УХВАЛА

31 липня 2025 року

м. Київ

справа № 715/2192/19

провадження № 61-9168ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя - доповідач), Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мар`ян Іван Степанович, на ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 30 квітня 2025 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 16 червня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Глибоцького відділу Державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Букачук Наталії Іллівни, заінтересована особа - ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії державного виконавця Глибоцького відділу Державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Букачук Н. І., в якій просила визнати незаконними дії виконавця щодо відмови у зупиненні виконання рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 19 березня 2024 року у справі 715/2192/19 про її виселення та виселення її сестри до закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000061 за фактом підроблення підпису батька у заповіті

від 15 січня 2001 року, складеному останнім на користь ОСОБА_2 , а також зобов`язати державного виконавця зупинити виконавче провадження до завершення ініційованого нею кримінального провадження.

Ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 30 квітня 2025 року, залишеною без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 16 червня 2025 року, у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи в задоволені скарги, суд першої інстанції виходив з того, що зупинення виконання рішення суду, що набрало законної сили, можливе лише в порядку передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» або в порядку частини восьмої статті 394 та статті 436 ЦПК України. Наявність відкритого кримінального провадження, відповідно до вимог законодавства, не є підставою для зупинення виконання рішення суду про виселення.

17 липня 2025 року через підсистему Електронний суд представник

ОСОБА_1 - адвокат Мар`ян І. С. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 30 квітня 2025 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 16 червня

2025 року у справі № 715/2192/19.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про відмову у задоволенні скарги, оскільки не в повній мірі з`ясували обставини справи, що мають важливе значення для вирішення справи. Зазначає, що не зупинення вчинення виконавчих дій значною мірою порушує її процесуальні права.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавця має відбуватися згідно із статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Конституція України визначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Основного Закону).

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України,

а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у Законі України «Про виконавче провадження» органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і Законом.

Частиною першою статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» визначено підстави, за наявності яких виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні.

Вказаною нормою визначено перелік підстав для зупинення вчинення виконавчих дій виконавцем.

За змістом вимог статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», зупинення виконавчого провадження є виключним правом державного (або приватного) виконавця.

Суд не може підміняти повноваження державного виконавця, а лише здійснює контроль за виконанням судового рішення в порядку, визначеному розділом VII ЦПК України.

Розглядаючи скаргу на дії державного, приватного виконавця у порядку статей 447-453 ЦПК України, суд не наділений повноваженнями вирішувати питання зупинення стягнення за виконавчим документом, оскільки провадження щодо примусового виконання судового рішення є проявом процесуального принципу обов`язковості судового рішення.

Зупинення виконавчого провадження та заходів примусового виконання судових рішень полягає у відстроченні виконання судового рішення на певний строк, має відповідати принципу верховенства права та здійснюватися у випадках і на підставі, визначених законом (абзац п`ятий пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012).

Таким чином, при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів зупинення виконавчого провадження, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, неналежне виконання яких може бути оскаржено до суду.

Згідно зі статтею 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судами встановлено, що 13 березня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до державного виконавця Глибоцького ВДВС Букачук Н. І. із заявою, в якій просила зупинити виконання рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 19 березня 2024 року у справі 715/2192/19 до завершення розслідування в кримінальному провадженні №0000061 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 358 КК України.

З огляду на зазначене, заявник фактично оскаржує бездіяльність державного виконавця щодо не зупинення вчинення виконавчих дій та просить зупинити виконавче провадження.

У постанові від 22 червня 2022 року у справі № 2-9/11 (провадження

№ 61-2573св21) Верховного Суду дійшов висновку, що обраний заявником спосіб захисту прав у виконавчому провадженні, який зводиться до зупинення виконавчого провадження судом не узгоджується з положеннями

статті 451 ЦПК України, за якими, суд може визнати оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язати державного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), та лише за умови обґрунтованості скарги. З огляду на те, що державний виконавець не допустив неправомірну бездіяльність щодо не зупинення вчинення виконавчих дій до розгляду кримінального провадження та цивільних справ, на які посилався заявник, оскільки такої підстави для зупинення вчинення виконавчих дій (виконавчого провадження) статтею 34 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено, а отже право заявника не було порушено. За таких обставин, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновкупро відмову у задоволенні вимог скарги».

Доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_1 завчасно повідомила державного виконавця про відкрите кримінальне провадження не заслуговують на увагу, оскільки наявність відкритого кримінального провадження, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», не є підставою для зупинення виконання рішення суду. Крім того, зупинення виконавчого провадження згідно зі статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» є виключним повноваженням державного виконавця, за наявності підстав, передбачених законом, та не входить до компетенції суду.

Інші аргументи касаційної скарги зводяться до власного тлумачення норми права та не можуть бути підставами для скасування оскаржуваних судових рішень.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що касаційна скарга

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мар`ян І. С, на ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 30 квітня 2025 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 16 червня 2025 року у справі є необґрунтованою, а тому у відкриття касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мар`ян Іван Степанович, на ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 30 квітня 2025 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 16 червня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Глибоцького відділу Державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Букачук Наталії Іллівни, заінтересована особа - ОСОБА_2 .

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович