справа №176/2378/25
провадження №2/176/1300/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Крамар О.М.,

з участю секретаря судових засідань Герус-Юзви Ю.В.,

прокурора Великоновосілківського відділу Волноваської окружної прокуратури Кандиболоцької О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Жовті Води цивільну справу за позовом першого заступника керівника Волноваської окружної прокуратури Донецької області Авдана Романа Костянтиновича в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області до ОСОБА_1 , про конфіскацію земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0997 площею 0,54 га,

В С Т А Н О В И В:

24.06.2025 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява першого заступника керівника Волноваської окружної прокуратури Донецької області Авдана Романа Костянтиновича в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області до ОСОБА_1 , про конфіскацію земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0997 площею 0,54 га.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що Волноваською окружною прокуратурою за результатами опрацювання відомостей щодо розпорядження земельними ділянками, розташованими в межах Волноваського району, встановлено порушення ОСОБА_1 вимог земельного законодавства.

За результатами опрацювання Національної кадастрової системи та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з`ясовано, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є громадянином російської федерації, на підставі розпорядження Великоновосілківської районної державної адміністрації від 30.11.2004 № 506, набув право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим № :01:001:0997, площею 0,54 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Андріївської сільської ради Великоновосілківського району (нині Великоновосілківська селищна територіальна громада Волноваського району), Донецької області.

Із загальних відомостей Національної кадастрової системи вбачається, що державна реєстрація спірної земельної ділянки як об`єкта цивільних прав проведена 18.02.2005, земельна ділянка сформована, віднесена до земель сільськогосподарського призначення, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно Розділу ІІІ Поземельної книги на земельну ділянку з кадастровим № :01:001:0997, власником зазначеної земельної ділянки є ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , документований паспортом громадянина серії НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 . Право на зазначену земельну ділянку посвідчено державним актом серії ДН № 056169, який зареєстрований 18.02.2005.

З метою підтвердження зазначених відомостей Волноваською окружною прокуратурою до Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області спрямовано запити у відповідь на які Головне управління листами від 04.03.2025 № 1401.3.2-694/14.3-2 та 02.06.2025 № 1401.3.2-1575/14.3-25 повідомило, що громадянин рф ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документований посвідкою на постійне проживання в Україні від 20.10.2023 у зв`язку із обміном попередньої, орган видачі 6101 УДМС у Тернопільській області. Відомості про документування паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , будь-яким іншим паспортом громадянина України, паспортом громадянина України для виїзду за кордон, а також факт наявності у запитуваної особи громадянства України, за наявними обліками ГУ ДМС у Донецькій області, відсутні.

Крім того, прокуратурою до Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області спрямовано запит від 21.02.2025 № 51-178ВИХ-25, у відповідь на який Головне управління листом від 04.03.2025 № 1401.3.2-694/14.3-25 повідомило, що за наявними обліками ГУ ДМС у Донецькій області та інформаційної підсистеми ЄІАС УМП ДМС України, відомості щодо факту документування паспортом громадянина України, паспортом громадянина України для виїзду за кордон, факту належності до громадянства України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні. За наявними обліками ІП «Облік іноземців та біженців» ЄІАС УМП ДМС України, ОСОБА_1

документований посвідкою на постійне проживання від 20.10.2023 у зв`язку із обміном попередньої.

Таким чином, з наведених вище відомостей вбачається, що ОСОБА_1 станом на дату набуття права власності на вказану земельну ділянку (30.11.2004) мав громадянство російської федерації.

Також з інформації відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 29.04.2025 № 14367/16431-11-25/15.1, наданої на запит прокуратури, вбачається, що за результатами перевірки даних у відділах державної реєстрації актів цивільного стану Донецької області за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян, проведеної з 01.01.2018 по теперішній час, актового запису про смерть відносно ОСОБА_1 не виявлено.

Згідно листа відповіді Курахівської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області від 14.03.2025 № 01.1-17/783/МВА на запит прокуратури, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином рф, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . При зверненні із заявою про місце реєстрації, ОСОБА_1 було пред`явлено посвідку на постійне проживання в Україні від 20.10.2023 № НОМЕР_3 , дійсну до 17.10.2033.

Таким чином, на підставі зазначених вище відомостей у їх сукупності достовірно встановлено, що ОСОБА_1 , є громадянином російської федерації. Разом з тим, останній, набувши право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, всупереч вимогам Земельного кодексу України не відчужив даний об`єкт зі спливом законодавчо визначеного строку та досі залишається його власником.

