ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/763/25 Справа № 229/3268/24 Суддя у 1-й інстанції - Худіна О. О. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2025 року м. Крвиий Ріг

справа № 229/3268/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України,без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 09 серпня 2024 року, яке ухвалено суддею Худіною О.О. у місті Дружківка Донецької області, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначено, що 07 лютого 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 74853851, згідно умов якого, останній отримав кредит в сумі 18 000 грн строком на 30 днів.

14 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК» ЄАПБ» було укладено Договір факторингу № 14/06/21 відповідно до якого, клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, в тому числі щодо договору позики № 74853851, укладеного з ОСОБА_1

15 лютого 2022 р. між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № згідно умов якого, останній отримав кредит в сумі 4 000 грн строком на 12 місяців.

24 листопада 2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК» ЄАПБ» було укладено Договір факторингу № 24/11-22 відповідно до якого, клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, в тому числі щодо договору позики № , укладеного з ОСОБА_1 .

З огляду на те, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за вказаними договорами позики не виконував, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою корись суму заборгованості за Договором позики № 74853851 в розмірі 28 099,44 грн та заборгованість за Договором позики № в розмірі 18 070 грн, що у загальному розмірі становить 46 169,44 грн, вирішити питання про розподіл судових витрат у справі.

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 09 серпня 2024 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за Кредитним договором № 74853851 та за Кредитним договором № в розмірі 46 169,44 грн та судовий збір в сумі 3 028 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, посилаючись на те, що договір факторингу № 14/06/21, приєднаний до матеріалів позовної заяви, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» датовано 14 червня 2021 року, тобто ще до укладання договору позики № 74853851 від 07 лютого 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позичальником, яким зазначений позивач. На дату укладання договору факторингу, а саме станом на 14 червня 2021 року, ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» не мало права грошової вимоги за договором позики, який ще не було укладено, та в тому числі і не мав права майбутньої вимоги за договором позики від 07 лютого 2022 року, оскільки право вимоги грошових коштів є похідним від зобов?язання, яке може виникнути внаслідок передачі грошових коштів позичальнику.

Відповідач зазначає, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», не набуло Прав Вимоги до Боржників, яких зазначено в Реєстрі боржників № 11 від 27 жовтня 2023 р., що переданий за Актом прийому-передачі від 27 жовтня 2023 року. Твердження позивача про набуття права грошової вимоги за зобов?язаннями позичальника за договором № 74853851 від 07 лютого 2022 року, перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в зв?язку з укладенням договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», доказами не доведено, та не підтверджено належними та допустимими.

Також вказує, що серед документів, які додано позивачем до позовної заяви, відсутні докази того, що саме відповідач будь-яким способом застосував ідентифікатор електронного підпису, відсутні докази отримання саме відповідачем цього одноразового ідентифікатора, відсутні докази реєстрації саме відповідача у інформаційно-телекомунікаційній системі позичальника, відсутні докази отримання саме відповідачем коштів за договором позики № 74853851. Позивачем не надано доказів укладення електронного договору між ОСОБА_1 і ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», шляхом використання електронного підпису, в тому числі шляхом застосування одноразового алфавітно-цифрового ідентифікатора визначеного Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, відсутні документи, які б засвідчували, що особу позичальника Також, не надано жодних доказів на підтвердження того, що саме відповідач ідентифіковано як ОСОБА_1 . Також, не додано жодних доказів на підтвердження того, що саме відповідач заходив на сайт товариства та вводив електронне підтвердження - пароль.

Розрахунок заборгованості за кредитним договором № 74853851 від 07 лютого 2022 року за період з 27 жовтня 2023 року по 11 березня 2024 року, складено ТОВ «ФК «ЄАПБ», а не позичальником ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», тому цей розрахунок не підтверджує наявність заборгованості. Документ під назвою «розрахунок заборгованості», за яким загальна сума боргу за кредитним договором складає 28 099,44 грн, не містить розрахунку боргу, і є фактично довідкою про розмір нарахованого ТОВ «ФК «ЄАПБ», боргу.

Аналогічно позивач вважає недоведеним факт укладення договору позики № від 15 лютого 2022 року, який укладено між позикодавцем ТОВ «Інфінанс», де позичальником зазначений ОСОБА_1 , укладений шляхом підписання Акцепту оферти від 15 лютого 2022 року, факт перерахування відповідачу кредитних коштів та наявності заборгованості.

Відзив на апеляційну скаргу не подано

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст.638 ЦК України).

За правилами ч.1 ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями ч.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону).

