ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5377/25 Справа № 215/7101/24 Суддя у 1-й інстанції - Данилевський М. А. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року м. Кривий Ріг

справа № 215/7101/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання Дяченко Д.П.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «ШЛЯХБУД КР»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Толстих Анна Борисівна, на рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2025 року, яке ухвалено суддею Данилевським М. А.у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, та повне судове рішення складено 13 березня 2025 року,

УСТАНОВИВ:

В листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ШЛЯХБУД КР» (далі - ТОВ «ШЛЯХБУД КР», відповідач) про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька.

Позов мотивовано тим, що позивач є донькою ОСОБА_3 , який працював помічником машиніста тепловоза на маневрових та господарчих роботах ТОВ «ШЛЯХБУД КР». З батьком позивача, ОСОБА_3 стався нещасний випадок 16 жовтня 2018 року о 02 годині 53 хвилин.

Відповідно до акту спеціального розслідування групового нещасного випадку, що стався 16 жовтня 2018 року о 02 годині 53 хвилин на ТОВ «ШЛЯХБУД КР» форми Н-5 та акту № 2 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом форми Н-1, комісія дійшла висновку, що груповий нещасний випадок зі смертельними наслідками визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. Смерть помічника машиніста тепловоза ОСОБА_3 , згідно з висновком судово-медичної експертизи, настала від несумісних з життям травм тіла. Причини настання нещасного випадку: основна: організаційна причина - недодержання вимог законодавства про охорону праці під час виконання робіт підвищеної небезпеки та/або експлуатації (застосування) устаткування підвищеної небезпеки, на які видано відповідний дозвіл; супутні: технічна: - незадовільний технічний стан транспортних засобів загального користування, незадовільний технічний стан виробничих об`єктів, будівель, споруд, інженерних комунікацій, території; організаційна причина - невиконання посадових обов`язків, невиконання вимог інструкції з охорони праці.

Відповідно до п.6 Акту форми Н-5, комісія дійшла висновку, що груповий нещасний випадок зі смертельними наслідками визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. Таким чином, в результаті дій пов`язаних з використанням джерела підвищеної небезпеки, з батьком ОСОБА_1 , який є працівником відповідача, стався нещасний випадок - він отримав виробничу травму, внаслідок якої наступила його смерть.

Смертю батька позивачу завдано глибоких моральних страждань, - вона втратила рідну людину. Батько виховував її з народження до моменту смерті, оскільки мати ОСОБА_1 покинула сім`ю у віці 9 років. Потрясіння через смерть батька призвели до того, що ОСОБА_1 перебуває в напруженому психічному стані, оскільки у віці 18 років лишилась без найбільш близької людини. Їй не вистачає спілкування з батьком, його підтримки та любові. Окрім психологічної складової, смерть батька докорінно змінила звичний для ОСОБА_1 уклад життя, вона вимушена самостійно облаштовувати свій побут, назавжди втратили турботу та підтримку батька. Отже, смерть рідної людини призвела до незворотних негативних змін у особистому житті позивача та вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв`язку з викладеним, просила суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях, завданої смертю батька, 781 000 грн.

Рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «ШЛЯХБУД КР»» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 150 000 грн без утримання податку з доходів фізичних осіб. Стягнуто з ТОВ «ШЛЯХБУД КР» судовий збір у розмірі 1 500 грн на користь держави. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивачки просить рішення суду першої інстанції змінити та стягнути з відповідача на позивачки 781 000 гривень.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 16 жовтня 2018 року з батьком позивача - ОСОБА_3 (помічником машиніста тепловоза на маневрових та господарчих роботах Товариства з обмеженою відповідальністю «ШЛЯХБУД КР»), стався смертельний нещасний випадок. Відповідно акта спеціального розслідування групового нещасного випадку, що стався 16 жовтня 2018 року о 02:53 год на ТОВ «ШЛЯХБУД КР» форми Н-5 від 01 квітня 2019 року та Акта № 2 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 01 квітня 2019 року, комісія дійшла висновку, що груповий нещасний випадок зі смертельними наслідками визнано таким, що пов`язаний з виробництвом.