У зв`язку із вказаним, на теперішній час наявні підстави для конфіскації у ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим № :01:001:0997, площею 0,54 га, шляхом припинення права власності на неї з одночасним визнанням права власності держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області Згідно з частиною 1 статті 39 даного Закону виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Враховуючи, що спірна земельна ділянка, яка належить до нерухомого майна згідно з частиною 1 статті 181 ЦК України, знаходиться на території України, то на неї поширюється дія норм національного права України.

За змістом положень статті 41 Конституції України, статей 319, 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Власність зобов`язує. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною 2 статті 325 ЦК України фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Відповідно до вимог статті 80 ЗК України суб`єктами права власності на землі приватної власності є громадяни та юридичні особи.

Частиною 2 статті 81 Земельного кодексу України визначено, що іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати право власності лише на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомості, які належать їм на праві власності.

Частиною 3 даної статті також передбачено, що іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати право власності на земельні ділянки зазначених категорій з наступних підстав: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; прийняття спадщини.

З огляду на вказане, для іноземних громадян законодавцем встановлена заборона на набуття права власності на землі сільськогосподарського призначення з їх подальшим володінням.

Водночас для тих випадків, за яких іноземними громадянами все ж набуваються у власність землі сільськогосподарського призначення, частиною 1 статті 145 ЗК України імперативно визначено, що якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права.

Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації такого права.

Як вже було зазначено вище, право власності на спірну земельну ділянку ОСОБА_1 набув на підставі розпорядження Великоновосілківської районної державної адміністрації від 30.11.2004 № 506 «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) колишнього КСП «ім. Леніна». Дане право власності посвідчено державним актом про право власності на вищевказану земельну ділянку від 18.02.2005 серії ДН № 056169.

Факт наявності у Відповідача статусу нерезидента України підтверджується інформацією ГУ ДМС в Донецькій області, що додані до позовної заяви.

Таким чином, достовірно встановлено, що ОСОБА_1 станом на дату набуття права власності на земельну ділянку з кадастровим № :01:001:0997 був громадянином російської федерації і до теперішнього часу громадянства України не отримував.

Водночас Відповідач отримав у власність спірну земельну ділянку сільськогосподарського призначення, якою дана особа як іноземний громадянин відповідно до вимог статті 81 Земельного кодексу України постійно володіти не може.

З огляду на вказане, на підставі частини 1 статті 145 Земельного кодексу України до закінчення річного строку після набуття права власності на зазначену земельну ділянку, ОСОБА_1 як нерезидент України повинен був виконати вимоги законодавства щодо відчуження даного об`єкта нерухомості, що ним, самостійно в добровільному порядку вчинено не було.

У разі не відчуження іноземцями земельних ділянок сільськогосподарського призначення у встановлений строк застосовуються правові наслідки, передбачені статтями 140, 143, 145 Земельного кодексу України у вигляді примусового припинення права власності на такі земельні ділянки шляхом їх конфіскації у власність держави.

Відповідно до пункту «в» частини 1 статті 143 Земельного кодексу України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється в судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки.

Частиною 2 статті 145 Земельного кодексу України передбачено, що у разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була ним відчужена протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду.

Пунктом 10 частини 1 статті 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію

як одну з підстав припинення права власності.

Згідно із статтею 356 Цивільного кодексу України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом.

Частиною 5 статті 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Поновити порушені інтереси держави у даному випадку в майбутньому можливо шляхом внесення державним реєстратором змін до відомостей Державного реєстру речових прав та їх обтяжень про земельну ділянку з кадастровим № :01:001:0997 у вигляді припинення права приватної власності Відповідача на таку ділянку з одночасним визнанням права власності держави на неї в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області на підставі відповідного рішення суду

Обраний спосіб захисту порушеного права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, якою ОСОБА_1 як власник незаконно володіє та розпоряджається, є ефективним і належним способом захисту порушених прав держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області як уповноваженого органу на здійснення функцій держави щодо конфіскації на користь держави земельної ділянки сільськогосподарського призначення.

Крім того, відповідно до частини 4 статті 145 ЗК України земельна ділянка у разі її конфіскації на підставі рішення суду в подальшому підлягатиме продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, буде виплачена її колишньому власнику.

