Провадження № 2/686/4187/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Мазурок О. В.

при секретарі Колісник Л.В.

за участі представника відповідача Сіргун О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави України представник ГУ ДКСУ в Хмельницькій області про стягнення інфляційних втрат за прострочене зобов`язання в порядку ст.. 625 ЦК України за січень 2023 року, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України про стягнення інфляційних втрат за січень 2023 року в розмірі 2782 грн. 23 коп. за прострочення грошового зобов`язання на підставі ст. 625 ЦК України, посилаючись на те, що постановою Хмельницького апеляційного суду в справі №686/13975/23, позов задоволено частково. Стягнуто з Держави Україна за рахунок Державного бюджету України на його користь три проценти річних від простроченої суми в розмірі 5554,52 грн. та інфляційні втрати в розмірі 44633,88 грн. Викласти резолютивну частину додаткового рішення Хмельницького міськрайонного суду від 08 вересня 2023 року в наступній редакції: «Стягнути з Держави Україна за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3145 грн., стягнено інфляцій втрати та три відсотки річних за заборгованість відповідача згідно рішення в справі №686/14502/20 по грудень 2022 року включно.

Оскільки постанова Хмельницького апеляційного суду в справі №686/14502/20 була виконана 30 жовтня 2023 року, а боржник самостійно не виконав рішення суду з врахуванням ст.. 625 ЦК України, то потрібно стягнути з нього інфляційні втрати за січень 2023 року.

Виконання судового рішення є прямим обов`язком боржником (ч.2 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження»).

Рішення суду, яке набрало законної сили, оскарженню не підлягає і повинно бути виконане безумовно.

Велика Палата Верховного Суду вже зазначала, що вона вважає правильним застосуванням судом першої інстанції припису частини другої статті 625 ЦК України до спірних правовідносин. Однак стягнути на користь позивачки 3% річних та інфляційні втрати за прострочення виконання рішення суду слід не з дати набрання чинності рішенням суду першої інстанції у справі №686/21941/15-ц, а з наступного дня після спливу трьох місяців від пред`явлення до виконання органу ДКС України виконавчого документа і включено до дня, що передує дня повного виконання судового рішення.

Станом на 01 січня 2023 року заборгованість складала 347778,88 грн.

Помісячний розрахунок інфляційних втрат за січень 2023 року. Розрахунок інфляційних за січень 2023 року: 347778,88 грн. помножити на 100,8= 350561,11 грн. Сума відшкодування складає різницю між 350561,11 грн. - 347778,88 грн.=2782,23 грн.

Позивач до суду не з`явився, в позові зазначив клопотання щодо розгляду справи за його відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Направив до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що 20.12.2021 року Хмельницьким міськрайонним судом прийнято рішення по справі №686/14502/21 за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Міністерства Внутрішніх Справ України в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду, відмовлено у задоволені позовних вимог в повному обсязі. 01.02.2022 року Хмельницький апеляційний суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково, рішення Хмельницького міськрайонного суду в Хмельницькій області від 20.12.2021 по справі 686/14502/21 скасував та ухвалив нове рішення яким: Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, в розмірі 310 000 грн. 25.02.2022 Хмельницький міськрайонний суд видав виконавчий лист. 28.02.2022 надійшла заява ОСОБА_1 з пакетом документів до Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області. На виконання абзацу 2 п.36 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 03.08.2011 (далі - Порядок виконання рішень) Головне управління Казначейства листом від 03.03.2022 №04-20-10/1345 звернулось до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області, щодо надання документів (відомостей), які можуть бути підставою для зупинення безспірного списання коштів державного бюджету і їх перерахування на рахунок стягувача (копія листа додається). 18.03.2022 Ліквідаційна комісія УМВС в Хмельницькій області листом №2/42, повідомило, що відсутні документи (відомості), які можуть бути підставою для зупинення безспірного списання коштів державного бюджету (копія листа додається). Листом від 28.03.2022 №04-20-08/1695 Головне управління Казначейства на

виконання п.п. 35-37 Порядку виконання рішень, надіслало пакет документів щодо безспірного списання коштів державного бюджету для відшкодування шкоди на користь ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України. Звертає увагу суду на те, що рішення суду у справі № 686/14502/21 виконано Державною казначейською службою України 30.10.2023. Враховуючи вищезазначене до повноважень Головного управління Казначейства не входить здійснювати безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам діями державного органу. Саме Державна казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів з Державного бюджету України для виконання виконавчого листа Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області по справі № 686/14502/20 про стягнення з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди

310 000 гривень відповідно до п. 35 Порядку виконання рішень. Відносини, які склалися між позивачем та Казначейством є відносинами, які склалися в процесі виконання рішення суду про стягнення коштів з Державного бюджету України, що регулюються Бюджетним кодексом України та Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011№845, а не цивільно-правовими відносинами.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Хмельницького апеляційного суду від

30 листопада 2023 року у справі №686/13975/23 вирішено стягнути з Держави Україна за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 три проценти річних від простроченої суми в розмірі 5554 грн. 52 коп. та інфляційні втрати в розмірі 44633 грн. 88 коп. Згідно вказаної постанови, судом встановлено, що постановою Хмельницького апеляційного суду від 01 лютого 2022 року (справа №686/14502/20) скасовано рішення Хмельницького міськрайонного суду від 20 грудня 2021 року та задоволено позов позивача до Держави Україна в особі Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів до судового слідства, стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, грошові кошти в сумі 310 000 гривень. Постанова апеляційного суду набрала законної сили. Підставою для задоволення вказаного позову апеляційним судом стало невиконання рішення суду щодо стягнення основного зобов`язання - відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, грошові кошти в сумі 310000 гривень.