Таким чином, в результаті дій, пов`язаних з використанням джерела підвищеної небезпеки на території підприємства відповідача з батьком позивачки стався нещасний випадок, він отримав виробничу травму, внаслідок якої наступила смерть.

Смертю батька позивачу завдано глибоких моральних страждань, оскільки вона втратила рідну людину. Батько виховував її з народження до моменту смерті, оскільки мати ОСОБА_1 покинула сім`ю у віці 9 років. Потрясіння через смерть батька призвели до того, що ОСОБА_1 перебуває в напруженому психічному стані, оскільки у віці 18 років лишилась без найбільш близької людини. Їй не вистачає спілкування з батьком, його підтримки та любові. Окрім психологічної складової, смерть батька докорінно змінила звичний для ОСОБА_1 уклад життя, вона вимушена самостійно облаштовувати свій побут, назавжди втратили турботу та підтримку батька. Отже, смерть рідної людини призвела до незворотних негативних змін у особистому житті позивача та вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу позивачів залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Толстих А.Б., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, представника ТОВ «ШЛЯХБУД КР» - адвоката Зеленяк Є.С. перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачка ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3

16 жовтня 2018 року на підприємстві відповідача - ТОВ «ШЛЯХБУД КР» стався груповий нещасний випадок, внаслідок якого помер ОСОБА_3 .

Згідно з даними трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_3 з 24 вересня 2015 року працював помічником машиніста тепловоза на маневрових та господарчих роботах ТОВ «ШЛЯХБУД КР» (том 1 а.с. 29-33).

Згідно з Актом проведення спеціального розслідування групового нещасного випадку, що стався 16 жовтня 2018 року в ТОВ «ШЛЯХБУД КР» комісією встановлено обставини, за яких стався нещасний випадок, а саме: 15 жовтня 2018 року, о 20 год. 00 хв. локомотивна бригада дільниці №7.3 підйомно-транспортного устаткування залізничного цеху з обслуговування об`єктів ПАТ «ПівнГЗК» ТОВ «ШЛЯХБУД КР» в складі: машиніста тепловоза на маневрових та господарчих роботах ОСОБА_4 та помічника машиніста тепловоза на маневрових та господарчих роботах ОСОБА_3 отримала наряд на виконання робіт з управління та обслуговування тепловозу від механіка дільниці ОСОБА_5 (по телефону) і прийняла зміну на тепловозі серії ТЭМ 2 госп. № 79 на залізничній станції «Сырьевая» УЗТ ПАТ «ПівнГЗК». Після огляду тепловозу, ОСОБА_4 отримав по телефону завдання на зміну від диспетчера залізничного цеха з обслуговування об`єктів ПАТ «ПівнГЗК» ТОВ «ШЛЯХБУД КР» ОСОБА_6 після екіпірування тепловозу на залізничній станції «Отвальная», слідувати на залізничну станцію «Вскрышная» УЗТ ПАТ «ПівнГЗК» для подальшого виконання робіт з доставки вагонів хопер-дозаторів серії 20-Х351 на колію ЭКГ №83 Ганнівського кар`єра ПАТ «ПівнГЗК» з метою його обробки (дозування щебнем рейко-шпальної решітки). Прибувши на залізничну станцію «Вскрышная», по команді диспетчера станції ОСОБА_7 , локомотивна бригада виконала маневрову роботу з формування на 5-й залізничній колії станції господарського поїзда у складі тепловозу та трьох навантажених вагонів хопер-дозаторів. Раніш зазначені вагони експлуатувалися у зміну з 13-го на 14-те жовтня локомотивною бригадою тепловоза ТЭМ-2 госп. №151 (машиніст тепловоза ОСОБА_8 та помічник машиніста тепловозу ОСОБА_9 ) у складі господарського поїзда, який проводив обробку (дозування) рейко-шпальної решітки ЄКГ-6,3УС госп. №86. По закінченню зміни вагони хопер-дозатори були завантажені щебнем та відставлені на 3-тю залізничну колію станції «Вскрышная». Зауважень з приводу роботи гальмівного обладнання вагонів під час їхньої експлуатації у локомотивної бригади не було. Гальма рухомого складу були технічно справні та забезпечували зупинку поїзда при їх використанні. О 19 год. 30 хв. 15 жовтня 2018 року на дільницю №1 пересувних залізничних колій Ганнівського кар`єру (розташованій на станції «Вскришня») прибули майстер шляховий ОСОБА_10 і монтер колії ОСОБА_11 . В адміністративно-побутовому корпусі вони переодягнулися у спеціальний одяг і спеціальне взуття та займалися виконанням робіт на дільниці до прибуття маневрового тепловоза ТЭМ-2 госп. № 79 на станцію. По прибуттю на станцію «Вскришня» маневрового тепловозу ТЭМ-2 госп. № 79, після погодження з диспетчером цеха ОСОБА_6 , в кабіну машиніста тепловоза піднялися майстер шляховий ОСОБА_10 і монтер колії ОСОБА_11 , для слідування з локомотивною бригадою на колію ЭКГ-8И госп. № 83 станції «Южная» та організації виконання робіт з вивантаження вагонів. О 01 год. 35 хв. за командою ОСОБА_7 господарський поїзд відправилася з 5-ої колії станції «Вскришня» за маршрутом: «станція «Вскрышная» - станція «Северная». О 01 год. 41 хв. поїзд прибув до вхідного світлофора станції «Северная», та простояв там в очікуванні дозволу на подальший рух до 02 год. 25 хв. В 02 год. 25 хв. машиніст тепловозу ОСОБА_4 отримав команду чергової по залізничній станції «Северная» ОСОБА_12 на відправлення зі станції «Северная» та слідування до вхідного світлофора станції «Южная» по залізничній колії ЭКГ №68 з послідуючою доповіддю про його проїзд. Почувши по радіозв`язку, що ОСОБА_4 зрозумів отриману команду, ОСОБА_12 дала дозвіл на подальше слідування поїзда до контролю СП102 станції «Южная», про що ОСОБА_4 повторив радіозв`язком. Зі станції «Северная» до станції «Южная» поїзд рухався колією ЭКГ №68, далі з`єднувальною колією станцій «Северная» - «Южная» (яка примикає до колії ЭКГ №68 станції «Северная» та через стрілочний перевід СП102 до 14 колії станції «Южная») і далі на 14 колію станції «Южная» з метою подальшої зупинки на вільній від рухомого складу колії №14 на межі «контролю» стрілочного переводу СП102. Проїхавши приямок ЭКГ №68 локомотивом вперед і доповівши про це черговій по залізничній станції «Северная», машиніст тепловозу ОСОБА_4 (з невстановлених причин при працюючому стаціонарному радіозв`язку) зателефонував мобільним телефоном до чергової по залізничній станції «Южная» ОСОБА_13 і попросив підготувати заздалегідь у маршрут прямування поїзда СП102. Після погодження з ОСОБА_13 переводу СП 102 у маршрут прямування, локомотивна бригада господарського поїзда повинна була (заїхав за контроль СП 102) зупинити поїзд на колії №14 та після переводу стрілки черговою по станції, продовжити рух у зворотному напрямку на колію ЭКГ-8И госп. №83. Отримавши підтвердження мобільним телефоном про готовність в маршруті стрілочного переводу, поїзд, під керуванням ОСОБА_4 , продовжив слідувати на колію №14 станції «Южная». Приготований маршрут по напрямку руху поїзда далі від СП 102 дає змогу прямувати через колію № 14 (яка примикає з протилежної сторони до колійного розвитку станції «Северная») на залізничну колію № 211 тупика ЭКГ-10 госп. №56 станції «Северная». У період проходження господарського поїзда за вказаним маршрутом на залізничній колії № 211 під ЭКГ-10 госп. №56 знаходився раніш відправлений зі станції «Южная» спеціалізований поїзд госп. №3, який складався з тягового агрегата серії ОПЭ1А (у складі секції керування, дизельної секції, обмотореного думпкара), під керуванням машиніста тягового агрегату ОСОБА_14 і помічника машиніста тягового агрегату ОСОБА_15 , і дев`яти думпкарів типу 2ВС105 УЗТ ПАТ «ПівнГЗК», в який в цей час відбувалося навантаження гірничої маси. Залізнична з`єднувальна колія від приямка ЭКГ-4У госп. №68 станції «Северная» до 14 колії станції «Южная» і залізнична колія далі в бік навантажувального тупика ЭКГ-10 госп. № 56, має ламаний профіль з ухилом різної величини по напрямку руху господарського поїзда № 79. Під час руху господарського поїзда по станції «Южная» локомотивна бригада в складі ОСОБА_4 і ОСОБА_16 не впоралася з його керуванням (рухаючись по ухилу), не зупинила поїзд після проїзду СП 102, продовжила подальший рух поїзда у бік залізничних колій станції «Северная», і 16 жовтня 2018 року, о 02 год. 53 хв., допустила зіткнення з тяговим агрегатом ОПЭ1А спеціалізованого поїзда, який перебував в тупику екскаватора ЭКГ-10 госп. № 56. При некерованому русі поїзда ні машиніст тепловоза ОСОБА_4 , ні помічник машиніста тепловоза ОСОБА_16 , при працюючому радіозв`язку тепловоза не виходили на зв`язок (з невстановлених причин) з черговими по залізничним станціям і не поставили їх до відома про те що відбувається, для приймання з їхнього боку заходів щодо запобігання можливих наслідків. У момент зіткнення на тепловозі ТЭМ-2 госп. № 79 крім локомотивної бригади продовжували перебувати майстер шляховий ОСОБА_10 і монтер колії ОСОБА_17 . В результаті допущеного зіткнення в кабіні тепловоза були смертельно травмовані ОСОБА_4 , ОСОБА_16 і ОСОБА_17 , а ОСОБА_10 , перед зіткненням зістрибнув з тепловозу та в результаті падіння був травмований. В подальшому ОСОБА_10 був доставлений каретою швидкої допомоги до КЗ «Криворізька міська лікарня № 7»ДОР» звідки його було переведено до КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №2» ДОР». Локомотивна бригада тягового агрегату в результаті зіткнення не постраждала.

