Справа № 932/5705/24
Провадження № 2/209/895/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд міста Кам`янського у складі:

головуючої судді - Левицької Н.В.,

за участі секретаря судового засідання - Погрібної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

З Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська до Дніпровського районного м.Дніпродзержинська за підсудністю надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів. Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану майнову шкоду в сумі 26638,52 грн внаслідок неналежного виконання договору по укладенню паркету в належній ОСОБА_1 квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , судові витрати у розмірі 21000 грн та моральну шкоду у розмірі 15000 грн.

Стислий виклад позовних вимог.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що між сторонами по справі 28 квітня 2023 року укладено усний договір, відповідно до якого відповідач зобов`язався виконати роботу з укладення паркету в квартирі позивача. На виконання договору позивач надав відповідачу усі необхідні будівельні матеріали для виконання робіт та узгодив дати початку та закінчення робіт з укладення паркету, а також узгодили вартість виконаної роботи. Вказав, що роботу з укладенні паркету сплачував частинами. Станом на початок лютого 2024 року сплатив відповідачу суму в загальному розмірі 24500 грн., залишок не сплаченої суми становить 3250 грн. Зазначає, що при перевірці якості укладення паркету після виконання робіт ОСОБА_2 виявив недоліки, які суттєво псують зовнішній вигляд і функціональність підлоги, які потребують додаткових робіт по їх усуненню. Добровільно відповідач відмовився усувати або відшкодувати витрати. Також вказує, що при перевірці будівельних матеріалів після виконання робіт відповідачем виявив недостачу на загальну суму 3700 гривень. У зв`язку з неякісною роботою відповідача по укладанню паркету змушений був звернутися до іншого фахівця з метою усунення недоліків, у зв`язку з чим поніс додаткові витрати. Відтак, такими діями відповідача, позивачу завдано збитків на загальну суму 29888,52, однак у зв`язку з тим, що не доплата відповідачу була 3250 грн, остаточна сума збитків склала 26638,52 грн. Також зазначає про те, що позивачем скеровувалась письмова вимогу про відшкодування завданих збитків, однак ОСОБА_2 на претензію не відреагував. Позивач вказує, що зазнав значної моральної шкоди, яка полягала в душевних хвилюваннях, погіршення стосунків з оточуючими, і як наслідок погіршення здоров`я. У зв`язку з вищевикладеним просить суд стягнути з ОСОБА_2 майнову шкоду у сумі 26638,52 грн, моральну шкоду у розмірі 15000 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 21000 грн.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 13 березня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 10 квітня 2025 року.

Ухвалою 10 квітня 2025 року розгляд справи відкладено на 06 травня 2025 року у зв`язку з неявкою відповідача.

У судовому засіданні 06 травня 2025 року за клопотання позивача у справі оголошено перерву до 11 год. 30 хв. 20 травня 2025 року.

Ухвалою суду від 20 травня 2025 року розгляд справи відкладено на 16 червня 2025 року за заявою відповідача.

16 червня 2025 року справа знята з розгляду у зв`язку з перебуванням судді на листку непрацездатності та відкладено на 08 липня 2025 року.

Ухвалою суду від 08 липня 2025 року розгляд справи відкладено на 29 липня 2025 року на підставі заяви позивача.

Позиція сторін по справі.

