 х 1:100).

Просила суд визнати за ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 1/4 ідеальну частку у будинковолодінні з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Право спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_9 на будинковолодіння з належними до нього господарськими спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , припинити.

Надходження позовної заяви та інших заяв до суду

15.05.2025 суддя ухвалою відкрила провадження у справі № 727/4673/25 та призначила справу до розгляду у підготовчому провадженні.

12.06.2025 відповідач надала заяву про визнання первісного позову в повному обсязі.

12.06.2025 відповідач надала зустрічну позовну заяву.

16.06.2025 суддя ухвалою зустрічну позовну заяву об`єднати в одне провадження з первісним позовом.

16.06.2025 суддя ухвалою закрила підготовче провадження і призначила справу до судового розгляду.

09.07.2025 нотаріус надала копію спадкової справи.

16.07.2025 представник позивача-відповідача надала клопотання про розгляд справи без участі позивача-відповідача та її представника.

31.07.2025 представник позивача-відповідача надала клопотання про розгляд справи без участі позивача-відповідача та її представника.

Доводи особи, яка подала позов

Позовні заяви мотивовані відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Позивач-відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Представник позивача-відповідача ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи за відсутності позивачки-відповідачки та представника позивача-відповідача, первісний позов просила задовольнити. Зустрічний позов визнала в повному обсязі, не заперечує проти його задоволення.

Відповідач-позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, надала заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, позов первісний визнала в повному обсязі, зустрічний позов просила задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Судом встановлено, що визнання відповідачем-позивачем первісного позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також визнання позивачем-відповідачем зустрічного позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Суд уважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи. У зв`язку з розглядом подання без участі осіб, які беруть участь у справі, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Дослідивши письмові докази по справі, суд уважає встановленими наступні фактичні обставини справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

З матеріалів справи вбачається, що згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 02.06.2022, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що складено актовий запис №1386.

Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №71687283 від 04.03.2023, номер 70348465, номер у нотаріуса №12/2023, спадкодавець ОСОБА_3 .

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 22.09.1979, наданим с. Товсте селища рада Заліщицького району Тернопільської області, ОСОБА_11 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що складено актовий запис №37. Батьком записаний ОСОБА_3 , матір`ю ОСОБА_7 .

Згідно з свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_6 від 03.06.2005, наданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, ОСОБА_4 та ОСОБА_11 зареєстрували шлюб 03.06.2005 року, про що складено актовий запис №586. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 , дружини ОСОБА_6 .

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 від 07.08.1988, наданим м. Чернівці міськ.відділ ЗАГЗ, ОСОБА_12 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що складено актовий запис №2415. Батьком записаний ОСОБА_3 , матір`ю ОСОБА_7 .

Згідно з свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_8 від 03.05.2012, наданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, ОСОБА_13 та ОСОБА_12 зареєстрували шлюб 03.05.2012 року, про що складено актовий запис №446. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 , дружини ОСОБА_8 .

Згідно з рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15.09.2021 №727/7154/21 шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 розірвано. Рішення набрало законної сили 19.10.2021.

Згідно з витягом з рішення Виконавчого комітету Чернівецької міської ради №191/5 від 23.03.2010, вирішено оформити право приватної власності ОСОБА_7 на будинковолодіння, що складається з двох житлових будинків літ. А та літ. Б на АДРЕСА_1 , в тому числі: житловий будинок літ А. загальною площею 161,30 кв.м., в тому числі чотири житлових кімнати площею 61,50 кв. м. житловий будинок літ. Б загальною площею 31.00 кв.м., в тому числі одна житлова кімната площею 14,00 кв. м., гараж літ. В, вбиральна літ. Г, криниця літ. К, вигрібна яма І, у зв`язку із введенням в експлуатацію.

Згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 25.03.2010, наданого виконавчим комітетом Чернівецької міської ради, тип об`єкта: будинковолодіння, що складається з двох житлових будинків літ. А та літ. Б, адреса об`єкта: АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_7 , форма власності приватна, частка 1/1, підстава рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 23.03.2010 №191/5.

Згідно з витягом про реєстрації права власності на нерухоме майно, наданим Чернівецьким комунальним обласним бюро технічної інвентаризації №21591970 від 19.01.2009, тип об`єкта: будинковолодіння, що складається з двох житлових будинків літ. А та літ. Б, адреса об`єкта: АДРЕСА_1 , номер запису 8443 в книзі 61, ст. 328, власник ОСОБА_7 , форма власності приватна, частка 1/1, підстава свідоцтво про право власності від 05.03.1993.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №234320720 від 26.11.2020, тип об`єкта: будинковолодіння, що складається з двох житлових будинків літ. А та літ. Б, адреса об`єкта: АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_7 , форма власності приватна, частка 1/1, підстава свідоцтво про право власності від 05.03.1993.