Отже, чинним законодавством передбачено, що у разі продажу конфіскованих земельних ділянок їх колишній власник нерезидент отримає відповідну компенсацію, у зв`язку з чим його інтереси та інтереси суспільства будуть дотримані в рівній мірі.

Порушення зазначених інтересів держави полягає у недотриманні ОСОБА_1 як громадянином іншої держави визначеного статтями 13, 14, 41 Конституції України, статтями 80, 81, 145 Земельного кодексу України порядку відчуження земельної ділянки сільськогосподарського призначення протягом року з моменту переходу права власності на неї у встановленому порядку.

На даний час Відповідач всупереч законодавчій забороні безперешкодно володіє та розпоряджається спірною земельною ділянкою, розташованою на території України.

Водночас бойові дії в межах території України вкрай негативно впливають на продовольчі процеси в державі, оскільки територіями, де ведуться активні бойові дії, є переважно землі сільськогосподарського призначення, які через це є забрудненими та не можуть використовуватись за своїм безпосереднім призначенням.

В сукупності зазначене призведе до зниження врожайності, у зв`язку з чим вкрай важливим є те, щоб кожна земельна ділянка, яка використовується з порушенням вимог законодавства, була безумовно повернута у власність держави

Крім того, використання об`єктів нерухомості, які повинні належати виключно Українському народу, іноземними громадянами країни-агресора в умовахповномасштабної військової агресії російської федерації проти України порушує інтереси держави у сфері забезпечення продовольчої та економічної безпеки як основ державного суверенітету, що тягне за собою невідкладне вжиття вичерпних заходів щодо конфіскації такої земельної ділянки у власність держави для її подальшого використання в інтересах національної безпеки України.

Згідно з висновками, наведеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, у чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає компетентний орган.

У даному спорі таким компетентним органом є Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Статтею 6 вказаного Закону України визначено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; додержання вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових угод, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок.

Відповідно до частини 4 статті 145 ЗК України позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель.

Згідно з Положенням про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15 (із змінами), Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади.

Волноваською окружною прокуратурою до Головного управління Держгеокадастру уДонецькій області спрямовувався запит від 21.02.2025 № 51-179ВИХ-25, яким повідомлено про встановлений факт порушення ОСОБА_1 як іноземним громадянином національного земельного законодавства у вигляді не відчуження належної йому земельної ділянки з кадастровим № :01:001:0997 протягом року з дня набуття на неї права власності. Також прокуратурою запитано повідомити, чи вживалися та чи вживатимуться Головним управлінням Держгеокадастру в Донецькій області заходи щодо конфіскації спірної земельної ділянки шляхом звернення до суду із відповідною позовною заявою.

Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області листом від 21.03.2025 № 10-5-0.6-924/2-25 повідомило Волноваську окружну прокуратуру, що з відомостей, зазначених у запиті прокуратури, вбачається, що ОСОБА_1 , як громадянин російської федерації порушив національне земельне законодавство, однак Головне управління не зверталося з позовом до суду щодо конфіскації земельної ділянки з кадастровим № :01:001:0997 через обмежене фінансування на сплату судового збору.

Таким чином, Головне управління, попри поінформованість щодо встановленого прокуратурою порушення у сфері земельного законодавства та наявність нормативно визначених функцій на звернення до суду із відповідним позовом, через обмеженість бюджетних асигнувань на сплату судового збору фактично до теперішнього часу не вжило та не планує в майбутньому вживати будь-які юридично значущі заходи щодо конфіскації спірної земельної ділянки у ОСОБА_1 на користь держави.

Прокурор просив конфіскувати на користь держави земельну ділянку сільськогосподарського призначення громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , з кадастровим номером :01:001:0997, площею 0,54 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану за межами Андріївської сільської ради Великоновосілківської селищної територіальної громади Волноваського району Донецької області, шляхом припинення права власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на зазначену земельну ділянку та визнання права власності за державою в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (б. Машинобудівників, буд. 16, м. Краматорськ, Донецька область, поштовий індекс: 84313, ).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Донецької обласної прокуратури (р/р № UA 0016251, Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, , отримувач Донецька обласна прокуратура) судові витрати на сплату судового збору в загальному розмірі 3633,60 грн. (три тисячі шістсот тридцять три гривні шістдесят копійок).

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 30 червня 2025 року у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду в підготовче судове засідання.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 21 липня 2025 року підготовче провадження по справі було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримала за обставин, викладених в позовній заяві.

Головне управління Держгеокадастру в Донецькій області направили суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують.

