Справа № 675/1709/24
Провадження № 2/675/127/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" серпня 2025 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Пашкевича Р. В.,

за участі: секретарів судового засідання - Гедзенюк В. В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Дацишиної М. В.,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - адвоката Іванова А. Б.,

представника органу опіки та піклування - Мартинюка В. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у залі суду в м. Ізяслав цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Плужненської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування позову зазначив, що перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 . Також вказує, що у нього з відповідачем є троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_2 зареєстрована за місцем проживання позивача, з яким вони вели спільне господарство, проте 05.01.2024 року відповідач поїхала до своєї матері в с. Грицьків Хмельницького району Хмельницької області та з вказаної дати зв`язок з ОСОБА_2 втрачено. Вона не дзвонить, номер телефону її вимкнено, до дітей не повернулась, не навідує та не цікавиться їхнім життям, коштів на їх утримання не надає.

Відповідачка самоусунулася від виконання своїх обов`язків, залишила дітей на позивача ОСОБА_1 , не виявляє бажання займатися їхнім вихованням, не цікавиться фізичним та духовним розвитком, станом здоров`я дітей.

Питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо малолітніх дітей вирішувалося органом опіки та піклування в особі виконавчого комітету Плужненської сільської ради, за результатами якого рішенням № 117 від 27.09.2024 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухилення від виконання обов`язків по вихованню дітей згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення батьківських прав.

Ухвалою судді від 08.11.2024 року прийнято справу до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі. Запропоновано сторонам по справі подати відзив та відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 30.12.2024 року закрито підготовче провадження за вказаним позовом та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі з підстав, вказаних в позові, та просили суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні категорично заперечила проти задоволення даного позову, просить не позбавляти її батьківських прав відносно малолітніх дітей, оскільки зрозуміла свою неналежну поведінку стосовно них, яку буде змінювати. Також надала ряд квитанцій з «Нова Пошта» про направлення на адресу дітей речей, іграшок та солодощів, які просить врахувати суд при ухваленні рішення. Крім того, вказала, що на даний час неофіційно працює в м. Черневці, з дітьми намагалася спілкуватися через позивача, проте останній ігнорував її повідомлення, а причиною залишення дітей з батьком було конфліктне відношення родини позивача до неї.

Представник відповідача - адвокат Іванов А. Б. в судовому засіданні повністю заперечив проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав є крайнім заходом, а тому просить надати можливість ОСОБА_2 виправити своє ставлення до дітей.

Представник органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Плужненської сільської ради Хмельницької області Мартинюк В. Г. не заперечив проти задоволення даного позову та вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до дітей, оскільки остання самоусунулась від їх виховання та переклала свої обов`язки на батька дітей.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Згідно з ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний і моральний розвиток.

Статтею 165 Сімейного кодексу України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтв про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 від 28.11.2019 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_2 від 18.06.2021 року та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_3 від 27.04.2023 року вбачається, що батьком вказаних дітей зазначений ОСОБА_1 , а матір`ю - ОСОБА_6 .

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 20.06.2023 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уклала шлюб з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що зроблено відповідний актовий запис № 86 та змінила прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ».

Відповідно до довідки Плужненської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №2/264 від 15.05.2024 року, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані, зокрема, позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 та троє їх малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням виконавчого комітету Плужненської сільської ради №117 від 27.09.2024 року затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Підставою для прийняття такого рішення було проведення обстежень умов проживання сім`ї ОСОБА_1 , про що складено відповідний акт обстеження умов проживання від 17.09.2024 року. За результатами обстеження встановлено, що умови проживання для дітей є задовільними, стосунки в сім`ї дружні, всі члени гарно ладнають, батько любить своїх малолітніх дітей, які проживають разом з ним та перебувають на його утриманні. Разом з тим, зазначено, що мати дітей ОСОБА_2 участь у житті вихованні дітей не бере, покинула їх 05.01.2024 року

Також, в матеріалах справи наявні постанова про відкриття виконавчого провадження (ВП НОМЕР_7) від 15.05.2024 року та довідка - розрахунок про розмір заборгованості по аліментах у вказаному виконавчому провадженні щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Загальний розмір заборгованості зі сплати аліментів за період з 22.02.2024 року станом на 01.11.2024 року становить 56766,00 грн.

Відповідно до довідок КЗ «М`якотівський заклад дошкільної освіти «Сонечко» загального типу Плужненської сільської ради» №24 від 24.10.2024 року, №9 від 14.04.2025 року встановлено, що діти ОСОБА_9 , 2019 року народження, та ОСОБА_4 , 2021 року народження, перебувають в даному навчальному закладі з 05.01.2024 року. За весь час перебування дітей в даному закладі, мати дітей ОСОБА_2 жодного разу не брала участі у вихованні дітей: не приводила та не забирала дітей із садочку; не спілкувалася із вихователями щодо освітнього процесу (успішність дітей, поведінка, фізичний та розумовий розвиток, адаптація до дитячого садочку тощо); не відвідувала батьківських зборів, свят, розваг тощо.