Згідно зі ст.11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч.6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до ст.12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За правилами ч.ч.1, 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Судом встановлено, що 07 лютого 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 74853851, згідно умов якого, останній отримав кредит в сумі 18 000 грн строком на 30 днів зі сплатою відсотків за користування кредитним коштами в розмірі 1,99 % на день. Зазначений договір підписано електронним підписом відповідача, що відтворений шляхом використання ним одноразового ідентифікатора, що підтверджує факт погодження відповідачем умов кредитування.(а.с.6-9)

14 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого відповідно до якого, клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, в тому числі щодо договору позики № 74853851, укладеного з ОСОБА_1 (а.с.10-13)

З акту прийому-передачі Реєстру Боржників №11 вбачається, що в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру Боржників до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшли права вимоги заборгованості до боржників, в тому числі до ОСОБА_1 (а.с.14)

Судом також було встановлено, що 15 лютого 2022 р. між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № згідно умов якого, останній отримав кредит в сумі 4 000 грн строком на 12 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитним коштами в розмірі 1,75 % на день. Зазначений договір підписано електронним підписом відповідача, що відтворений шляхом використання ним одноразового ідентифікатора, що підтверджує факт погодження відповідачем умов кредитування.(а.с.23-26)

24 листопада 2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК» ЄАПБ» було укладено Договір факторингу № 24/11-22 відповідно до якого, клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, в тому числі щодо договору позики № , укладеного з ОСОБА_1 (а.с.28-30)

З акту прийому-передачі Реєстру Боржників вбачається, що в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру Боржників до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшли права вимоги заборгованості до боржників, в тому числі до ОСОБА_1 (а.с.31)

Відповідно до платіжної інструкції в національній валюті від 31 жовтня 2023 № 20397 ТОВ «ФК «ЄАПБ» перерахувало на рахунок ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» грошові кошти у сумі 4 100 804,37 грн, за відступлення права вимоги згідно Додаткової угоди № 12 від 27 жовтня 2023 р. до Договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року.

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У справі, що переглядається, місцевим судом установлено, що договори укладено відповідачем в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису вчиненим одноразовим ідентифікатором, котрий надсилався на належний відповідачу номер мобільного телефону.

Вказані обставини не були спростовані ОСОБА_1 .

Таким чином, встановивши, що без здійснення вказаних дій відповідачем, спрямованих на укладення договорів позики в обраний спосіб, такий не був би укладений сторонами, суд першої інстанції дійшов обґрунтовано висновку, що цей правочин, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі №234/7160/20 (провадження №61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі №234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).

Після підписання електронним підписом кредитних договорів і прийняття акцепту оферти у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у товариств виникли зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача виникло зобов`язання з повернення кредитних коштів.

За таких обставин, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо неукладення з відповідачем вказаних вище договорів позики та отримання відповідачем за цими договорами грошових коштів (позики) на свій картковий рахунок.

Посилаючись на ненадання належних доказів підписання договору, відповідач не спростовував того, що він не укладав відповідні договори та не отримував кошти за таким договором, тому колегія суддів відхиляє й посилання апелянта на відсутність доказів надання відповідачу грошових коштів за цим договором.

За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові і відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом частини першої статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно зі статтею 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням статті 124 Конституції України.

Крім того, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним.

Як свідчать матеріали справи, відповідач ОСОБА_1 несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за Кредитним договором № 74853851 та за Кредитним договором № перед новим кредитором ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що Кредитний договір № 74853851 та Кредитний договір № , який укладений між ОСОБА_1 та первісними кредиторами, а також договори про відступлення права вимоги, укладені між ТОВ «Інфінанс», ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у встановленому порядку недійсними не визнані, а відтак, в силу положень статті 204 ЦК України, діє презумпція правомірності вказаного правочину.

Колегія суддів наголошує, що, за змістом частини першої статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з частинами 1 і 2 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до наведених вимог закону на підтвердження позовних вимог позивач надав належним чином засвідчені витяги з договорів факторингу та витяги з Реєстрів боржників до договору факторингу, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Тому, не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі, як на підставу для скасування рішення суду першої інстанції, на те, що позивач не надав доказів переходу до ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги та не надав докази оплати ціни продажу за договорами факторингу.

Проведення оплати за договорами факторингу не має вирішального значення для справи, оскільки за умовами усіх договорів факторингу перехід права вимоги (набуття права вимоги) відбувається в момент підписання сторонами акту приймання-передачі відповідного Реєстру боржників і не пов`язаний з оплатою за договорами.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 не виконав своїх зобов`язань за Кредитним договором № 74853851 та Кредитним договором № , а тому з відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню заборгованість, яка виникла за цими договорами.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача вищезазначеної заборгованості за кредитами, розмір якої ним не спростовано в апеляційній інстанції.

Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Щодо судових витрат, то відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених відповідачем ОСОБА_1 у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 09 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 04 серпня 2025 року .

Головуючий:

Судді: