Провадження №: 2-о/336/235/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя області у складі: головуючого судді Звєздової Н.С., за участю секретаря судового засідання Іванченко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду подану в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Михайлівська сільська рада Вільянського району Запорізької області, про встановлення юридичного факту, -

ВСТАНОВИЛА:

Представник заявниці адвокат Стадніченко С.В., який діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АР № 1235270, звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить встановити факт належності ОСОБА_1 земельної ділянки, розташованої на території Михайлівської сільської ради.

В обґрунтування заяви зазначено, що заявниці ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,06 га, державний акт на право власності виданий на підставі рішення Михайлівської сільської ради народних депутатів від 07.04.1994 року № 6, державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 684. При оформлені означеного акту на земельну ділянку невірно зазначено прізвище заявниці, а саме: замість вірного « ОСОБА_2 » вказано « ОСОБА_3 », що унеможливлює здійснення державної реєстрації земельної ділянки та видачі витягу з Державного земельного кадастру, що суттєво порушує її права, як власниці земельної ділянки. Вирішення питання в позасудовому порядку є неможливим, тому вимушені звернутись до суду з означеною заявою.

Ухвалою судді від 13.05.2025 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі за правилами окремого провадження.

Представник заявника та заявниця в судове засідання не з`явились, від представника заявника надійшла заява про розгляд справи без їх участі та задоволенні вимог у повному обсязі.

Представник Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області в судове засідання не з`явився, надавши заяву про задоволення заявлених вимог.

Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази у сукупності, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав.

Пунктом 5 ч.2 ст.293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Порядок розгляду справ окремого провадження, яким є вид непозовного цивільного судочинства, за процедурою якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, внормований Розділом ІУ ЦПК України.

Главою 6 Розділу ІУ ЦПК України врегульований розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно зі ст. 315 ЦПК України у судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За змістом частини 2 ст. 315 ЦПК України встановлення у судовому порядку фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб можливо, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у відповідності до архівного витягу з протоколу сімнадцятої сесії двадцять першого скликання Михайлівської сільської Ради народних депутатів Вільнянського району Запорізької області від 28.10.1993 року та архівного витягу з додатку до нього ОСОБА_1 (заявниці) виділено земельну ділянку площею 0,06 га під садівництво (а.с. 10, 11).

На підставі рішення Михайлівської сільської Ради народних депутатів від 07.04.1994 № 6, заявниці видано Державний акт на право приватної власності на землю площею 0.06 га, яка розташована на території Михайлівської сільської Ради для ведення садівництва. Акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 684 (а.с. 8).

Під час оформлення Державного акту на право приватної власності на землю допущено помилку в написанні прізвища заявниці, замість вірного « ОСОБА_2 » зазначено « ОСОБА_3 ».

Факт правильного написання прізвища заявниці підтверджується копією паспорта громадянки України серії НОМЕР_1 , виданого Шевченківським РВ УМВС України в Запорізькій області від 02.03.1999 (а.с. 5-6), копією довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру (а.с. 7).

Завданням цивільного судочинства у контексті статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних справ, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Виконання завдань цивільного судочинства залежить від встановлення судом у справі об`єктивної істини та правильного застосування норм матеріального і процесуального права.

Об`єктивний, повний та всебічний розгляд цивільної справи в значній мірі залежить від ефективного та всебічного дослідження судом доказів, які надаються сторонами конфлікту та аргументують їхню позицію по справі і тим самим надають судді можливість вивчити обставини, які спричинили конфлікт.

Положеннями статті 77 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до копі паспорта громадянки України, довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, копію свідоцтва про шлюб - написання прізвища померлої ОСОБА_4 .

Для справедливого судового розгляду в контексті належного доказування непересічне значення має, з погляду Європейського суду з прав людини, наявність у судовому рішенні достатніх підстав та аргументів, на основі яких воно було ухвалене. Підтвердження цього відображено у цілій низці судових прецедентів Європейського суду з прав людини. Так, у рішенні в справі «Руіс Торіа проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року Європейський суд наголосив, що «у відповідності зі встановленим прецедентним правом, яке відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином вказані підстави, за якими вони були ухвалені. Пункт 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини зобов`язує судові інстанції вказувати мотивацію ухвалених ними рішень» [1, с. 13-14].

Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, на збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно листа ВСУ 01.01.2012р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Від встановлення вказаного факту залежить можливість здійснення заявником права розпорядження належним їй майном з метою державної реєстрації та отримання витягу з Державного земельного кадастру.

Враховуючи, що невірне оформлення Державного акту на право приватної власності на землю сталось з вини працівника Михайлівської сільської Ради, суд дійшов висновку, що подана заява є доведеною, обґрунтованою, а відтак підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.2, 10, 19, 263-265, 268, 293, 315, 319 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 Державного акту на право власності на землю площею 0,06 га на території Михайлівської сільської ради, виданого на підставі рішення Михайлівської сільської Ради народних депутатів від 07.04.1994 року № 6 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 684.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників справи:

Заявниця: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання (зареєстроване): АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа:

Михайлівська сільська рада Вільнянського району Запорізької області, місцезнаходження: 70030, Запорізька область, Вільнянський район, с. Михайлівка, вул. Слободчикова, 17.

Суддя: Н.С. Звєздова