Згідно з технічним паспортом на житловий будинок адреса об`єкта: АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_7 .

Згідно зі звітом про оцінку майна адреса об`єкта: АДРЕСА_1 , наданою ТОВ «Імперія-2022» від 22.02.2023, ринкова вартість будинковолодіння, загальною площею 161,30 кв.м., житловою площею 51.50 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_1 , становить 2743000,00 грн.

Згідно з довідкою про реєстрацію/останнє місце проживання №488555 від 23.02.2023, наданою Департаменту надання адміністративних послуг, про те, що за адресою: АДРЕСА_1 останнє місце проживання померлої особи ОСОБА_3 на день його смерті зареєстровані ОСОБА_7 власник, ОСОБА_14 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_15 .

Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №40/02-31 від 03.04.2023, наданого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвою Надією Василівною відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні такої нотаріальної дії, як видача свідоцтва про право на спадщину за законом на належну їй частину будинковолодіння, що складається з двох житлових будинків літ. А та літ. Б, за адресою: АДРЕСА_1 , що належав померлому ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , у зв`язку з тим, що вчинення такої нотаріальної дії суперечить законодавству України та не подано документи, необхідні для вчинення такої нотаріальної дії.

Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №46/02-31 від 19.04.2023, наданого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвою Надією Василівною відмовлено ОСОБА_2 у вчиненні такої нотаріальної дії, як видача свідоцтва про право на спадщину за законом на належну їй частину будинковолодіння, що складається з двох житлових будинків літ. А та літ. Б, за адресою: АДРЕСА_1 , що належав померлому ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , у зв`язку з тим, що вчинення такої нотаріальної дії суперечить законодавству України та не подано документи, необхідні для вчинення такої нотаріальної дії.

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_9 від 04.03.2024, виданого Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , про що складено актовий запис №313.

Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №79058702 від 07.11.2024, номер 73253356, номер у нотаріуса №110/2024, спадкодавець ОСОБА_7 .

Згідно з заповітом від 24.12.2021, посвідченим приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Ткач Н. В., за реєстром №6296, ОСОБА_7 все майно, що буде їй належати на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого воно б не складалось, а також все те, на що вона за законом буде мати право, вона заповідає своїй доньці ОСОБА_2 .

Згідно з довідкою про реєстрацію/останнє місце проживання №485729/1 від 02.02.2023, наданою Департаменту надання адміністративних послуг, про те, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_15 .

Мотивувальна частина

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Предметом спору у цій справі є нерухоме майно, а саме будинковолодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

У статті 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

За загальним правилом власник самостійно користується, володіє та розпоряджається своїм майном. Володіння та розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.

Відповідно до статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), тобто право спільної власності - це право власності кількох суб`єктів на один об`єкт.

Відповідно до статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом.

У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено устатті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Відповідно до ст. 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшенням, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 p. N 11).

Відповідно до п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

При цьому, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 3 ст. 61 СК України) та використовуються подружжям спільно на підставі рівних прав на володіння, користування і розпоряджання відповідним майном (ст. 63 СК України).

Згідно з матеріалами справи, земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_3 , квартиру за адресою: АДРЕСА_4 та гараж за адресою: АДРЕСА_3 , набуто у власність під час перебування ОСОБА_16 та ОСОБА_17 у шлюбі, земельна ділянка, квартира та гараж зареєстровані на ім`я відповідача ОСОБА_17 .

Слід зазначити, що за приписами статей 60, 70 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, а у разі поділу такого майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Враховуючи, що спірні земельна ділянка, гараж за адресою: АДРЕСА_3 , а також квартира за адресою: АДРЕСА_4 , набуті сторонами за час шлюбу, не залежно від того на чиє ім`я зареєстровані земельна ділянка, квартира та гараж, за приписами статей 60, 70 Сімейного кодексу України, така нерухомість є спільною сумісною власністю подружжя, де частки кожної зі сторін є рівними.

Домовленості між сторонам з приводу поділу спірного майна не досягнуто, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду з даним позовом про поділ майна, в якому просить визнати за позивачем та відповідачем право власності на спільне майно по 1/2 частині за кожною особою.

За приписом частини другої статті 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними, а за приписом частини другої статті 364 ЦК України саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки у неподільній речі.

Велика Палата Верховного Суду у справі №209/3085/20 від 08.02.2022 сформулювала правову позицію, що згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою.

Згідно з рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15.09.2021 №727/7154/21 шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , укладений 15 жовтня 1977 року, актовий запис №2148 - розірвано. Рішення набрало законної сили 19.10.2021.