В судове засідання відповідач не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Від відповідача, який викликався в судове засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, у запропонований йому ухвалою про відкриття провадження по справі строк, відзиву на позов до суду не надходило.

Суд, з`ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приписами ст.41 Конституції України, ст.ст.319, 321 Цивільного кодексу України, встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Волноваською окружною прокуратурою за результатами опрацювання відомостей щодо розпорядження земельними ділянками, розташованими в межах Волноваського району, встановлено порушення ОСОБА_1 вимог земельного законодавства.

За результатами опрацювання Національної кадастрової системи та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з`ясовано, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є громадянином російської федерації, на підставі розпорядження Великоновосілківської районної державної адміністрації від 30.11.2004 № 506, набув право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим № :01:001:0997, площею 0,54 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Андріївської сільської ради Великоновосілківського району (нині Великоновосілківська селищна територіальна громада Волноваського району), Донецької області.

Із загальних відомостей Національної кадастрової системи вбачається, що державна реєстрація спірної земельної ділянки як об`єкта цивільних прав проведена 18.02.2005, земельна ділянка сформована, віднесена до земель сільськогосподарського призначення, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно Розділу ІІІ Поземельної книги на земельну ділянку з кадастровим № :01:001:0997, власником зазначеної земельної ділянки є ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , документований паспортом громадянина серії НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 . Право на зазначену земельну ділянку посвідчено державним актом серії ДН № 056169, який зареєстрований 18.02.2005.

З метою підтвердження зазначених відомостей Волноваською окружною прокуратурою до Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області спрямовано запити у відповідь на які Головне управління листами від 04.03.2025 № 1401.3.2-694/14.3-2 та 02.06.2025 № 1401.3.2-1575/14.3-25 повідомило, що громадянин рф ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документований посвідкою на постійне проживання в Україні від 20.10.2023 у зв`язку із обміном попередньої, орган видачі 6101 УДМС у Тернопільській області. Відомості про документування паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , будь-яким іншим паспортом громадянина України, паспортом громадянина України для виїзду за кордон, а також факт наявності у запитуваної особи громадянства України, за наявними обліками ГУ ДМС у Донецькій області, відсутні.

Крім того, прокуратурою до Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області спрямовано запит від 21.02.2025 № 51-178ВИХ-25, у відповідь на який Головне управління листом від 04.03.2025 № 1401.3.2-694/14.3-25 повідомило, що за наявними обліками ГУ ДМС у Донецькій області та інформаційної підсистеми ЄІАС УМП ДМС України, відомості щодо факту документування паспортом громадянина України, паспортом громадянина України для виїзду за кордон, факту належності до громадянства України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні. За наявними обліками ІП «Облік іноземців та біженців» ЄІАС УМП ДМС України, ОСОБА_1

документований посвідкою на постійне проживання від 20.10.2023 у зв`язку із обміном попередньої.

Таким чином, з наведених вище відомостей вбачається, що ОСОБА_1 станом на дату набуття права власності на вказану земельну ділянку (30.11.2004) мав громадянство російської федерації.

Також з інформації відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 29.04.2025 № 14367/16431-11-25/15.1, наданої на запит прокуратури, вбачається, що за результатами перевірки даних у відділах державної реєстрації актів цивільного стану Донецької області за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян, проведеної з 01.01.2018 по теперішній час, актового запису про смерть відносно ОСОБА_1 не виявлено.

Згідно листа відповіді Курахівської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області від 14.03.2025 № 01.1-17/783/МВА на запит прокуратури, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином рф, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . При зверненні із заявою про місце реєстрації, ОСОБА_1 було пред`явлено посвідку на постійне проживання в Україні від 20.10.2023 № НОМЕР_3 , дійсну до 17.10.2033.

Таким чином, на підставі зазначених вище відомостей у їх сукупності достовірно встановлено, що ОСОБА_1 , є громадянином російської федерації. Разом з тим, останній, набувши право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, всупереч вимогам Земельного кодексу України не відчужив даний об`єкт зі спливом законодавчо визначеного строку та досі залишається його власником.

У зв`язку із вказаним, на теперішній час наявні підстави для конфіскації у ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим № :01:001:0997, площею 0,54 га, шляхом припинення права власності на неї з одночасним визнанням права власності держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області Згідно з частиною 1 статті 39 даного Закону виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Враховуючи, що спірна земельна ділянка, яка належить до нерухомого майна згідно з частиною 1 статті 181 ЦК України, знаходиться на території України, то на неї поширюється дія норм національного права України.

