Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2025 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючої - судді Маслак В.П.,

при секретарі Пшегалінській К.В.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідача ОСОБА_2 , Приведьон В.М.,

розглядаючи у судовому засіданні матеріали позовної заяви ОСОБА_3 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вацківський 9» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом, в якому просить:

- визнати незаконним та скасувати наказ Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вацківський 9» № 6 від 06.11.2024 про звільнення з робити ОСОБА_3 ;

- поновити на посаді голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вацківський 9» Поліщук Н.М.;

- стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вацківський 9» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня незаконного звільнення по день ухвалення судового рішення, в тому числі за період з 06.11.2024 по 03.12.2024 в розмірі 16208,10 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 01.06.2018р. позивачку обрано головою правління ОСББ «Вацківський 9». У подальшому, 07.11.2024р. позивач отримала поштою лист- повідомлення про звільнення, без підпису та печатки на бланку ОСББ «Вацківський 9», в якому було зокрема зазначено, що 26.09.2024р. рішенням загальних зборів було затверджено звільнити ОСОБА_3 з посади голови правління ОСББ «Вацківський 9» з 31.10.2024р.

Також, в листі зазначено про вимогу звільнитися за угодою сторін відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України та надати заяву до 30.10.2024р. чинному правлінню ОСББ, а у випадку не виконання вимоги щодо звільнення за угодою сторін, позивача буде звільнено відповідно до п. 2 ст. 41 КЗпП України - у зв`язку із втратою довіри з 31.10.2024р.

Отримавши 08.11.2024р. витяг з ЄДРПОУ, позивачу стало відомо, що до реєстраційних відомостей відповідача внесено зміни про зміну керівника. Отже, позивача було звільнено та призначено нового керівника ОСББ «Вацківський 9» - ОСОБА_2 .

Після відкриття адміністративного провадження Центрально-західним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці, ОСОБА_3 18.11.2024р. стало відомо про своє звільнення з посади голови правління ОСББ «Вацківський 9» відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_3 просить вимоги позовної заяви задовольнити.

Представник відповідача у відзиві від 23.01.2025р. вказує, що 01.06.2018р. ОСОБА_3 обрано головою правління ОСББ «Вацківський 9». У подальшому, 22.05.2024р. бухгалтер ОСББ «Вацківський 9» ОСОБА_4 подала доповідну записку на ім`я голови ревізійної комісії ОСББ «Вацківський 9» про надмірне витрачання коштів головою правління ОСОБА_3 на позапланові ремонти ліфтів із вимогою провести перевірку ревізійною комісією зазначених витрат.

Ініціативною групою ОСББ «Вацківський 9», зокрема, і ОСОБА_3 повідомлено про призначення загальних зборів об`єднання на 26.09.2024р., на яких остання була присутня особисто, приймала участь та була обізнана зі всіма питаннями, які розглядалися та були прийняті. Прийнято рішення звільнити ОСОБА_3 з посади голови правління ОСББ «Вацківський 9» у зв`язку із недовірою та невиконанням обов`язків.

У подальшому, 17.10.2024р. ОСББ «Вацківський 9» на адресу проживання ОСОБА_3 було надіслано рекомендованим листом повідомлення за №1 від 17.10.2024р. про наміри ОСББ звільнити останню, однак позивачка ніяким чином не відреагувала на отримане повідомлення.

Так, 06.11.2024р. ОСББ «Вацківський 9» видано наказ за №6 від 06.11.2024р. про звільнення 06.11.2024р. з роботи голови правління - ОСОБА_5 за п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України - у зв`язку із втратою довіри.

Цього ж дня, ОСОБА_3 на робочому місці не була, на зв`язок не виходила. Членами правління ОСББ «Вацківський 9» 08.11.2024р. складено Акт за адресою: м.Житомир провулок Вацківський, 9, у присутності членів правління ОСББ «Вацківський 9» про відмову ОСОБА_3 отримати оригінал наказу про звільнення від 06.11.2024р. №6, нарахування та виплати заробітної плати, розрахунок компенсації за невикористану відпустку та розписатися в отриманні вищезазначених документах. На підставі зазначеного, 01.11.2024р. видано наказ за №5 про призначення голови правління ОСББ «Вацківський 9» - Красильникову Наталію Володимирівну.

Враховуючи вищезазначене та оскільки наказ №6 від 06.11.2025р. про звільнення голови правління ОСББ «Вацківський 9» ОСОБА_3 є правомірним, позовні вимоги є безпідставними та до задоволення не підлягають.

У відповіді на відзив від 03.02.2025р. ОСОБА_3 вказала, що загальними зборами 26.09.2024р. не вирішувалось питання про звільнення її за втратою довіри. Відповідач вказавши у наказі про звільнення, як підставу, звільнення позивача за втратою довіри, діяв не на підставі рішення загальних зборів.

Окрім того, ОСОБА_3 зазначає, що їй не було відомо про акт ревізії фінансово-господарської діяльності ОСББ «Вацківський 9» від 26.09.2024р. за період з 01.06.2023р. по 25.09.2024р. та доповідну записку бухгалтера ОСББ «Вацківський 9» від 22.05.2024р. на ім`я голови ревізійної комісії.

Звертає увагу суду, що акт датований 26.09.2024р., а доповідна записка - 22.05.2024р., але в протоколі загальних зборів №1 від 26.09.2024р., в протоколі правління №1 від 10.10.2024р. та у наказі № 6 від 06.11.2024р. про звільнення, відсутні посилання на акт та доповідну записку, що у свою чергу викликає обґрунтовані сумніви щодо належності наданих доказів.

Разом з тим зазначила, що заявлені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25000,00 грн. є необґрунтовано завищеними.

У своїх запереченнях від 10.02.2025р. представник ОСББ «Вацківський 9» - Красильникова Н.В. вказала, що ОСОБА_3 не надала співвласникам ОСББ на загальних зборах письмові пояснення щодо витрачених коштів об`єднання, ціль таких витрат та документального підтвердження витрат. Враховуючи зазначене, наказ №6 від 06.11.2025р. про звільнення голови правління ОСББ «Вацківський 9» ОСОБА_3 , на думку представника відповідача, є правомірним.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позовної заяви підтримав з підстав викладених у останній.

Представник відповідача у судовому засіданні вказав, що голова правління Поліщук Н.М. не виконувала свої посадові обов`язки належним чином, а тому 06.11.2024р. було видано наказ про її звільнення у зв`язку із втратою довіри, що відповідає нормам трудового законодавства. Позивачка, як голова ОСББ, неправомірно витрачала кошти на ремонт ліфтів, замовлення плитки.

Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, встановив наступне.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_3 переведено на посаду голови правління ОСББ «Вацківський 9» з 01.06.2018р., що підтверджується наказом №12 від 30.05.2018р. ОСББ «Вацківський 9» (а.с. 6).

Згідно пункту 5 питання порядку денного протоколу №1 загальних зборів ОСББ «Вацківський 9» від 26.09.2024р. вирішено звільнити ОСОБА_3 з посади голови правління ОСББ «Вацківський 9» з 31.10.2024р. у зв`язку з недовірою та невиконанням своїх обов`язків (а.с.73-79).

Згідно повідомлення ОСББ «Вацківський 9» про звільнення №1 від 17.10.2024 ОСОБА_3 повідомлено, що рішенням загальних зборів ОСББ «Вацківський 9» від 26.09.2024р. вирішено звільнити її з посади голови правління ОСББ «Вацківський 9» з 31.10.2024р. Також ОСОБА_3 запропоновано звільнитися за угодою сторін відповідно до п.1 ч.2 ст.36 КЗпП України та надати заяву до 30.10.2024 чинному Правлінню ОСББ. У противному випадку ОСОБА_3 буде звільнено за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України (а.с.17).

Відповідно до наказу ОСББ «Вацківський 9» №6 від 06.11.2024р. ОСОБА_3 звільнено з посади голови правління ОСББ «Вацківський 9» відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України у зв`язку із втратою довір`я (а.с. 20, 84).

На адресу ОСОБА_3 15.11.2023 ОСББ «Вацківський 9» було направлено повідомлення про звільнення відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України з 06.11.2024 (а.с.92, 93).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У частині першій статті 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Припинення трудового договору може мати місце лише з підстав, передбачених законодавством (стаття 3 КЗпП України).

Частиною другою статті 2 КЗпП України передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Статтею 5-1 КЗпП України передбачено, що держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи (частина перша статті 23 КЗпП України).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України, крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

У пункті 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що звільнення з підстав втрати довір`я (пункт 2 частини першої статті 41 КЗпП України) суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т. п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). При встановленні у передбаченому законом порядку факту вчинення працівниками розкрадання, хабарництва і інших корисливих правопорушень ці працівники можуть бути звільнені з підстав втрати довір`я до них і у тому випадку, коли зазначені дії не пов`язані з їх роботою.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України дозволяє зробити висновок, що розірвання трудового договору на підставі цієї норми права можливе за таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір`я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу.

Разом з тим, ця норма не передбачає настання для роботодавця негативних наслідків, чи наявності завданої роботодавцю матеріальної шкоди як обов`язкової умови для звільнення працівника. Звільнення з підстави втрати довір`я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями).

Подібних висновків дійшов Верховний Суд України у постановах від 24 вересня 2014 року у справі № 6-104цс14, від 23 грудня 2015 року у справі № 6-1093цс15, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-100 цс16 та Верховний Суд у постановах від 26 лютого 2020 року у справі № 592/7118/17 та від 11 червня 2020 року у справі № 643/13899/17.

Виходячи з розуміння безпосереднього обслуговування грошових і товарних цінностей можна дійти висновку, що основне коло працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, - це особи, які одержують їх під звіт.

Вирішуючи під час розгляду справи про поновлення на роботі працівника, звільненого за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України, питання щодо віднесення позивача до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, суд у кожному конкретному випадку повинен з`ясувати: чи становить виконання операцій, пов`язаних з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов`язків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей.

Суд касаційної інстанції під час розгляду касаційних скарг у справах №№6-5499св10, 6-4403св12, 6-25870св12, 6-38248св12 дійшов висновку, що особи, які здійснюють функції обліку, охорони або управлінські функції щодо розпорядження майном та коштами підприємства, не відносяться до вказаного кола працівників і такі особи не можуть бути суб`єктами звільнення за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 листопада 2019 року у справі № 359/3683/18 (провадження № 61-7840св19) зазначено, що: «звільнення у зв`язку із втратою довір`я до працівника на підставі пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України може мати місце за умови вчинення ним винних дій. При цьому не має значення, були протиправні дії вчинені навмисно або внаслідок необережного ставлення до виконання своїх обов`язків, чи передбачав працівник або повинен був передбачити негативні наслідки своїх дій. Провина працівника має бути доведена власником або уповноваженим ним органом за допомогою фактів та об`єктивних обставин, що свідчать про винні дії працівника; це може бути, наприклад: систематична нестача довірених йому цінностей; безвідповідальне, халатне ставлення до своїх трудових обов`язків; порушення правил торгівлі; крадіжки; обмірювання, обважування покупців; завищення цін; привласнення матеріальних цінностей тощо. Втрата довір`я може бути наслідком вчинення проступку, який дає підстави для висновку, що подальше залишення працівника на роботі, пов`язаній з обслуговуванням грошових і матеріальних цінностей, може призвести до їх утрати. Водночас, підозра власника або уповноваженого ним органу не може бути підставою для виявлення недовір`я до працівника».

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Представник відповідача стверджує, що позивач в силу посадових обов`язків безпосередньо обслуговувала грошові а також товарні цінності.

Положеннями п.16 Статуту ОСББ «Вацківський 9» , затвердженого рішенням загальних зборів від 26.09.2024, визначено повноваження голови правління, зокрема, розпоряджатися коштами об`єднання відповідно до затвердженого кошторису та рішень правління, має право першого підпису фінансових документів об`єднання.

