УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без руху

"30" липня 2025 р. Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Хромова О.О., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Першої Білоцерківської державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку для подачі заяви для прийняття спадщини, встановлення факту прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Першої Білоцерківської державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку для подачі заяви для прийняття спадщини, встановлення факту прийняття спадщини.

В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Хромовій О.О.

Перевіривши матеріали позовної зави та долучених до неї документів, судом встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам статей 175, 177 ЦПК України.

У позовній заяві ОСОБА_1 просить визначити додатковий строк для подачі до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що є спадкоємницею за заповітом після смерті батька, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Озернянської сільської ради Білоцерківського району Київської області Кулаківською С.Л. 24 травня

2018 року. Нерухоме майно, за адресою місцезнаходження якого було зареєстроване місце спадкодавця, він продав у 2022 році. З червня 2020 року та по день своєї смерті постійно проживав разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_2 позивач продовжила проживати за місцем постійного проживання спадкодавця, утримувала майно, сплачувала комунальні послуги, податки. 17 серпня 2023 року позивач звернулася до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Майдибури О.В. із заявою про прийняття спадщини. У серпні 2024 року позивач повторно звернулася до нотаріуса із документами до Першої Білоцерківської державної нотаріальної контори. 29 серпня 2024 року позивач звернулася до Першої Білоцерківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.

На обґрунтування підсудності даної справи позивач зазначила, що позовну заяву подано за місцем відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Положеннями статті 27 ЦПК України встановлено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Правила виключної підсудності встановлено статтею 30 ЦПК України.

Водночас, статтею 30 ЦПК України встановлено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 10 липня 2012 року № 6-47/0/9-12 (далі лист ВССУ № 6-47/0/9-12) зазначає, що територіальна підсудність визначається колом цивільних справ у спорах, вирішення яких віднесено до повноважень суду першої інстанції (статті 26-30 ЦПК України). Стаття 27 ЦПК України визначає підсудність справ за місцезнаходженням відповідача, а стаття 30 ЦПК України правила виключної підсудності. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи щодо спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність в матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

З урахуванням викладеного, на позови спадкоємця про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини поширюються правила виключної підсудності і вони пред`являються за місцем знаходження майна або основної його частини, якщо такі позови виникають із приводу нерухомого майна.

Відповідно до пункту 42 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» передбачено, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна.

Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Водночас, позивачем відповідно до статей 83, 84 ЦПК України та у порушення вимог пункту

8 частини третьої статті 175 ЦПК України та частини п`ятої статті 177 ЦПК України, в позовній заяві не зазначено яке саме спадкове майно залишилося після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та чи входить до його складу нерухоме майно, що розташоване на території Дніпровського району міста Києва (для визначення підсудності), не зазначено і не надано доказів наявності такого спадкового майна.

З огляду на викладене суд позбавлений можливості визначити підсудність даної справи, вирішити питання про відкриття провадження у справі чи питання про передачу даної справи на розгляд за підсудністю.

Таким чином, на виконання вимог ухвали про залишення позову без руху позивачеві слід надати інформацію про склад спадкового майна та відповідні документи на підтвердження зазначеного, викласти позовну заяву у новій редакції, з урахуванням такої інформації.

У частині першій статті 175 ЦПК України також зазначено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, серед іншого, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Згідно із частиною першою статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Відповідно до частини першої статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Згідно із частиною першою статті 55 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Відповідачем у справі визначено Першу Білоцерківську державну нотаріальну контору.

Водночас, суд звертає увагу позивача на таке.

У постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 (провадження

№ 61-9953св20) зазначено, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням потрібного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порушує права іншого спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Вказаний висновок викладений зокрема у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року по справі № 140/871/16-ц (провадження № 61-38046св18), від 15 січня 2020 року по справі № 200/9984/16-ц (провадження № 61-11977св19) та від 03 жовтня 2018 року у справі № 2516/1356/12-ц (провадження

№ 61-28938св18).

Нотаріус є відповідачем лише в разі оскарження відмови від вчинення нотаріальної дії або процедури її вчинення. Отже, у справах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, нотаріус не є належним відповідачем. Належним відповідачем є спадкоємець, який прийняв спадщину або орган місцевого самоврядування.

Таким чином, на виконання вимог ухвали про залишення позову без руху позивачеві слід визначитися із суб`єктним складом учасників справи та подати позовну заяву у новій редакції, з урахуванням викладеного в цій ухвалі.

Також суд звертає увагу позивача, що частиною першою статті 177 ЦПК України встановлено, що позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Також положеннями пункту 4, 5 частини третьої статті 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

У постанові Пленуму Верховного Суду України у від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» вказано, що у позовній заяві повинні міститися не лише позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину».

Як уже зазначалося раніше, позивачем заявлено вимогу про встановлення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд звертає увагу, що відповідно до вимог частини першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом частини другої статті 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно з частиною другою статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Положеннями статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Водночас, прохальна частина позовної заяви не містить визначеного позивачем строку, необхідного та достатнього для подання нею заяви про прийняття спадщини, а також будь-яких відомостей про склад спадкового майна.

Також, згідно із вимогами пункту 6 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

За приписами статті 16 ЦПК України cторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом. Особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову.

Суд зауважує, що відповідно до статті 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини; 2) За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Водночас, позивачем не надано відомостей про наявність або відсутність письмової згоди інших спадкоємців, які прийняли спадщину, у випадку їх наявності.

Також вимогами пункту 8 частини третьої статті 175 ЦПК України та частини п`ятої статті 177 ЦПК України встановлено, що позовна заява також повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно із частиною третьою пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року

№ 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при розгляді справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини судам слід перевіряти наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до частини четвертої статті 49 Закону України «Про нотаріат» на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

У позовній заяві позивач зазначає, що 17 серпня 2023 року звернулася до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Майдибури О.В. із заявою про прийняття спадщини. Відомостей про результат звернення не зазначає. Також у серпні 2024 року позивач повторно звернулася до нотаріуса із документами, де їй повідомили про необхідність звернення до Першої Білоцерківської державної нотаріальної контори. 29 серпня 2024 року позивач звернулася до Першої Білоцерківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.

При цьому, в матеріалах позову відсутні постанови нотаріусів про відмову ОСОБА_1 у заведенні спадкової справи та про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Долучений до матеріалів справи лист Першої Білоцерківської державної нотаріальної контори від 10 вересня 2024 року № 1051/02-14 містить інформацію про спадкову справу № 201/2024, заведену після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про необхідність сплати адміністративних зборів, зауваження про подання заяви про прийняття спадщини після сплину терміну. Також вказано про повернення ОСОБА_1 заяви про заведення спадкової справи та оформлення спадщини, яке викладене не на спеціальному бланку нотаріальних документів, підпис на якій не засвідчено нотаріально.

Тобто, письмової постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до матеріалів справи не долучено.

Таким чином, на виконання вимог ухвали про залишення позову без руху позивачеві також слід надати письмову постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину щодо майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно із частиною першою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позовну заяву слід залишити без руху та встановити позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, шляхом надання суду позовної заяви у новій редакції з урахуванням належного суб`єктного складу учасників справи.

Суд звертає увагу позивача, що відповідно до частини першої статті 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

На підставі викладеного, керуючись статтями 175, 177, 185 ЦПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Першої Білоцерківської державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку для подачі заяви для прийняття спадщини, встановлення факту прийняття спадщини, - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків - три дні з дня отримання копії даної ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання вимог ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Хромова