Справа № 159/2240/25
Провадження № 2/159/1037/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Чалого А.В.,

за участю секретаря судового засідання Конашук М.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Ковель цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Велицької сільської ради Ковельського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

До Ковельського міськрайонного суду Волинської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 в якій вона просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та побутовими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , як на спадкове майно, що залишилося по смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина, яку прийняла позивачка, як дружина, шляхом проживання разом зі спадкодавцем на момент його смерті. Позивачка є спадкоємицею до майна спадкодавця, в тому числі на житловий будинок господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , проте не може отримати свідоцтво про право власності у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, а тому змушена звертатися до суду.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17.04.2025 позовну заяву залишено без руху через її невідповідність ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

28.04.2025 позивачка недоліки усунула.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02.05.2025 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

02.06.2025, 01.07.2025 підготовче судове засідання відкладено для витребування доказів.

Позивачка та її представник в підготовче судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, представниця позивачки звернулася до суду з заявою про розгляд справи у їх відсутності.

Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачами.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду.

Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинним нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, об`єктами реєстрації є будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Під будинком, як об`єктом правової реєстрації, розуміється один будинок з приналежними до нього службовими будівлями та спорудами (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці, під самостійним порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Під домоволодінням розуміється два і більш будинків з приналежними до них надвірними будівлями (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці під одним порядковим номером по вулиці, провулку, площі.

У період чинності вказаної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 31.10.1975 № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися у тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Отже, записи у погосподарських книгах можуть визнаватися в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності.

Судом встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги №1 за 2025 рік Велицької сільської ради Ковельського району Волинської області, по особовому рахунку № НОМЕР_1 будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 належав ОСОБА_3 . Будинок побудований в 1982 році.

За таких обставин, суд вважає підтвердженим, що ОСОБА_3 був власником житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , яке видане 25.01.2024 виконавчим комітетом Велицької сільської ради Ковельського району Волинської області.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 01.09.1969, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 01.09.2069.

Згідно довідки Велицької сільської ради Ковельського району Волинської області №196 від 07.02.2024, ОСОБА_2 постійно проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 . Разом з ним були зареєстровані та проживали ОСОБА_1 (дружина), ОСОБА_5 (син), ОСОБА_6 (донька). Заповіт від імені ОСОБА_2 не посвідчувався.

Як вбачається з спадкової справи №20/2024 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , з заявою про прийняття спадщини після смерті останнього звернулася ОСОБА_1 , дружина померлого спадкодавця.

Інші спадкоємці, зокрема, ОСОБА_2 (син), ОСОБА_7 (син), ОСОБА_8 (донька), ОСОБА_6 (донька), ОСОБА_5 (син) спадщину, зокрема на житловий будинок, у встановленому законом порядку не прийняли.

Отже, ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Постановою приватного нотаріуса Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Мороза К.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.04.2025 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на дане майно.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Отже, позивачка, як спадкоємець за законом, прийняла спадщину шляхом звернення з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Мороза К.В., проте свідоцтво про право на спадщину за законом не отримала через відсутність правовстановлюючих документів про належність померлому вищевказаного нерухомого майна.

Враховуючи те, що позивачка у іншій спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не може, суд вважає, що позовні вимоги про визнання за позивачкою права власності на спадкове майно ґрунтуються на чинному законодавстві, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

На виконання ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Керуючись ст. ст.12, 13, 81, 89, 200, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та побутовими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ,в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Повернути ОСОБА_1 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Велицька сільська рада Ковельського району Волинської області, місцезнаходження: вул. Перемоги, 88, с. Велицьк, Ковельський район, Волинська область, .

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:А. В. ЧАЛИЙ