Справа № 314/1142/25
Провадження № 2/314/1093/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

01.08.2025 м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі

головуючого судді Швець О.В.,

секретар судового засідання Павлівська І.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін цивільну справу № 314/1142/24 за позовною заявою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача, через підсистему «Електронний суд» звернулась до Вільнянського районного суду Запорізької області з позовною заявою до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05 січня 2023 року ОСОБА_2 скористався послугами перевізника АТ «Українська залізниця» - приміським потягом № 6536 сполученням «Запоріжжя-2Лозова». Після відправлення у пасажирському вагоні розпочала свою роботу провідник ОСОБА_1 . При перевірці проїзних документів провідник ОСОБА_1 підійшла до ОСОБА_2 з вимогою пред`явити проїзні документи на що останній пред`явив пенсійне посвідчення у якому був зазначений вид пенсії: «За вислугою років з приміткою 3гр., загальне захворювання, термін дії довічно».

Провідник ОСОБА_1 стала вимагати від ОСОБА_2 аби він придбав квиток на що останній зазначив, що є інвалідом 3-ї групи, пред`явив відповідне посвідчення та вказав що має право на безкоштовний проїзд і просив провідника вибити безкоштовний квиток. Однак провідник відповіла відмовила та в грубій, зневажливій формі, у підвищеному тоні вказала не те, що позивач не має права на безкоштовний проїзд.

Після чого ОСОБА_2 звернувся зі скаргою на дії провідника до РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця», у відповідь на яку йому було повідомлено про проведення розгляду його звернення під час якого було встановлено, що провідник ОСОБА_1 порушила свої посадові обов`язки в частині етики спілкування під час обслуговування пасажирів у зв`язку з чим її притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення догани.

10 серпня 2023 року ОСОБА_2 звернувся до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до АТ «Українська залізниця» в особі РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди. Ухвалою судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2023 року дану позовну заяву було передано за підсудністю до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2023 року дану позовну заяву було передано за підсудністю до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська. Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.08.2024 року у справі 191/3538/23 позов ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 2500 гривень. В решті позову відмовлено. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь держави витрати зі сплати судового збору в розмірі 30 грн. 28 коп.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14.01.2025 по справі 191/3538/23 рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.08.2024 залишено без змін. Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, нанесену її працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Тобто компенсацію збитку за винного працівника виплачує роботодавець. Зазначене судове рішення було виконано Акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» в добровільному порядку, кошти на суму 2530,28 грн. перераховані ОСОБА_2 на підставі платіжних доручень: №№ 77679 від 05.02.2025 на суму 30,28 грн. та №7 7680 від 05.02.2025 на суму 2500,00 грн.

Таким чином, сплачені на користь ОСОБА_2 кошти є матеріальними збитками АТ «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця».

За загальним правилом, згідно зі ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Отже, на підставі вищевикладеного, до позивача перейшло право вимоги до відповідача як до особи відповідної за відшкодування шкоди.

Ухвалою суду від 24.03.2025 справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання представник позивача не з`явився, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, що у разі неявки в судове засідання відповідача, на підставі ст. 280 ЦПК України не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду повідомлявся відповідно до ч.1 ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки про виклик рекомендованим листом з повідомленням про вручення, яке повернулося на адресу суду з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою». Про причини своєї неявки відповідач суд не повідомив, не скористався своїм правом, передбаченим ч.1 ст.191 ЦПК України, до матеріалів справи відзиву на позовну заяву не подав.

Ч.4 ст. 223 ЦПК України передбачено, що, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Як врегульовано ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Тому у відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України, враховуючи думку сторони позивача, дотримання вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, а саме ухвалює згідно з ч.1 ст.281 ЦПК України розглядати справу в заочному порядку.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

05 січня 2023 року ОСОБА_2 скористався послугами перевізника АТ «Українська залізниця» - приміським потягом № 6536 сполученням «Запоріжжя-2Лозова».

Після відправлення у пасажирському вагоні розпочала свою роботу провідник ОСОБА_1 . При перевірці проїзних документів провідник ОСОБА_1 підійшла до ОСОБА_2 з вимогою пред`явити проїзні документи на що останній пред`явив пенсійне посвідчення у якому був зазначений вид пенсії: «За вислугою років з приміткою 3гр., загальне захворювання, термін дії довічно».

Провідник ОСОБА_1 стала вимагати від ОСОБА_2 аби він придбав квиток на що останній зазначив, що є інвалідом 3-ї групи, пред`явив відповідне посвідчення та вказав що має право на безкоштовний проїзд і просив провідника вибити безкоштовний квиток. Однак провідник відповіла відмовила та в грубій, зневажливій формі, у підвищеному тоні вказала не те, що позивач не має права на безкоштовний проїзд.

Після чого ОСОБА_2 звернувся зі скаргою на дії провідника до РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця», у відповідь на яку йому було повідомлено про проведення розгляду його звернення під час якого було встановлено, що провідник ОСОБА_1 порушила свої посадові обов`язки в частині етики спілкування під час обслуговування пасажирів у зв`язку з чим її притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення догани.

10 серпня 2023 року ОСОБА_2 звернувся до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до АТ «Українська залізниця» в особі РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди. Ухвалою судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2023 року дану позовну заяву було передано за підсудністю до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2023 року дану позовну заяву було передано за підсудністю до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська. Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.08.2024 року у справі 191/3538/23 позов ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 2500 гривень. В решті позову відмовлено. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь держави витрати зі сплати судового збору в розмірі 30 грн. 28 коп.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14.01.2025 по справі 191/3538/23 рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.08.2024 залишено без змін. Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, нанесену її працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Тобто компенсацію збитку за винного працівника виплачує роботодавець. Зазначене судове рішення було виконано Акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» в добровільному порядку, кошти на суму 2530,28 грн. перераховані ОСОБА_2 на підставі платіжних доручень: №№ 77679 від 05.02.2025 на суму 30,28 грн. та №7 7680 від 05.02.2025 на суму 2500,00 грн.

Таким чином, сплачені на користь ОСОБА_2 кошти є матеріальними збитками АТ «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця».

Згідно ч.1 ст. 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. За змістом ч. 1 ст. 3 КЗпП, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються також до трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Згідно ч.1 ст. 130 КЗпП, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 29 грудня 1992 року «Про судову практику у справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», за шкоду, заподіяну внаслідок порушення трудових обов`язків, працівник несе відповідальність перед підприємством (установою, організацією), з яким перебуває в трудових відносинах.

За вимогами інших осіб, що ґрунтуються на неналежному виконанні працівником своїх трудових обов`язків (відшкодування шкоди їх майну, здоров`ю, виплаченої пенсії, допомоги по соціальному страхуванню та ін.), в силу ст. 441 ЦК України, відповідає підприємство, перед яким винний працівник несе матеріальну відповідальність у порядку регресу за нормами трудового законодавства. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу (ст.ст.130,132-134 КЗпП України), якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого. Як роз`яснено у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 р. № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», судам необхідно перевіряти, чи додержаний власником або уповноваженим ним органом встановлений статтею 233 КЗпП річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд з позовом про її відшкодування. Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред`явлення регресного позову. Оскільки АТ «Укрзалізниця» сплатила кошти на користь ОСОБА_2 у останнього виникло право регресної вимоги до працівника, який завдав матеріальних збитків підприємству.

Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

За правилами ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

За таких обставин суд, оцінюючі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до беззаперечного висновку про обґрунтованість вимог позивача та задоволення позовних вимог.

З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 2 422,40 грн.

Керуючись ст. 4, ч.1 ст. 12, ст. 27, ст. 43, ст. 48, ст. 49, ч. 3 ст. 58, п. 1ч. 1 ст. 62, ст. 83, ст. 95 ЦПК України, ст. 134, 237 КЗпП, суд

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий 09.07.2009 Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» (ЄРДПОУ 40075815) суму завданої матеріальної шкоди у розмірі 2 530,28 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт серія НОМЕР_1 , виданий 09.07.2009 Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» (ЄРДПОУ 40075815) сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

В порядку п. 4. ч. 5 ст. 265 ЦПК України зазначаються наступні дані сторін та інших учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», адреса: 03150, вул. Єжи Гедройця, буд. 5, м. Київ, ЄРДПОУ 40075815.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Рішення суду складено та підписано 01.08.2025

Суддя Ольга Валеріївна Швець

01.08.2025