Провадження № 2/638/3208/25
РІШЕННЯ

Іменем України

09 липня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Смирнова В.А.

за участі секретаря судового засідання Євженко О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

в с т а н о в и в:

Моторне (транспортне) страхове бюро України через свого представника звернулося до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, в судовому засіданні з повідомленням (викликом сторін).

Заочним Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 09 січня 2025 року у справі №638/20866/24 позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (, місцезнаходження юридичної особи: м.Харків, Русанівський бульвар, 8) завдану шкоду в порядку регресу у розмірі 149 345 (сто сорок дев`ять тисяч триста сорок п`ять) грн. 84 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (, місцезнаходження юридичної особи: м.Харків, Русанівський бульвар, 8) сплачений судовий збір в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 40 коп.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харковавід 10 лютого 2025 року заяву представника ОСОБА_1 , адвоката Череватенко Ірини Миколаївни про перегляд заочного Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 09 січня 2025 року у справі №638/20866/24 за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задоволено. Заочне Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 09 січня 2025 року у справі №638/20866/24 за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу скасовано. Призначено справу до розгляду в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.

У судове засідання представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився, до позовної заяви надав заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити позов, вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення судом.

У судове засідання відповідачка та її представник належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явилися, представник Відповідачки, адвокат Череватенко І.М.. подала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, також подала Відзив на позовну заяву, в якому просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що Позивачем у справі в обґрунтування вказаної суми шкоди було надано звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 06.04.2023 року проведеного нібито ФОП ОСОБА_2 , з яким відповідач ОСОБА_1 не погоджується. Вказаний звіт не містить підпису самого ОСОБА_2 , таким чином оцінювачем не було дотримано вимоги п.п. б), п. 4.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, тому такий звіт не може братись до уваги. Також вказує, що ще однією підставою заперечення проти позовних вимог є те, що вина відповідача у заподіянні шкоди не була доведена жодними приюдиційними фактами. На підтвердження факту вини відповідача, позивачем надано до суду копія постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.04.2023 року. Однак, з копії вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 не визнано винною у вчиненні ДТП. Жодних інших доказів на підтвердження вини відповідача у вчиненні ДТП, позивачем не надано. Враховуючи вищевикладене вина ОСОБА_1 у заподіянні шкоди не доведено належними доказами, а таким чином підстав стягнення з неї шкоди заподіяної ДТП не має.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вказує у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів.

Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом.

Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься.

Суд, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках.

Відповідач, зі свого боку, зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову.

Згідно позиції Верхового Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2003 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Статтями 78, 81 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ході судового розгляду встановлено, що 27.03.2023 року в с. Софіївська Борщагівка відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Ауді», р/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 (далі Відповідач) та транспортного засобу «Dodge Journey» р/н НОМЕР_3 . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди було визнано Відповідачку та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Суд критично ставиться до доводів Відповідачки у Відзиві щодо того, що ОСОБА_1 не було визнано винною у вчиненні ДТП Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області, оскільки в мотивувальній частині постанови вказано «За таких обставин, вислухавши пояснення водія ОСОБА_3 , вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, серед яких протокол серії ААД № 131584 від 27.03.2023 року про адміністративне правопорушення, схема місця ДТП, письмові пояснення водія ОСОБА_4 , відповідно до яких під час руху за кермом автомобіля «DODGE JOURNEY», д/н НОМЕР_4 , він відчув удар в задню ліву частину транспортного засобу, що супроводив подальший рух автомобіля вперед, зупинившись він виявив водійку автомобіля «AUDI Q3», д/н НОМЕР_2 , у непритомну стані, ще один чоловік допоміг витягти її з-за керма, та вони її облили водою, після чого викликали швидку допомогу, вважаю, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки згідно п. «б» п. 2.9 ПДР України контроль стану здоров`я та самопочуття залишається за водієм, тому переконана в доцільності накладення на водія ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинене у виді штрафу».

Згідно вказаної Постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 квітня 2023 року « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , притягнути до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (протокол серії ААД № 131584 від 27.03.2023 року про адміністративне правопорушення) та накласти адміністративне стягнення -штраф у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. на користь держави.»