За змістом положень статті 41 Конституції України, статей 319, 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Власність зобов`язує. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною 2 статті 325 ЦК України фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Відповідно до вимог статті 80 ЗК України суб`єктами права власності на землі приватної власності є громадяни та юридичні особи.

Частиною 2 статті 81 Земельного кодексу України визначено, що іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати право власності лише на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомості, які належать їм на праві власності.

Частиною 3 даної статті також передбачено, що іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати право власності на земельні ділянки зазначених категорій з наступних підстав: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; прийняття спадщини.

З огляду на вказане, для іноземних громадян законодавцем встановлена заборона на набуття права власності на землі сільськогосподарського призначення з їх подальшим володінням.

Водночас для тих випадків, за яких іноземними громадянами все ж набуваються у власність землі сільськогосподарського призначення, частиною 1 статті 145 ЗК України імперативно визначено, що якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права.

Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації такого права.

Як вже було зазначено вище, право власності на спірну земельну ділянку ОСОБА_1 набув на підставі розпорядження Великоновосілківської районної державної адміністрації від 30.11.2004 № 506 «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) колишнього КСП «ім. Леніна». Дане право власності посвідчено державним актом про право власності на вищевказану земельну ділянку від 18.02.2005 серії ДН № 056169.

Факт наявності у Відповідача статусу нерезидента України підтверджується інформацією ГУ ДМС в Донецькій області, що додані до позовної заяви.

Таким чином, достовірно встановлено, що ОСОБА_1 станом на дату набуття права власності на земельну ділянку з кадастровим № :01:001:0997 був громадянином російської федерації і до теперішнього часу громадянства України не отримував.

Водночас Відповідач отримав у власність спірну земельну ділянку сільськогосподарського призначення, якою дана особа як іноземний громадянин відповідно до вимог статті 81 Земельного кодексу України постійно володіти не може.

З огляду на вказане, на підставі частини 1 статті 145 Земельного кодексу України до закінчення річного строку після набуття права власності на зазначену земельну ділянку, ОСОБА_1 як нерезидент України повинен був виконати вимоги законодавства щодо відчуження даного об`єкта нерухомості, що ним, самостійно в добровільному порядку вчинено не було.

У разі не відчуження іноземцями земельних ділянок сільськогосподарського призначення у встановлений строк застосовуються правові наслідки, передбачені статтями 140, 143, 145 Земельного кодексу України у вигляді примусового припинення права власності на такі земельні ділянки шляхом їх конфіскації у власність держави.

Відповідно до пункту «в» частини 1 статті 143 Земельного кодексу України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється в судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки.

Частиною 2 статті 145 Земельного кодексу України передбачено, що у разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була ним відчужена протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду.

Пунктом 10 частини 1 статті 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію

як одну з підстав припинення права власності.

Згідно із статтею 356 Цивільного кодексу України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом.

Частиною 5 статті 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Поновити порушені інтереси держави у даному випадку в майбутньому можливо шляхом внесення державним реєстратором змін до відомостей Державного реєстру речових прав та їх обтяжень про земельну ділянку з кадастровим № :01:001:0997 у вигляді припинення права приватної власності Відповідача на таку ділянку з одночасним визнанням права власності держави на неї в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області на підставі відповідного рішення суду

Обраний спосіб захисту порушеного права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, якою ОСОБА_1 як власник незаконно володіє та розпоряджається, є ефективним і належним способом захисту порушених прав держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області як уповноваженого органу на здійснення функцій держави щодо конфіскації на користь держави земельної ділянки сільськогосподарського призначення.

Крім того, відповідно до частини 4 статті 145 ЗК України земельна ділянка у разі її конфіскації на підставі рішення суду в подальшому підлягатиме продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, буде виплачена її колишньому власнику.

Отже, чинним законодавством передбачено, що у разі продажу конфіскованих земельних ділянок їх колишній власник нерезидент отримає відповідну компенсацію, у зв`язку з чим його інтереси та інтереси суспільства будуть дотримані в рівній мірі.

Порушення зазначених інтересів держави полягає у недотриманні ОСОБА_1 як громадянином іншої держави визначеного статтями 13, 14, 41 Конституції України, статтями 80, 81, 145 Земельного кодексу України порядку відчуження земельної ділянки сільськогосподарського призначення протягом року з моменту переходу права власності на неї у встановленому порядку.

На даний час Відповідач всупереч законодавчій забороні безперешкодно володіє та розпоряджається спірною земельною ділянкою, розташованою на території України.

Водночас бойові дії в межах території України вкрай негативно впливають на продовольчі процеси в державі, оскільки територіями, де ведуться активні бойові дії, є переважно землі сільськогосподарського призначення, які через це є забрудненими та не можуть використовуватись за своїм безпосереднім призначенням.

В сукупності зазначене призведе до зниження врожайності, у зв`язку з чим вкрай важливим є те, щоб кожна земельна ділянка, яка використовується з порушенням вимог законодавства, була безумовно повернута у власність держави

Крім того, використання об`єктів нерухомості, які повинні належати виключно Українському народу, іноземними громадянами країни-агресора в умовахповномасштабної військової агресії російської федерації проти України порушує інтереси держави у сфері забезпечення продовольчої та економічної безпеки як основ державного суверенітету, що тягне за собою невідкладне вжиття вичерпних заходів щодо конфіскації такої земельної ділянки у власність держави для її подальшого використання в інтересах національної безпеки України.

Згідно з висновками, наведеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, у чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає компетентний орган.

У даному спорі таким компетентним органом є Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Статтею 6 вказаного Закону України визначено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; додержання вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових угод, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок.

Відповідно до частини 4 статті 145 ЗК України позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель.

Згідно з Положенням про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15 (із змінами), Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади.

Волноваською окружною прокуратурою до Головного управління Держгеокадастру уДонецькій області спрямовувався запит від 21.02.2025 № 51-179ВИХ-25, яким повідомлено про встановлений факт порушення ОСОБА_1 як іноземним громадянином національного земельного законодавства у вигляді не відчуження належної йому земельної ділянки з кадастровим № :01:001:0997 протягом року з дня набуття на неї права власності. Також прокуратурою запитано повідомити, чи вживалися та чи вживатимуться Головним управлінням Держгеокадастру в Донецькій області заходи щодо конфіскації спірної земельної ділянки шляхом звернення до суду із відповідною позовною заявою.

Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області листом від 21.03.2025 № 10-5-0.6-924/2-25 повідомило Волноваську окружну прокуратуру, що з відомостей, зазначених у запиті прокуратури, вбачається, що ОСОБА_1 , як громадянин російської федерації порушив національне земельне законодавство, однак Головне управління не зверталося з позовом до суду щодо конфіскації земельної ділянки з кадастровим № :01:001:0997 через обмежене фінансування на сплату судового збору.

Таким чином, Головне управління, попри поінформованість щодо встановленого прокуратурою порушення у сфері земельного законодавства та наявність нормативно визначених функцій на звернення до суду із відповідним позовом, через обмеженість бюджетних асигнувань на сплату судового збору фактично до теперішнього часу не вжило та не планує в майбутньому вживати будь-які юридично значущі заходи щодо конфіскації спірної земельної ділянки у ОСОБА_1 на користь держави.

З огляду на це, суд вважає, що у прокурора були підстави для подання до суду позовної заяви в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області. В даному випадку представництво інтересів держави здійснюється прокурором, який виконує субсидіарну роль, щоб ці інтереси не залишилися незахищеними.

Прокурором дотримано вимоги абз.3 ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Донецької обласної прокуратури судовий збір в розмірі 3633,6 грн, сплата якого підтверджена випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 10, 12, 76, 141, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов першого заступника керівника Волноваської окружної прокуратури Донецької області Авдана Романа Костянтиновича в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області до ОСОБА_1 , про конфіскацію земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0997 площею 0,54 га задовольнити.

Конфіскувати на користь держави земельну ділянку сільськогосподарського призначення громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , з кадастровим номером :01:001:0997, площею 0,54 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану за межами Андріївської сільської ради Великоновосілківської селищної територіальної громади Волноваського району Донецької області, шляхом припинення права власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на зазначену земельну ділянку та визнання права власності за державою в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (б. Машинобудівників, буд. 16, м. Краматорськ, Донецька область, поштовий індекс: 84313, ).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Донецької обласної прокуратури (р/р № UA 0016251, Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, , отримувач Донецька обласна прокуратура) судові витрати на сплату судового збору в загальному розмірі 3633,60 грн. (три тисячі шістсот тридцять три гривні шістдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду проголошено 08.08.2025 року.

Суддя