21 травня 2025 року відповідач скерував до суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву вказав, що з позовом не погоджується та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не доведено право власності позивача за квартирою, в якій проводилися ремонтні роботи з укладання паркету, а також не надано належних доказів щодо обґрунтувань своїх позовних вимог. Вказує, що безпідставними є твердження позивача щодо нестачі будівельних матеріалів, які повинні були залишитися після виконання ремонтних робіт на загальну суму 3700 грн, оскільки такі твердження позивача не підтверджені жодними доказами. Щодо твердження позивача про неякісне виконання робіт відповідачем, вважає, що таке не відповідає дійсності, а також відсутні докази, які б підтвердили вказані позивачем обставини. Натомість відповідач стверджує, що робота виконана якісно. Також звертає увагу на те, що позивачем не доведено понесення додаткових витрат, на які останній покликається в позовній заяві. Щодо претензії яку позивач направляв на адресу відповідача, вказав, що ОСОБА_2 така не отримувалась. Не погоджується з заявленою вимогою щодо стягнення моральної шкоди, оскільки матеріали справи не містять підтвердження обставин на які покликається позивач. Щодо вимоги на стягнення правової допомоги звернув увагу, що договори, які укладені з позивачем та містяться в матеріалах справи не є доказом, що саме ці договори укладені саме з надання правової допомоги по цій справі, оскільки не містять акту виконаних робіт та не надано доказів на сплату послуг з дання правової допомоги.

01.07.2025 року позивачем ОСОБА_1 до суду, через підсистему «Електронний суд» скеровано відповідь на відзив, яка обґрунтована тим, що позивач є належним власником майна, а саме квартири за адресою АДРЕСА_1 . Вказує, що ним була допущена помилка в адресі, яку він вказував як місце проведення робіт, в претензії в порядку досудового врегулювання. А саме була вказана адреса АДРЕСА_1 , замість АДРЕСА_2 . Не погоджується з твердженням відповідача, щодо не доведеності та необґрунтованості та зазначає, що до матеріалів справи додаються копії видаткових накладних на матеріали (ВН № 190 від 04,05,2023р на придбання фанери, чек на порізку від 04,05,2023р., ВН № 0805001 від 08,05,2023р. на придбання клею, ВН № І1536 від 09,10,2023р. на придбання лаку, фото 33 та 34 підтвердження покупки паркету з ясеня), що до виконаних розрахунків з відповідачем і обумовленою вартістю робіт надається фото переписки з Відповідачем у viber (фото № 1, 2, 4, 7). Залишок клею Відповідач сам зазначив у кількості 15л. (фото №4 та №11) і не заперечував про вивіз клею та залишків паркету з квартири. Також вказує, що додає світлини, які є підтвердженням неякісного виконано ремонту з укладення паркету. Наголошує, що ним пропонувалося укласти письмовий договір на виконання цих робіт, але отримав категоричну відмову від Відповідача, тому акти виконаних робіт не робилися. А сплата за виконану Відповідачем роботу була своєчасною що підтверджується з фото переписки у viber. Письмова Претензія направлялась Відповідачеві як Укрпоштою (номер відправлення 796) так і Новою Поштою (фото 35 та 36). Після того як Відповідач проігнорував звернення до нього, зрозумів що буде вимушений звернутися з Позовною заявою до суду. Також вказує, що вимога на стягнення моральної шкоди є цілком обґрунтованою. Щодо заперечення відповідача на обґрунтованість договорів з надання правової допомоги вказує, що надані договори є стандартними договорами та додаткові угоди які укладаються Центром Правової Допомоги.

Позивач у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити та повідомив, що майстра для укладення паркету знайшов за об`явою через інтернет на сайті «ОЛХ». Домовився про зустріч та зустрівся з відповідачем. Під час зустрічі договорилися про всі умови виконання робіт з укладення паркету та визначили вартість робіт. Проте після виконання вказаних робіт ОСОБА_2 , перевіривши якість укладення паркету виявив недоліки, які суттєво псують зовнішній вигляд і функціональність підлоги, які потребують додаткових робіт по їх усуненню. Добровільно відповідач відмовився усувати або відшкодувати витрати.У зв`язку з чим вимушений був звернутися до іншого спеціаліста з метою усунення недоліків, що потягнуло за собою додаткові витрати.

На запитання суду щодо права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , зазначив, що долучений Договір про сплату пайових внесків у ОК ЖБК» Вікторія Авеню» був укладений з його дружиною під час шлюбу, а тому вважає, що це спільно набуте майно подружжя. Також зазначив, що свідоцтво на право власності та технічний паспорт на квартиру до позовної заяви та матеріалів справи не долучав, разом з цим просив суд врахувати, що у позовній заяві допущено помилку щодо номеру будинку та квартири, а вірна адреса належної їм квартири АДРЕСА_2 .