Цивільно-правова відповідальність Відповідача, як винної особи за шкоду, заподіяну майну третіх осіб унаслідок експлуатації транспортного засобу на момент настання ДТП, в порушення вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не була забезпечена за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Керуючись положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпіла сторона, у зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність Відповідача не була забезпечена за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, звернулася до Моторно (транспортного) страхового бюро України із заявою про відшкодування шкоди заподіяної пошкодженням транспортного засобу і надала всі необхідні документи передбачені ст. 35 Закону, в тому числі і Заяву про виплату відшкодування.

Моторне (транспортне) страхове бюро України, яке відповідно до пп. а) п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодовує шкоду заподіяну транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільноправову відповідальність, здійснило розгляд вказаного випадку, визначило розмір заподіяного збитку та здійснило на користь потерпілої особи регламенту виплату у розмірі 147 603,84 грн.

Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає: 149 345,84 грн.

Позивачем в обґрунтування вказаної суми шкоди було надано звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 06.04.2023 року проведеного ФОП ОСОБА_2 .

Звіт доданий до позову не містить фізичного підпису оцінювача, але зазначений Звіт був підписаний електронним цифровим підписом. До позову та до Відповіді на Відзив Позивачем надано Протокол створення та перевірки електронного підпису зазначеного Звіту. А тому Звіт є підписаний належним чином згідно Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».

Інших звітів щодо розміру завданої шкоди сторонами надано не було.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована, то Відповідач, як особа, що винна у настанні дорожньотранспортної пригоди, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу Позивачу всю завдану шкоду.

Відповідно до підпункту 38.2.1. пункту 38.2.статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»МТСБУ, сплативши страхове відшкодування, набуло право регресу до власника транспортного засобу, винного у дорожньо-транспортній пригоді, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Положенням п.40.3 ст.40 Закону передбачено право МТСБУ залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитку у випадках, визначених у ст.41 Закону. Таким чином, обов`язковою умовою прийняття МТСБУ рішення про здійснення регламентної виплати на користь потерпілої особи - є залучення відповідного експерта для встановлення розміру відшкодування. Виконання вказаних робіт є платними та оплачуються замовником, що МТСБУ визначається як наслідок шкоди завданої особою винною у ДТП. Згідно п.41.4 ст.41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного Фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин події, за якими може бути проведена регламентна виплата.

Звертаючись до суду з цим позовом, МТСБУ просило відшкодувати кошти в порядку регресу на підставі положень пункту 38.2.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Вирішуючи спір, суд виходить з того, що МТСБУ, сплативши страхове відшкодування, набуло право регресу до відповідача.

Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до положень частини першої статті 22 ЗаконуУкраїни від 01 липня 2004 року «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з пунктом 38.2.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Отже, законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу.

Як роз`яснено у пунктах 26, 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України.

При цьому за статтею 1191ЦКУкраїни особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Встановивши що, внаслідок компенсації МТСБУ шкоди потерпілій стороні у ДТП, позивач набув право вимоги саме у порядку регресу, а також відсутність інших підстав для відмови у позові, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними.

За приписами ч. 1ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Так, при зверненні до суду позивачем понесені витрати на оплату судового збору у розмірі 3028 грн. 00 коп.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, витрати позивача з оплати судового збору підлягають відшкодуванню на його користь за рахунок відповідача у розмірі 3028 грн. 00 коп.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 1187, 1189, 1191 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.12, 263, 264-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (, місцезнаходження юридичної особи: м.Харків, Русанівський бульвар, 8) завдану шкоду в порядку регресу у розмірі 149 345 (сто сорок дев`ять тисяч триста сорок п`ять) грн. 84 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (, місцезнаходження юридичної особи: м.Харків, Русанівський бульвар, 8) сплачений судовий збір в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Реквізити учасників справи:

Позивач - Моторне (транспортне) страхове бюро України (, місцезнаходження юридичної особи: м.Харків, Русанівський бульвар, 8)

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя В.А. Смирнов