Справа № 740/3155/25
Провадження № 2-о/740/127/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2025 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Карпуся І.М.,

із секретарем судового засідання Кубрак Н.М.,

за участю представника заявниці адвоката Прокопця С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Ніжинська міська рада Чернігівської області про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, у якій просить встановити факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заяву аргументує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , яка була зареєстрована та проживала на момент смерті за адресою: АДРЕСА_1 .

До складу спадщини входить житловий будинок АДРЕСА_1 , який належав батьку заявниці ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину після якого на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла ОСОБА_2 , але не оформила своїх спадкових прав.

У вказаному будинку заявниця фактично проживала разом з батьками з 1998 року і проживає по теперішній час.

Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що прийняла спадщину, як спадкоємець, що постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявив про відмову від спадщини.

На даний час нотаріус не може завести спадкову справу, оскільки відсутні належні докази постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, у зв`язку з чим, заявниця змушена звернутись до суду із даною заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Ухвалою судді 06.06.2025 провадження у справі відкрито, справу призначено до судового розгляду в порядку окремого провадження.

В судовому засіданні представник заявниці адвокат Прокопець С.М. заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, зазначених у заяві.

Представник заінтересованої особи Ніжинської міської ради Чернігівської області до суду не з`явився, подав заяву про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримує.

Заслухавши пояснення представника заявниці, показання свідків, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд встановив такі обставини та дійшов наступного висновку.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , з урахуванням свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , матір`ю ОСОБА_1 є ОСОБА_2 (а.с. 5,9).

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 8).

Згідно копії спадкової справи, заведеної приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Варавою Н.П. до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, проте постановою нотаріуса від 06.11.2018 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю документів, підтверджуючих факт прийняття спадщини після спадкодавця.

Як вбачається з довідки № 768 від 03.04.2025, виданої виконавчим комітетом Ніжинської міської ради, ОСОБА_2 на день смерті була зареєстрована одна за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 10)

Згідно витягу з реєстру Ніжинської територіальної громади, сформованого 04.04.2025, ОСОБА_1 з 17.01.1998 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Разом з тим, актом про встановлення факту проживання від 30.04.2025, підписаного ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , засвідчено факт проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 починаючи з 1998 року по дату складання акта (а.с.4) .

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_5 надали показання, що заявниця ОСОБА_1 з 1998 року зі своїми дітьми проживала у будинку своїх батьків разом з ними по АДРЕСА_1 , і до цього часу.

У матеріалах справи міститься копія постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 04.10.2012, зі змісту якої вбачається, що при проведенні дослідчої перевірки у порядку КПК України 1960 року, було опитано ОСОБА_1 , мешканку АДРЕСА_1 (а.с.15).

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч.2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що факт постійного проживання ОСОБА_8 зі своєю матір`ю ОСОБА_2 на день смерті останньої, підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, у тому числі показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , копією постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 04.10.2012.

Даний факт, за встановленням якого звертається заявниця має юридичне значення, оскільки визначає її право спадкування і інакше, як у судовому порядку не може бути встановлений, а отже вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 81, 259, 263-265, 268, 315 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_4 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. М. Карпусь