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, однак на адресу суду представником скеровано заяву, в якій зазначено, що позовні вимоги не визнають та просять суд відмовити у позові, а також просять проводити розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши пояснення та доводи позивача щодо заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Зі змісту позовної заяви судом встановлено, що 28 квітня 2023 року між позивачем та відповідачем був укладений договір в усній формі про проведення ремонтних робіт в квартирі: АДРЕСА_1 .

Із наданих позивачем пояснень у судовому засіданні, проведення ремонтних робіт було здійснення в квартирі: АДРЕСА_2 .

Відповідно до вказаного договору позивач передбачав роботу з укладення паркету у квартирі загальною площею 32 м2

Під час укладення договору, сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору: предмета, умов та строків виконання договору, місця його виконання та порядку оплати тощо.

Як зазначає позивач, у зв`язку з ремонтом у власній квартирі, у останнього виникла потреба в пошуку майстра для проведення робіт з укладення паркету. За допомогою сайту ОЛХ позивач за оголошенням звернувся до відповідача. Під час особистої зустрічі домовились про всі умови виконання робіт з укладення паркету та визначили вартість робіт, а також відповідачем були вказані необхідні матеріали для закупівлі для виконання вказаних робіт.

Також позивач вказує, що після завершення робіт відповідачем, перевірив якість укладення паркету та виявив суттєві недоліки, у зв`язку з чим запропонував відповідачу усунути такі або відшкодувати витрати на виправлення, на що останній відмовився.

Відповідач у відзиві на позовну заяву не спростовував факт, що він здійснював ремонтні роботи з укладання паркету у позивача, натомість зазначив, що роботи здійснено якісно, відтак враховуючи правовідносини сторін та положення діючого законодавства, фактично між сторонами був укладений договір на проведення ремонтних робіт з укладання паркету, який за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до 1 ч. 2 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу приписів ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно з умовами частини третьої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.

Пунктом 22 ч. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно з пунктом 3 цієї частини виконавець - суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги.

Преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» установлено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Пунктом 7 ч. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», або іншими документами (розрахунковий документ).

Статтею 639 Цивільного кодексу України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Фактично між сторонами було укладено усний договір про ремонтні роботи з укладення паркету.

Відповідно до вимог ст. 633 Цивільного кодексу України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Одним із видів публічного договору є договір побутового підряду (ч. 2 ст. 865 ЦК України).

Згідно ч. 1ст. 865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 866 Цивільного кодексу України визначено, що договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Відсутність у замовника цього документа не позбавляє його права залучати свідків для підтвердження факту укладення договору або його умов.

Відповідно до вимог ч. 2ст. 873 вказаного Кодексу, робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі.

Предметом доказування по даній справі є, зокрема, наявність недоліків, істотних недоліків у виконуваній роботі, наявність збитків та їх розміру, наявність причинно-наслідкового зв`язку між недоліками у роботі та діями підрядника ( виконавця робіт).

У п.12 на п. 15 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено такі поняття, як недолік та істотний недолік. Недолік - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем).

Істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За змістом ч.1 та ч.2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.2постанови «Про судову практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27 березня 1992 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Звертаючись до суду, позивач надає роздруківку скріншоту на одинадцяти аркушах, де адресат зазначений як «Ілля Паркетні Роботи». Докази, що це є одна особа і саме відповідач, у суду відсутні, оскільки номер телефону вказаної особи, з якою велась переписка, на даному аркуші не зазначений.

Позивачем надано до позову копії товарних чеків та квитанцій на придбання товарів для ремонту, разом з цим, суд вважає, що такі не є належними доказами, які підтверджують, що вказані товари було придбано позивачем на виконання усного договору з відповідачем.

Також, позивач покликається в якості доказу неякісної роботи з укладення паркету відповідачем на світлини, які долучив до матеріалів справи.

Однак, суд критично ставиться до фотографій, що позивач надав до суду, оскільки на цих фото не зрозуміло, що саме зображено, не ясно в який час і в якій квартирі робились ці фото, а отже не є належним доказом та не підтверджують наявність вини відповідача у спричиненні шкоди.

Істотність недоліку та причино-наслідковий зв`язок протиправної поведінки відповідача, не може ґрунтуватися на припущеннях, оскільки для встановлення наявності вини саме відповідача, необхідні спеціальні знання та наявність відповідного експертного висновку для встановлення причинно-наслідкового зв`язку між його діями та подальшими усуненнями недоліків.

Слід звернути увагу, що під час судового розгляду справи позивач не надав будь яких доказів або висновку експерта для встановлення вартості ремонтнобудівельних робіт, включаючи вартість будівельних матеріалів, які необхідно провести для усунення недоліків в приміщенні квартири. Покликання позивача на ту обставину, що він звертався та іншого спеціаліста з метою усунення недоліків після неякісної виконаної роботи відповідача судом не приймається, оскільки даний факт не підтверджений, так як з роздруківки скріншоту на 1 аркуші де адресат зазначений як « ОСОБА_3 , ОСОБА_4 », не можливо встановити, що дана переписка велась з метою проведення робіт по усуненню недоліків роботи відповідача, а отже не є належним доказом. Суд звертає увагу, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Також, суд погоджується з доводами відповідача, які зазначені у відзиві на позовну заяву, та відхиляє доводи позивача, щодо належності йому квартири, яка придбана у шлюбі, на праві спільної сумісної власності за адресою: АДРЕСА_2 , в якій і виконувалися роботи відповідача з укладення паркету, оскільки наданий позивачем договір №83п від 14 січня 2025 року «Про сплату пайових внесків у ОК «ЖБК «Вікторі Авеню» не підтверджує право власності позивача чи його дружини, так як в матеріалах справи відсутній витяг з реєстру речових прав на нерухоме майно (реєстр перебуває у відкритому доступі) на підтвердження права власності ОСОБА_5 , чи будь-які інші правовстановлюючі документи, які підтверджували право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

У відповідності до ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем, всупереч вимогам ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України, не надано будь-якого належного та допустимого доказу на підтвердження тієї обставини, що його права були порушені шляхом здійснення ОСОБА_2 некваліфікованого ремонту з укладання паркету в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , внаслідок чого виявлені недоліки, які суттєво псують зовнішній вигляд та функціональність підлоги., як і не надано належного та допустимого доказу на підтвердження права власності із зазначенням точної адреси квартири.

При цьому, відповідач не спростовує того факту, що між сторонами було укладено усний договір побутового підряду на виконання ремонтних робіт з укладення паркету в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 .

За таких обставин, не вбачається причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_2 та наслідками виявлення недоліків, які впивають на функціональність підлоги. .

Інших доказів, які б давали суду підстави вважати, що шкода завдану позивачу внаслідок неналежного проведення відповідачем ремонтних робіт з укладання паркету, матеріали справи не містять.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних, беззаперечних та достатніх доказів на підтвердження неякісного ремонту, виконаного відповідачем, а саме, наявності недоліків, істотних недоліків у виконаній роботі, причин таких недоліків, завданого збитку та його розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та недоліками, а тому позивачем недоведені позовні вимоги в частині відшкодування завданих збитків, відтак не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, то дані вимоги є похідними від позовних вимог про відшкодування шкоди, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Зважаючи на те, що судом не встановлено правових підстав для задоволення вказаної вимоги, тому позов в частині вимог про відшкодування моральної шкоди також не підлягає задоволенню. Тому судом не встановлено підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 15 000 гривень.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в задоволенні позову слід відмовити, при зверненні до суду позивач на підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» бу звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 2-13, 76-83, 89, 141, 211, 247, 259, 263-268, 354-355 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо сторін у справі (учасники процесу):

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 04 серпня 2025 року.

Суддя Наталія ЛЕВИЦЬКА