Справа № 296/7174/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у видачі судового наказу

31 липня 2025 рокум. Житомир

Суддя Корольовського районного суду міста Житомира Пилипюк Лілія Миколаївна, розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення аліментів на утримання неповнолітної дитини з боржника ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИЛА:

30 червня 2025 року до Корольовського районного суду м. Житомира надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення аліментів на утримання неповнолітної дитини з боржника ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб (п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України).

Заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом (ст. 162 ЦПК України).

У разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника (ч. 5 ст. 165 ЦПК України).

Позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (ч. 1 ст. 27 ЦПК України).

Позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача (ч. 1 ст. 28 ЦПК України).

Відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру № 1623671 від 31 липня 2025 року підтверджено, що заявник ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відомості про боржника ОСОБА_2 у Єдиному державному демографічному реєстрі відсутні, що підтверджено відповіддю № 1623651 від 31 липня 2025 року.

Крім того, відповіддю на запит ВОМІРМП УМДС України в Житомирській області від 30 липня 2025 року підтверджено, що ОСОБА_2 на території міста Житомира зареєстрованим/знятим з реєстрації не значиться.

У своїй заяві про видачу судового, обґрунтовуючи вибір підсудності, ОСОБА_1 покликається на ст. 28 ЦПК України.

Досліджені судом матеріали заяви дають підстави для висновку, що ані заявник, ані боржник не мають зареєстрованого місця проживання в м. Житомирі. А тому, заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу не підсудна Корольовському районному суду міста Житомира.

Верховний Суду складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 24 червня 2024 року у справі №554/7669/21(провадження№ 61-5805сво23) зазначив, що в нормах ЦПК України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення.

Особа може мати декілька місць проживання / перебування. Водночас законодавством визначено необхідність проведення реєстрації (декларування) місця проживання / перебування особи, яка може бути здійснена тільки за однією адресою за її власним вибором, в тому числі й на підставі договору оренди житлового приміщення.

Реєстрація (декларування) місця проживання / перебування у встановленому порядку має значення для реалізації окремих прав особи, зокрема, під час вибору суду, якому підсудна справа.

Положення ч. 1 ст. 27, ч. 1 ст. 28 ЦПК України імперативно встановлюють, що визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням зареєстрованого місця проживання або перебування фізичної особи сторони у справі, якщо інше не передбачено законом.

Зазначена вимога процесуального закону унеможливлює зловживання процесуальними правами при визначенні підсудності.

Використання для встановлення конкретного суду за визначеною територіальною підсудністю фактичної адреси проживання матиме наслідком невизначеність при вчиненні окремих процесуальних дій, адже фактичне місце проживання може змінюватись чи не щодня. Крім того, особа може мати більше ніж одне фактичне місце проживання, але зареєстроване може бути лише одне місце проживання.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Також слід зазначити, що ч. 8 ст. 165 ЦПК України у цьому випадку не підлягає до застосування, оскільки вказана норма регулює передання справ за підсудністю щодо боржника, який є юридичною особою або фізичною особою - підприємцем.

Враховуючи, що стягувачем порушено правила підсудності, а ЦПК України не передбачає можливість направлення справи за заявою про видачу судового наказу з боржника-фізичної особи за підсудністю, суд відмовляє у видачі судового наказу на підставі з п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Керуючись ст. ст.19, 187, 274 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітної дитини з боржника ОСОБА_2 .

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 9 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Корольовського районного суду

міста Житомира Лілія ПИЛИПЮК