Свідок сторони відповідача - ОСОБА_4 у судовому засіданні повідомила, що працювала бухгалтером ОСББ. Останній рік роботи вони конфліктували через ремонт ліфтів. У неї виникла підозра, коли ОСОБА_3 принесла їй два однакових акта, але з різними сумами. Свідок вказала, що не була обізнана про ремонти ліфтів, які проводились. Підтвердження на проведення ремонтних робіт відсутні. У подальшому, 22.05.2024р. ОСОБА_4 написала доповідну записку на ОСОБА_3 . Окрім того, були суперечки стосовно плитки. Свідок пояснювала позивачці, що ОСББ не може дозволити собі такі витрати.

Згідно акту ревізії фінансово-господарської діяльності ОСББ «Вацківський 9» від 26 09.2024р. за період з 01.06.2023р. по 25.09.2024р. зазначено, що за період роботи голови правління ОСОБА_3 з червня 2023 по серпень 2024 були проведені тільки аварійні роботи по заміні сантехнічних мереж. За цей час голова правління не виконала ні одного пункту по рішенню загальних зборів ОСББ від 08.06.2023 та рішення правління ОСББ. Згідно доповідної записки бувшого бухгалтера ОСОБА_4 до правління ОСББ від 22.05.2024 ревізійна комісія виявила, що після підписання договору з ТОВ «Максван» №44/05-20 від 01.06.2020 значно збільшилися позапланові ремонти ліфтів, які не входять у цей договір. За 5 місяців 2024 року сума по позаплановим ремонтам ліфтів перевищила заплановані витрати по затвердженому кошторису ОСББ «Вацківський 9» на 2023 2024 роки на 5863,07грн. (а.с.69 -71).

Окрім того, представники відповідача долучили до матеріалів справи заяви членів ОСББ «Вацківський 9» щодо неправомірних дій та бездіяльності голови правління ОСББ ОСОБА_3 (а.с.137 146).

На переконання суду положення п.16 Статуту ОСББ «Вацківський 9» не містить повноваження голови правління щодо безпосереднього обслуговування грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо).

Представниками відповідача не надано суду інших належних доказів (контракт, посадова інструкція, договір про матеріальну відповідальність працівника), якими б підтверджувалося покладання на позивача обов`язків з безпосереднього обслуговування грошових, товарних або культурних цінностей.

Враховуючи зазначене, лише доводи відповідача про надмірне витрачання коштів, невиконання обовязків голови правління ОСББ, не можуть бути підставою для звільнення позивача з посади голови правління ОСББ «Вацківський 9» відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про відсутність у відповідача правових підстав, визначених п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, для звільнення позивача.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (надалі Порядок), середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється, якщо працівник не мав заробітку не з вини працівника, виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

Відповідно до п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Вирішуючи вимогу позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд приходить висновку про необхідність її задоволення, виходячи із розміру середньоденного заробітку позивача 677,58грн.

Згідно п. 3 Порядку, всі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Як роз`яснено в п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України №13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Зазначені роз`яснення Пленуму Верховного Суду України узгоджуються з вимогами Податкового кодексу України.

Враховуючи кількість робочих днів у період вимушеного прогулу (253 робочих днів з дня звільнення позивачки по день прийняття судом рішення, а саме з 06.11.2024 року по 24.10.2025 року) з відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток в розмірі 171427,74грн. (253 робочих днів х 677,58грн. середньоденна зарплата) без урахування податків та інших обов`язкових платежів.

Підсумовуючи викладене позов підлягає до задоволення з розподілом судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76 - 91, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вацківський 9» № 6 від 06.11.2024 про звільнення з робити ОСОБА_3 .

Поновити ОСОБА_3 на посаді голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вацківський 9» з 06.11.2024 року.

Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вацківський 9» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06.11.2024 року по 24.10.2025 року в розмірі 171427,74грн. (без урахування податків та інших обов`язкових платежів).

Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вацківський 9» на користь ОСОБА_3 1211,00грн. судового збору.

Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вацківський 9» на користь держави судовий збір в розмірі 1211,00грн.

Допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення на роботі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення в порядку, передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Суддя В. П. Маслак