З протоколу бесіди практичного психолога ОСОБА_10 з ОСОБА_1 та дітьми ОСОБА_9 та ОСОБА_4 від 13.06.2025 року вбачається, що діти не спілкуються з мамою. Зі слів дітей, мама давно з ними не живе. За результатами бесіди встановлено, що діти легко йдуть на контакт, відповідають на поставлені питання, проявляють позитивні емоції, мають дефекти мовлення.

В листі Плужненської сільської ради №709 від 08.07.2025 року, зокрема, зазначено, що зі слів керуючої дитячим дошкільним закладом « ОСОБА_11 » ОСОБА_12 , мати дітей ОСОБА_2 жодного разу не відвідувала дітей в закладі, не цікавилася їх життям та здоров`ям. В ході роботи з психологом під час виконання малюнків сім`ї діти ОСОБА_13 та ОСОБА_14 не намалювали маму, що вказує на відсутність зв`язку, контакту та ролі мами в житті дітей.

На питання « ОСОБА_15 ?» ОСОБА_14 сказав, що не знає де, а ОСОБА_13 сказала, що поїхала і покинула їх, але при цьому ніяких емоцій діти не проявляли.

З січня 2024 року мати не бачила і не чула дітей, жодної зустрічі з дітьми не відбувалось, діти на відсутність матері в сім`ї поводяться без змін. На сьогоднішній день діти перебувають вдома, оскільки садочок на канікулах, в побуті фактично не згадують матір.

Також, зазначено, що під час відвідування сім`ї ОСОБА_8 раніше, мати дітей ОСОБА_2 неодноразово ображала працівників соціальних служб нецензурною лайкою, не впускала в будинок для обстеження житлово - побутових умов, постійно погрожувала, не дослухалась та не виконувала їх рекомендацій, не здатна без сторонньої допомоги вести побут, готувати, прати, доглядати за дітьми.

Зазначені вище обставини також відображені в листах відділу «Служба у справах дітей Плужненської сільської ради» №№01-23/205, 01-23/206 від 15.07.2025 року, за результатами проведених бесід з малолітніми ОСОБА_9 , 2019 року народження, та ОСОБА_4 , 2021 року народження.

Разом з тим, судом враховано та не заперечується позивачем, що відповідач ОСОБА_2 передавала дітям речі, іграшки та солодощі, що підтверджується доданими до матеріалів справи фіскальними чеками та квитанціями.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_16 , яка проживає поруч з господарством де зареєстровані та проживали сторони, вказала, що ОСОБА_2 є конфліктною особою, яка постійно сперечалася та вела аморальний спосіб життя. Вона зовсім не доглядала за своїми дітьми: не мила їх та не варила їм їсти. Підтвердила, що з січня 2024 року ОСОБА_2 залишила свою сім`ю та пішла з дому.

Інший свідок ОСОБА_17 , яка є старостою за зареєстрованим місцем проживання сторін, зазначила, що сім`я ОСОБА_8 була на обліку, як така, що опинилася у складних життєвих умовах. Відповідач ОСОБА_2 неналежно виховувала своїх дітей, вони були неохайні та брудні. Мати не пускала дітей до садочку, мотивуючи це тим, що вони не бажають туди йти.

Аналогічні покази засвідчила також свідок ОСОБА_18 , яка працює начальником відділу «Служба у справах дітей Плужненської сільської ради», а також вказала, що вже були інші непоодинокі випадки коли ОСОБА_2 залишала свою сім`ю та йшла з дому. Також, підтвердила, що, незважаючи на те, що сім`я тримала велике господарство, мати ніколи не доглядала за своїми дітьми, які завжди були неохайні та брудні.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Преамбулою Конвенції визначено, що держави-учасниці беруть до уваги принципи, закладені в Декларації прав дитини, яка прийнята Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року. У відповідності до 6 принципу цієї Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли мають місце виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю.

Із положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ч. 4 ст. 10 ЦПК України слідує, що суд застосовує при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Мамчур проти України» ("Mamchur v. Ukraine", заява №10383/09, рішення від 16 липня 2015 року, п. 100) зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Також у рішенні від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» («Hunt v. Ukraine», заява №31111/04, п.п. 57-58) Європейський суд з прав людини вказав на те, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частинами 1, 2, 4 статті 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

У відповідності з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

У відповідності до п.п. 15 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.03.2007, № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, необхідно враховувати, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків (постанова Верховного Суду від 12.09.2019 року у справі № 638/6919/16-ц).

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.

Верховний Суд з огляду на положення статті 166 СК України також неодноразово наголошував, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Зокрема, такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду06 червня 2024 року у справі № 132/2049/23,від 04 вересня 2024 року у справі № 608/858/22,від 25 вересня 2024 року у справі № 206/1513/23, від 02 жовтня 2024 року у справі № 2-5679/11, віл 26 грудня 2024 року у справі № 137/1411/23.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач ОСОБА_2 тривалий час не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, належним чином не приймає участь в їх вихованні, однак вказані обставини не є безумовними та достатніми для позбавлення відповідача батьківських прав та застосування такого крайнього заходу впливу, оскільки простої бездіяльності з боку матері недостатньо для того, щоб зробити висновок про наявність виняткових обставин, за яких можливо позбавити її батьківських прав.

Судом також беззаперечно не встановлено обставин, а позивачем не надано достатніх та переконливих доказів, які б свідчили про те, що мати дітей ОСОБА_2 не бажає спілкуватися з дітьми, остаточно і свідомо самоусунулась від виконання своїх обов`язків з виховання дітей, оскільки вказані твердження базується виключно на поясненнях позивача.

Не активність або певна бездіяльність відповідачки, як матері, є недостатньою підставою для того, щоб дійти висновку про наявність виняткових обставин, за яких можливо позбавити її батьківських прав. Той факт, що на даний час відповідачка проживає окремо від дітей, не свідчить безумовно про те, що мати дітей не бажає брати участь у їх утриманні та вихованні.

Позивач також не обґрунтував, в чому полягає захист інтересів дітей при позбавленні відповідачки батьківських прав, і яким чином це сприятиме захисту таких інтересів.

При цьому, відсутні також докази того, що відповідачка зловживає алкоголем чи вживає наркотичні засоби, притягувалася до адміністративної відповідальності за невиконання своїх батьківських обов`язків, застосувала насильство щодо дітей чи негативно впливає на їх духовний та фізичний розвиток.

Позивачем не доведено, що поведінка відповідачки відносно дітей є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, а не збігом життєвих обставин, які склалися навколо неї.

Судом не встановлено, що відповідачка є тією особою, поведінка чи дії якої можуть свідчити про негативний вплив на дітей, а тому розрив з матір`ю сімейних відносин не відповідає інтересам дітей.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 05 червня 2024 року у справі №722/225/23.

Також в сукупності з іншими доказами, суд критично оцінює висновок органу опіки та піклування Плужненської сільської ради, затверджене рішенням №117 від 27.09.2024 року, про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У ч.ч. 5, 6 ст. 19 СК України встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

При цьому, висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер для суду та як доказ підлягає дослідженню та оцінці судом на основі всіх наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності та взаємозв`язку (постанови Верховного Суду від 10 листопада 2023 року у справі № 401/1944/22, від 15 листопада 2023 року у справі № 932/2483/21).

Як вбачається з наданого висновку органу опіки та піклування Плужненської сільської ради, затверджене рішенням №117 від 27.09.2024 року, про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який наявний в матеріалах справи, органу опіки та піклування не надано інформації, яка беззаперечно підтверджує винну поведінку матері, свідоме та систематичне нехтування батьківськими обов`язками, ухилення від виховання і утримання дітей, попередження її про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків, немає ніяких підтверджень, що позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав змінить життя дітей на краще.

Ухилення від виконання своїх обов`язків із виховання дітей повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки, змінити її в кращу сторону не бажає, нехтуючи при цьому найкращими інтересами дітей, не надано підтвердження того, що відповідач є тією особою, поведінка чи дії якої можуть свідчити про негативний вплив на дітей.

Оцінюючи викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки, незважаючи на те, що відповідач в певній мірі нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо своїх дітей, достатні підстави для застосування до ОСОБА_2 крайнього заходу впливу у виді позбавлення її батьківських прав стосовно дітей з врахуванням їх інтересів, інтересів самого відповідача, рішень Європейського суду з прав людини, судової практики Верховного Суду на даний час відсутні.

З огляду на викладене, за встановлених судом обставин справи на даний час вищевказані обставини не є безумовними та достатніми для позбавлення відповідачки батьківських прав та застосування такого крайнього заходу впливу.

Крім того суд звертає увагу, що в разі, якщо ОСОБА_2 не змінить свого ставлення до дітей, позивач не позбавлений можливості повторно звернутись до суду з аналогічним позовом.

При цьому суд вважає за необхідне попередити ОСОБА_2 про необхідність зміни ставлення до дітей.

Оскільки суд відмовляє в позові, відповідно до ст. 141 ЦПК України підстави для стягнення на користь позивача судових витрат відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 150, 164-167 Сімейного кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Плужненської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, про позбавлення батьківських прав відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність належного виконання батьківських обов`язків та зміни ставлення до виховання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У випадку ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей вона може бути позбавлена батьківських прав.

Покласти на орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Плужненської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області обов`язок контролю стосовно виконання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , своїх батьківських обов`язків відносно малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп - НОМЕР_5 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп - НОМЕР_6 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Плужненської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, , місце знаходження: вул. Бортника, 7, с. Плужне, Шепетівський район, Хмельницька область.

Повний текст рішення суду складений 04 серпня 2025 року.

Суддя : Р. В. Пашкевич