Справа №705/1241/25
2-о/705/96/25 РІШЕННЯ
24 липня 2025 року Уманський міськрайонним суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Піньковського Р.В.
при секретарі Заповітряній Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації виконавчого комітету Уманської міської ради, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,
Представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в обґрунтування зазначивши наступне.
Відповідно до тексту договору довічного утримання (догляду), укладеного між ОСОБА_3 (що мешкав в АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), надалі за текстом «Відчужувач» та ОСОБА_1 (яка мешкала в АДРЕСА_2 , Ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), надалі за текстом «Набувач» Відчужувач передає, а Набувач отримує у власність 12/25 (дванадцять двадцять п`ятих) частин житлового будинку, що відчужується за даним Договором, які розташовані на присадибній земельній ділянці розміром 1933 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Даний договір посвідчено державним нотаріусом Уманської міської нотаріальної контори Кравчук Т.І. від 28.02.2006 року та зареєстровано в реєстрі за № 2-448.
Разом з цим, державним нотаріусом було вчинено помилку у написанні прізвища набувача « ОСОБА_4 » замість вірного « ОСОБА_5 ». В подальшому заявником було отримано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 9983494 від 01.03.2006 року, виготовлений Уманським виробничим підрозділом Черкаського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації на ім`я ОСОБА_1 , повторюючи технічну помилку у написанні прізвища заявника, допущену державним нотаріусом.
Таким чином, станом на дату подання даної заяви, ОСОБА_1 , фактично позбавлена можливості зареєструвати право власності на підставі наявних правовстановлюючих документів, у зв`язку з наявною механічною помилкою в написанні її прізвища та невідповідністю між документом, що посвідчує особу та правовстановлюючими документами, що були видані на її ім`я, а іншого шляху, крім судового, для виправлення такої описки не існує, що і стало підставою для її звернення до суду з цією заявою.
Тому просить суд встановити факт належності договору довічного утримання (догляду), укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , що був посвідчений державним нотаріусом Уманської міської нотаріальної контори Кравчук Т.І. від 28.02.2006 року та зареєстровано в реєстрі за № 2-448 особі ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ).
Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, на адресу суду від представника заявника надійшла письмова заява, у якій просить суд розгляд справи проводити у його відсутність та у відсутність його довірителя, вимоги заяви підтримують та просять суд її задовольнити.
Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації виконавчого комітету Уманської міської ради в судове засідання не з`явився, від представника державного реєстратора Р.Познякової надійшла заява, у якій просить суд розгляд справи проводити у її відсутність, при прийнятті рішення просить врахувати пояснення третьої особи.
Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Враховуючи наведене, судом розгляд справи по суті здійснюється за відсутності учасників справи, на підставі наявних у суду матеріалів.
Суд, врахувавши процесуальну позицію заявника та заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
В силу вимог п.6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
Так, судом встановлено, що згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого Уманським МС УДМС України в Черкаській області 04.08.1999, заявник записана як: українською мовою « ОСОБА_1 », російською мовою « ОСОБА_1 ».
У довідці про присвоєння ідентифікаційного номера, виданої Уманською ОДПІ 01.07.2016, заявник також записана як ОСОБА_1 .
Разом з тим, згідно договору довічного утримання, укладеного 28 лютого 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-448, ОСОБА_3 , що мешкав в АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , відчужив, а ОСОБА_1 , яка мешкала в АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 , набула у власність 12/25 частин житлового будинку, що розташований на присадибній земельній ділянці розміром 1933 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .
Як наслідок, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Уманською міською державною нотаріальною конторою 28.02.2006 за № 6646721, на підставі вищевказаного договору було зареєстровано заборону на нерухоме майно договорів довічного утримання, 2-448, 28.02.2006, Уманська міська держнотконтора, об`єктом обтяження є будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 і власником зазначена саме ОСОБА_1 .
Також у технічному паспорті на житловий будинок АДРЕСА_5 , попередніми власниками записані ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , а також заявник, але вона записана, як ОСОБА_1 , право власності якої зареєстроване у відповідності до договору довічного утримання, посвідченого 28.02.2006 за № 2-448. Також зареєстроване право власності заявника на вищевказаний житловий будинок підтверджується витягом Уманського виробничого підрозділу Черкаського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації виданого 01.03.2006 за № 9983494. При цьому, право власності зареєстроване на підставі договору довічного утримання / 2-448 / 28.02.2006 / Уманська міська державна нотаріальна контора, саме за ОСОБА_7 . Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.
Факт, про вставлення якого просить заявник, має юридичне значення для охорони його прав, свобод та інтересів, оскільки надає правові підстави для реалізації прав, як власника нерухомого майна, так як у договорі довічного утримання, на підставі якого були внесені відомості про реєстрацію права власності на нього за заявником по справі та який підтверджує право власності заявника, було допущено описку в написанні її прізвища, а саме замість правильного ОСОБА_8 зазначено було ОСОБА_9 , при цьому, у паспорті громадянина України її прізвище на українській мові записане, як « ОСОБА_5 », і на російській мові, як « ОСОБА_5 ». Вищевказані документи заповнювалися спеціалістами установ, як на російській, так і на українській мовах. Договір довічного утримання посвідчувався та виготовлявся у 2006, тобто у той час, коли діловодство в Україні велося уже на українській мові, але при цьому перебувало у стадії перебудови, у зв`язку із суверенністю України. Внести виправлення у договір довічного утримання неможливо.
З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності власнику договору довічного утримання, як документу, що підтверджує право власності на майно, на яке вона має право, де вона зареєстрована.
Аналіз поданих доказів, у сукупністю з тим, що оригінали всіх документів, виданих компетентними органами знаходяться у заявника, наявність яких сама по собі свідчить на її користь, а також враховуючи позицію заінтересованої особи, тому у суду є всі підстави для встановлення юридичного факту, на якому наполягає заявник. При цьому, вимоги заявника підтверджуються належними допустимими та достовірними доказами, доданими до заяви та підтверджують обставини, на які посилається заявник.
Положеннями ст. ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, суд вважає, що факт належності договору довічного утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджено належними та допустимими доказами, а тому заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.
Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 81, 89, 258, 259, 263-265, 293, 294, 315-319, 354 ЦПК України, суд
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації виконавчого комітету Уманської міської ради, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовольнити.
Встановити факт про те, що договір довічного утримання (догляду), укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , що був посвідчений державним нотаріусом Уманської міської нотаріальної контори Кравчук Т.І. від 28.02.2006 року та зареєстровано в реєстрі за № 2-448 належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (рнокпп НОМЕР_2 ).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Р. В. Піньковський