Причиною смерті помічника машиніста тепловоза на маневрових та господарчих роботах ОСОБА_3 , яку встановив заклад судово-медичної експертизи є: несумісні з життям травми тіла, які супроводжувалися розтрощенням та розділенням голови, тулуба та кінцівок з повним їх відчленуванням.

Відповідно п. 4 вказаного Акта, причинами настання нещасного випадку, є: основна: організаційна - порушення вимог безпеки під час експлуатації транспортних засобів, а саме - не проведення повного випробування гальм сформованого поїзда, з перевіркою стану гальмівної магістралі та дії гальм у всіх вагонів, а також незабезпечення належного утримання транспортних засобів - відсутність гнучкого троса привода швидкостеміра тепловоза ТЭМ-2, в результаті чого не здійснювалась реєстрація параметрів швидкості руху і роботи гальм господарського поїзда встановленим на тепловозі швидкостеміром.

Порушено вимоги глави XIII розділа 5 п. 5.4, глави IX розділа 1 п. 1.2 та глави X розділа 1 п. 1.5 «Правил технічної експлуатації залізничного транспорту промислових підприємств», затверджених наказом Міністерства промислової політики України 15 лютого 2010 року №70.

Супутні - організаційні: невиконання вимог інструкцій з охорони праці в частині необхідності проведення повного опробування гальм господарського поїзда на працездатність після його формування, яке не було виконане локомотивною бригадою, контролю за виконанням своїх обов`язків, як машиніста тепловоза, по проведенню опробування гальм поїзда помічником - машиніста тепловоза та занесенням результатів розрахунків забезпеченості гальмами поїзда у Журналі випробування гальм, який знаходиться на локомотиві, оформлення необхідних записів в відповідний Журнал та підтвердження їх достовірності своїм підписом, а також необхідності перевірки ефективності дії гальм при русі поїзда.

Порушено вимоги п. 1.7, 1.9 (п/п 1.9.5.) Глави 1; п. 3.1.3 Розділу 3.1 та п. 3.8.1 Розділу 3.8 Глави 3 Інструкції з охорони праці для машиніста тепловоза на маневрових і господарчих роботах ОТ-0009-18, затвердженої наказом ТОВ «ШЛЯХБУД КР» від 06 березня 2018 року № 35: невиконання вимог інструкцій з охорони праці в частині необхідності проведення повного опробування гальм господарського поїзда на працездатність після його формування локомотивною бригадою. Невиконання своїх обов`язків по проведенню опробування гальм поїзда у встановленому порядку.

Порушено вимоги п. 1.7, 1.9 (п/п 1.9.5.) Глави 1; п. 3.1.3 Розділу 3.1 та 3.8.1 Розділу 3.8 Глави 3 Інструкції з охорони праці для помічника машиніста тепловоза на маневрових і господарчих роботах ОТ-ООІО-18, затвердженої наказом по ТОВ «ШЛЯХБУД КР» від 06 березня 2018 року № 35: не виконання посадових інструкцій в частині незабезпеченості підлеглим персоналом (локомотивною бригадою у складі машиніста тепловоза ОСОБА_4 та помічника машиніста тепловоза ОСОБА_3 ) своїх обов`язків при експлуатації тепловоза та формуванні рухомого складу, а також не виконання ними нормативних документів з охорони праці та безпеки руху.

Порушено вимоги п. 4.2 Розділу 4 Посадової інструкції електромеханіка дільниці №7.3 підйомно-транспортного устаткування залізничного цеху з обслуговування об`єктів ПАТ «ПівнГЗК», затвердженої 12 червня 2015 року: не виконання посадових інструкцій, в частині забезпеченості надійної роботи тепловоза, контролю за якістю його технічного обслуговування та за виконанням підлеглим персоналом (електромеханіком ОСОБА_5 ) вимог Правил технічної експлуатації залізничного транспорту, які зобов`язують експлуатувати тепловоз з працюючим швидкостеміром, що забезпечує реєстрацію параметрів швидкості руху та режимів роботи автоматичних гальм поїзда.

Порушено вимоги п. 2.1 (п/п 2.1.1), 2.5 та 2.10 Розділу 2 Посадової інструкції головного механіка залізничного цеху з обслуговування об`єктів ПАТ «ПівнГЗК», затвердженої 12 червня 2015 року.

Відповідно п. 6 Акта форми Н-5, комісія дійшла висновку, що груповий нещасний випадок зі смертельними наслідками визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. (том 1 а.с. 16 зворот)

Як вбачається з Акту № 2 про нещасний випадок, пов`язаний із виробництвом, форми Н-1, складений на ОСОБА_3 , причинами нещасного випадку є: основна (організаційна) - порушення вимог безпеки при експлуатації транспортних засобів та супутня (організаційна) - порушення трудової та виробничої дисципліни; невиконання посадових обов`язків; невиконання вимог інструкцій з охорони праці. (том 1 а.с. 23).

Отже, Актом проведення спеціального розслідування групового нещасного випадку що стався 16 жовтня 2018 року встановлено та підтверджено, що факт настання нещасного випадку відбувся при виконанні ОСОБА_3 трудових обов`язків, які були покладені на нього ТОВ «ШЛЯХБУД КР», тобто на виробництві, незалежно від вини останнього.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог позивачів, на підставі досліджених доказів наданих сторонами по справі, виходив з того, що батько позивачки загинув при виконанні трудових обов`язків у ТОВ «ШЛЯХБУД КР».

Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди в грошовому еквіваленті, спричиненої позивачці, суд першої інстанції врахував обставини справи, зокрема, що смерть сина спричинила та буде спричиняти протягом усього життя їй душевних страждань, що істотно змінює життя позивачки та тягне за собою зараз і потягне у подальшому додаткові зусилля на організацію свого життя. Відновити становище, яке існувало до смерті батька у житті позивачки неможливо. За наслідками смерті позивач позбавлена моральної підтримки з боку померлого у житті в майбутньому.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції в частині наявності підстав для стягнення з відповідача ТОВ «ШЛЯХБУД КР» на користь позивача моральної шкоди, завданої смертю батька, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1 ст. 23 ЦК України).

Відповідно ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з вимогами ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом (ч. 2 ст. 1167 ЦК України).

Зазначена норма встановлює загальне правило, відповідно якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також інших умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку між такою поведінкою і завданою шкодою та вини заподіювача (крім випадків відповідальності без вини).

У частині 2 статті 1168 ЦК України вказано, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Враховуючи, що нещасний випадок, що призвів до смерті ОСОБА_3 - батька позивачки, визнаний таким, що пов`язаний з виробництвом, суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що на спірні правовідносини поширюються норми КЗпП України, оскільки ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах відповідачем та, під час виконання трудових обов`язків зазнав тілесних ушкоджень, внаслідок яких помер.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про охорону праці» умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства.

Відповідно ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Статтею 153 КЗпП України передбачено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Отже, відповідно до Закону України «Про охорону праці» та ст. 153 КЗпП України саме на власника підприємства покладається обов`язок щодо створення безпечних і нешкідливих умови праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові.

Таким чином, право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім`єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві.

Рішенням Конституційного Суду України від 08 жовтня 2008 року №20-рп/2008 (справа про страхові виплати), визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

У справі, яка розглядається, встановлено, що внаслідок незабезпечення відповідачем безпечних умов праці, незабезпечення належного утримання транспортних засобів посадовими особами підприємства, недостатнього контролю за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці, позивач втратила свого батька. Втрата є такою, що не може бути відновлена, а тому її душевні страждання будуть тривати й надалі.

Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачу заподіяно моральну шкоду і вона має право на її відшкодування.

Однак, на думку апеляційного суду, доводи апеляційної скарги представника позивача про те, що визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди є заниженим, заслуговують на увагу.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Оскільки, нормативно-правовими актами України не встановлено розмір компенсації моральної шкоди, відшкодування якої здійснюється на підставі статей 1167, 1168 ЦК України, розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи.

Відповідно роз`яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

При цьому, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії») і в Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженій Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що визначений судом першої інстанції позивачу розмір відшкодування моральної шкоди не відповідає судовій практиці Великої Палати Верховного Суду при розгляді справ з аналогічними правовідносинами, а також критеріям розумності, виваженості і справедливості у її ситуації.

При визначенні розміру моральної шкоди колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного: життя і здоров`я людини найвища соціальна цінність, невід`ємні два поняття. Немає вартості життю людини та вартості втраченому здоров`ю. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів апеляційного суду, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, внаслідок смерті батька, спричиненої нещасним випадком пов`язаним з виробництвом на підприємстві відповідача, що безумовно тягне за собою невідворотні зміни у житті позивача, вважає за необхідне, відповідно п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити її з 150 000 гривень до 200 000 гривень, що є розумним, виваженим і справедливим у її ситуації, а тому частково задовольняє апеляційну скаргу представника позивача.

Відповідно ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з чим, колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру судового збору, стягнутого з ТОВ «ШЛЯХБУД КР» на користь держави та збільшує цей розмірі з 1 500 гривень до 2 000 гривень, тобто до одного відсотка від стягнутого розміру моральної шкоди.

Крім того, з огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача ТОВ «ШЛЯХБУД КР» на користь держави підлягає стягненню судовий збір 3 000 гривень за подання позивачем апеляційної скарги з урахуванням оспорюваної суми та пропорційно задоволених вимог.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Толстих Анна Борисівна, задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2025 року в частині визначення розміру моральної шкоди, стягнутої з Товариства з обмеженою відповідальністю «ШЛЯХБУД КР» на користь ОСОБА_2 , змінити, збільшивши цей розмір з 150 000 гривень до 200 000 (двісті тисяч) гривень, без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2025 року в частині визначення розміру судових витрат, стягнутих з Товариства з обмеженою відповідальністю «ШЛЯХБУД КР» на користь держави, змінити, збільшивши цей розмір з 1 500 гривень до 2 000 (дві тисячі) гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ШЛЯХБУД КР» за подання апеляційної скарги позивачем на користь держави судовий збір в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повне судове рішення складено 07 серпня 2025 року.

Головуючий:

Судді: