Справа № 162/615/25
Провадження № 2/162/240/2025
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року селище Любешів

Любешівський районний суд Волинської області у складі

головуючого судді Цибень О.В.,

за участю секретаря судових засідань Будько І.М.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей

ВСТАНОВИВ:

Від позивача 17.06.2025 до Любешівського районного суду Волинської області надійшов вказаний позов.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.10.2008. Від шлюбу сторони мають п`ятеро дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Не зважаючи на те, що сторони проживають в одному будинку, останній участі в утриманні дітей не бере, фізично здоровий, має змогу працювати та забезпечувати потреби своїх дітей, однак цього не робить. Самостійно в повній мірі позивач забезпечити дітей усім необхідним не може. На підставі викладеного, просить стягнути з ОСОБА_3 в її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою суду від 19.06.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін.

Від представника відповідача 18.07.2025 до суду надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач позовні вимоги визнає частково та просить стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 7500 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Мотивовано тим, що відповідач не має офіційного доходу та заробляє на підробітках, має захворювання. Позивач не надала обґрунтованого розрахунку та доказів витрат, необхідних на утримання дітей, та відповідного розміру її витрат.

Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що 07.07.2025 шлюб між сторонами розірвано. Наразі позивач проживає з дітьми у с. Угриничі Камінь-Каширського районного суду Волинської області на підтвердження чого позивач додала відповідні документи.

Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.

Представник відповідача у судовому засіданні просила частково задовольнити позовні вимоги з підстав, наведених у відзиві.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.10.2008 року (копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 02.10.2008).

Відповідно до копії свідоцтв про народження ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (серії НОМЕР_2 від 14.07.2009), ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (серії НОМЕР_3 від 24.12.2010), ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (серії НОМЕР_4 від 04.06.2019), ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (серії НОМЕР_5 від 22.11.2012), та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (серії НОМЕР_6 від 04.06.2019) судом встановлено, що батьком останніх є відповідач ОСОБА_3 .

Із акта №14/2-25 від 10.07.2025 Любешівської селищної ради вбачається, що позивач разом з дітьми проживають незареєстровані за адресою АДРЕСА_1 .

Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно зі ст.141 цього Кодексу мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Виходячи з цього, відповідач, як батько, зобов`язаний брати участь у вихованні та утриманні своєї дитини наряду з позивачем.

У відповідності до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Виходячи з системного тлумачення зазначених норм права, вибір способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживають діти, і який є позивачем у справі про стягнення аліментів. Тобто, саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів).

Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатньості заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно із Законом України «Про державний бюджет на 2025 рік» з 01 січня 2025 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років 2 563 гривні, для дітей віком від 6 до 18 років 3 196 гривень.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2, 3 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до вимог ст.12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Водночас, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наявних доказів.

Судом встановлено, що відповідач на даний час є працездатним, належних доказів того, що не може працювати за станом здоров`я чи з інших причин, суду не надав, а тому здатний та зобов`язаний, як один із батьків, утримувати своїх неповнолітніх дітей.

При цьому, надані ним документи щодо стану здоров`я не свідчать про втрату працездатності в такому ступені, щоб не мати можливості виконувати обов`язок зі сплати аліментів.

Зважаючи, що законом позивачу надано можливість альтернативи при визначенні способу стягнення аліментів, ОСОБА_2 вважає, що він повинен бути визначений у частці від всіх видів заробітку (доходу) відповідача у розмірі , що повністю відповідає законодавчо визначеному розміру.

Отож, вирішуючи спір, суд виходить насамперед із якнайкращого забезпечення інтересів дітей, на користь яких стягуються аліменти, визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, дані про особу відповідача, встановлений мінімальний гарантований та мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину (ч. 2 ст. 182, ч. 5 ст. 183 СК України), суд дійшов висновку, що позов є підставним та підлягає задоволенню.

Вказаний у позові розмір аліментів буде відповідати принципам справедливості і розумності відповідно до загальних засад регулювання сімейних відносин, закріплених у ст.7 СК України, необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення у межах суми платежу за один місяць слід звернути до негайного виконання.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, на підставі положень ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 гривень.

Керуючись ст. 4, 10, 19, 81, 274-279, 354, 430 ЦПК України, на підставі ст. 141, 180, 181, 182, 184, 191 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/2 частки усіх доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, 17.06.2025, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Рішення підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_3 в користь держави 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Любешівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 31.07.2025.

Позивач: ОСОБА_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 ).

Відповідач: ОСОБА_3 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса місця фактичного проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_8 ).

Представник відповідача: адвокат Колодяжна Наталія Вікторівна (адреса вул. Шопена, 22, оф.62, м. Луцьк Волинської області; РНОКПП НОМЕР_9 )

Суддя Любешівського районного суду Волинської області Ольга ЦИБЕНЬ