Постанова Хмельницького апеляційного суду від 01 лютого 2022 року по справі 686/14502/21 про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, грошові кошти в сумі 310000 гривень виконана Державною казначейською службою України 30.10.2023 року.

ОСОБА_1 звертається до суду з посиланням на ст. 625 ЦК України, згідно ч. 1 якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, то вказані відповідачем обставини не можуть бути розцінені судом як підстава для відмови в задоволенні позову.

Однак, відповідно до частини другої статті 625ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене суд, вважає, що положення ст. 625 ЦК України, які передбачають нарахування інфляційних втрат і 3% річних на суму основного боргу, а не на інфляційні втрати і 3% річних, нараховані за попередній період.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №916/2889/13: « є правильним застосування методології, згідно з якою «інфляційні на інфляційні не нараховуються». Подвійне нарахування інфляційних збитків на інфляційне відшкодування положеннями частини 2 статті 625 ЦК України не передбачено. Відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.10.2015 у справі №6-2003цс15. Нарахування передбачених статтею 625 ЦК України інфляційних втрат на суму вже присуджених до стягнення постановою Хмельницького апеляційного суду у справі №686/13975/23 грошових коштів відповідно до вимог статті 625 ЦК України, суперечить положенням статті 61 Конституції України. Після того, як суд стягнув певні суми інфляційних втрат та 3% річних, вони вважаються остаточно визначеними і не можуть бути предметом повторного стягнення у спосіб додаткового нарахування 3% річних або інфляційних втрат на раніше стягнуті інфляційні втрати на суму боргу. Отже, правомірним є нарахування інфляційних втрат виключно на суму основного боргу. КЦС у складі ВС у постанові від 09.02.2022 у справі №757/42885/19 виснував, що не є грошовим зобов`язанням судове рішення, яким вже стягнуто відповідальність, передбачену статтею 625 ЦК України за порушення будь-якого грошового зобов`язання, оскільки в такому випадку таке рішення носить не зобов`язальний характер, щодо сплати грошового зобов`язання боржника перед кредитором, а виконує роль санкції за прострочення боржником грошового зобов`язання, які являють собою міру цивільно-правової відповідальності, що застосовується до всіх грошових зобов`язань у розмірі 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом».

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду в від 07 квітня 2020 року у справі №910/4590/19, де аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положеньстатті 625 ЦК України, зроблено висновок про те, щозобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних є акцесорним, додатковим до основного,залежить від основного зобов`язанняі поділяє його долю.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 15.11.2019 у справі №905/1753/18 виснував, що нарахування інфляційних втрат та 3% річних, згідно ч. 2ст. 625 ЦК України, належить здійснювати на суму основного боргу, стягнуту судовим рішенням до її повної сплати боржником, без урахування стягнутих сум пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Також Верховний Суд в постанові від 15.11.2019 у справі №905/1753/18 зазначив, що нарахування інфляційних втрат та 3% річних на стягнуту судовим рішенням суму 3% річних та інфляційних втрат не відповідає принципу заборони подвійної цивільно-правової відповідальності, який визначено встатті 61 Конституції України.

Стягнення інфляційних втрат передбачає компенсацію втрат, спричинених інфляцією, за певну суму основного зобов`язання та за певний період.Оскільки основне зобов`язання зі сплати за постановою Хмельницького апеляційного суду від 01 лютого 2022 року по справі 686/14502/21 про відшкодування моральної шкоди позивачу, завданої незаконними діями органів досудового слідства, грошові кошти в сумі 310 000 гривень виплачені, тобто основне зобов`язання за рішенням суду виконано, а зобов`язання зі сплати інфляційних втрат є акцесорним, додатковим до основного,залежить від основного зобов`язання, то відсутні підстави для стягнення зазначених сум.

Крім того, зобов`язання зі сплати трьох процентів річних, витрат на професійну допомогу, інфляційних втрат, які виникли із судового рішення про стягнення компенсаційних втрат, не є сумою боргу чи основним зобов`язанням, на які можуть нараховуватися та інфляційні втрати, адже є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, у зв`язку з чим слід відмовити в задоволенні позовних про стягнення інфляційних втрат через прострочення виконання відповідачем судового рішення у справі № 686/ 14502/20.

За таких підстав, в задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави України представник ГУ ДКСУ в Хмельницькій області про стягнення інфляційних втрат за прострочене зобов`язання в порядку ст.. 625 ЦК України за січень 2023 року слід відмовити.

Керуючись ст. ст.12,13,81, 82, 263-265, 354 ЦПК України, ч. 1ст.509, ст. 625 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави України представник ГУ ДКСУ в Хмельницькій області про стягнення інфляційних втрат за прострочене зобов`язання в порядку ст.. 625 ЦК України за січень 2023 року відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі в 30 денний строк з дня складання повного судового рішення апеляційної скарги .

Позивач: ОСОБА_1 , проживає АДРЕСА_1

Відповідач: Держава Україна, представник ГУ ДКСУ в Хмельницькій області

вул.. Свободи, 70 м. Хмельницький.

Повний текст рішення складено 28.07.2025 року.

Суддя: