Провадження номер 2/205/4628/25
УХВАЛА

Іменем України

29 липня 2025 року м. Дніпро

Суддя Новокодацького районного суду міста Дніпра Грона Д. С., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Голубничий О. І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Новокодацького районного суду міста Дніпра з позовною заявою до Нгуєн Ван Хань ( АДРЕСА_1 ) про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії.

Звертаючись до суду з даним позовом та обираючи на власний розсуд спосіб захисту свого права, позивач, яка є власником юридичної особи Privat Limited Company ClipRush OU (код 16824016), яка зареєстрована 21.09.2023 за адресою: Harju Maakond, Tallinn, Kesklinna linnaosa, Ahtri tn 12, 15551, зазначила відповідача ОСОБА_4 , який зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , Vietnam, вказавши, що порушення відбулось на платформі відеохостингу YouTube, який зареєстрований в USA, CА 94066, San Bruno Cherry Ave. 901.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Частина перша статті 3 ЦПК України встановлює, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 ЦПК України, якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Частиною 1 статті 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається ЦПК України, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Таким чином зазначена справа є справою з іноземним елементом.

Відповідно до положень ст. 497 ЦПК України, підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

У відповідності до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 10 ст. 28 ЦПК України визначено, що позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про міжнародне приватне право», закон застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, зокрема, підсудність судам України справ з іноземним елементом.

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачені статтею 19 ЦПК України, згідно з якою суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється за правилами іншого судочинства.

Так, у міжнародному цивільному процесі під підсудністю цивільних справ за участю іноземних осіб (міжнародною підсудністю) розуміють компетенцію судів певної держави щодо розгляду і вирішення цивільних справ та здійснення окремих процесуальних дій щодо іноземного елемента. Тому, спочатку необхідно вирішити питання про те, чи підлягає розгляду конкретна справа на території держави, до суду якої звернувся заявник, а вже потім має бути визначений конкретний суд, наділений повноваженнями вирішувати подібні цивільні справи.

З урахуванням викладеного, на цивільні справи з іноземним елементом поширюються як загальні, так і спеціальні правила підсудності. Тому суд повинен з`ясувати питання про те, чи поширюється його компетенція на розгляд даної справи.

Вирішуючи питання про підсудність справ з іноземним елементом, суди України, відповідно до вимог статей 2, 497 ЦПК України, повинні керуватися нормами Закону України «Про міжнародне приватне право» та нормами відповідних міжнародних договорів.

Частиною першою статті 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону.

Статтею 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено підстави визначення підсудності справ судам України. Суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках, зокрема, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону та якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи відповідача.

Відповідно до статті 20 Договору між Україною і Соціалістичною Республікою В`єтнам про правову допомогу і правові відносини в цивільних і кримінальних справах (Договір ратифіковано Законом N 2080-III (2080-14) від 02.11.2000) визначено компетенцію судів. Згідно частини 1 ст. 20 Договору, якщо цей Договір не встановлює іншого, то суди кожної з

Договірних Сторі компетентні розглядати цивільні справи, якщо відповідач - фізична особа має на її території місце проживання, а відповідач - юридична особа - місцезнаходження. Відповідно до ч. 2 ст. 20 Договору суди Договірних Сторін розглядають справи і в інших випадках, якщо про це є письмова угода сторін.

Відомості про те, що сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, у доданих до позовної заяви матеріалах відсутні.

Доказів того, що відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення в Україні позивачем не додано.

З тексту позовної заяви вбачається, що порушення авторських прав можливо мале місце на платформі відеохостингу YouTube, який зареєстрований в США.

Крім того, з додатків до позову вбачається, що постраждалою особою є юридична особа, зареєстрована та розташована в м. Таллінн, Естонія, якій безпосередньо були надані права на офіційні прямі трансляції Турніру.

Посилання позивача на п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про міжнародне приватне право" є безпідставним, оскільки цей спір не повязаний з оформленням права інтелектуальної власності, яке потребує реєстрації чи видачі свідоцтва (патенту) в Україні.

Отже, даному випадку позивач - фізична особа, звертається з позовом до відповідача, який розташований у В`єтнамі, а тому, цей спір за таких умов, суб`єктно не належить до юрисдикції національних судів України.

Згідно п. 1 ч. 1ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, враховуючи, що позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, суд вважає, що у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії, слід відмовити.

Керуючись ст.ст.46, 55, 186, 259, 260, 352, 353 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження у справі в порядку цивільного судочинства за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Денис ГРОНА

.