Згідно з витягом з рішення Виконавчого комітету Чернівецької міської ради №191/5 від 23.03.2010, вирішено оформити право приватної власності ОСОБА_7 на будинковолодіння, що складається з двох житлових будинків літ. А та літ. Б на АДРЕСА_1 , в тому числі: житловий будинок літ А. загальною площею 161,30 кв.м., в тому числі чотири житлових кімнати площею 61,50 кв. м. житловий будинок літ. Б загальною площею 31.00 кв.м., в тому числі одна житлова кімната площею 14,00 кв. м., гараж літ. В, вбиральна літ. Г, криниця літ. К, вигрібна яма І, у зв`язку із введенням в експлуатацію.

Згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 25.03.2010, наданого виконавчим комітетом Чернівецької міської ради, тип об`єкта: будинковолодіння, що складається з двох житлових будинків літ. А та літ. Б, адреса об`єкта: АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_7 , форма власності приватна, частка 1/1, підстава рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 23.03.2010 №191/5.

Згідно з витягом про реєстрації права власності на нерухоме майно, наданим Чернівецьким комунальним обласним бюро технічної інвентаризації №21591970 від 19.01.2009, тип об`єкта: будинковолодіння, що складається з двох житлових будинків літ. А та літ. Б, адреса об`єкта: АДРЕСА_1 , номер запису 8443 в книзі 61, ст. 328, власник ОСОБА_7 , форма власності приватна, частка 1/1, підстава свідоцтво про право власності від 05.03.1993.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №234320720 від 26.11.2020, тип об`єкта: будинковолодіння, що складається з двох житлових будинків літ. А та літ. Б, адреса об`єкта: АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_7 , форма власності приватна, частка 1/1, підстава свідоцтво про право власності від 05.03.1993.

Згідно з технічним паспортом на житловий будинок адреса об`єкта: АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_7 .

Згідно зі звітом про оцінку майна адреса об`єкта: АДРЕСА_1 , наданою ТОВ «Імперія-2022» від 22.02.2023, ринкова вартість будинковолодіння, загальною площею 161,30 кв.м., житловою площею 51.50 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_1 , становить 2743000,00 грн.

Згідно з довідкою про реєстрацію/останнє місце проживання №488555 від 23.02.2023, наданою Департаменту надання адміністративних послуг, про те, що за адресою: АДРЕСА_1 останнє місце проживання померлої особи ОСОБА_3 на день його смерті зареєстровані ОСОБА_7 власник, ОСОБА_14 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_15 .

Оскільки спірне між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 не підлягло поділу за час їхнього життя, яке є об`єктом спільної сумісної власності, суд доходить висновку про визнання права спільної сумісної власності за ОСОБА_7 та за ОСОБА_3 на будинковолодіння, що складається з двох житлових будинків літ. А та літ. Б, адреса об`єкта: АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1226 ПК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до ч. 2 ст. 1225 ПК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч.1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Частиною першою ст.1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за виданою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року.

Відповідно до пунктів 4 та 6 глави 1 розділу II нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після визначення (виділення) частки померлого у спільному майні. Тому при спадкуванні таких часток істотне значення має встановлення їх розміру, що може бути зроблено як за життя спадкодавців, так і після відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України).

З урахуванням зазначеного, Верховний Суд резюмує, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування.

Аналогічний правовий висновок неодноразово було викладено Верховним Судом у постановах від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц (провадження № 61-15147св18); від 20 червня 2018 року у справі № 266/5267/18 (провадження № 61-6647св19); від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц (провадження № 61-28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18 (провадження № 61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 570/997/19.

Щодо неможливості визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим, Верховний Суд неодноразово висловлювався, зокрема, у постановах від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18, від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18, від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18, 16 червня 2021 року у справі № 570/997/19.

У справі, яка розглядається, предметом позову є саме визнання права власності в порядку спадкування на частку в майні, що перебуває у спільній сумісній власності, а не визнання права власності на майно за померлим, тому вказані висновки не є застосовними до спірних правовідносин.

Суд уважає, що оскільки спірне будинковолодіння було у спільній сумісній власності ОСОБА_18 та ОСОБА_7 , то позовні вимоги за первісним позовом щодо визнання за ОСОБА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 1/4 ідеальну частку у будинковолодінні з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 та за зустрічною позовною заявою щодо визнання за ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 1/4 ідеальну частку у будинковолодінні з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 підлягають задоволенню .

На підставі викладеного, прийнявши до уваги визнання позовів, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог та висновку про необхідність задоволення позовних вимог за первісним і за зустрічним позовами.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 206, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, ст. 15, 16, 25, 316, 317, 319, 346, 355, 356, 364, 368, 370, 1217, 1218, 1225, 1226, 1270 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити частково первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 1/4 ідеальну частку у будинковолодінні з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Задовольнити частково зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно.

Визнати за ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 1/4 ідеальну частку у будинковолодінні з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач-відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Відповідач-позивач: ОСОБА_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Суддя Ю. О. Калмикова