Справа № 405/8819/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року м. Кропивницький

Подільський районний суд міста Кропивницького у складі:

головуючого-судді: Драного В.В.

за участі: секретаря судового засідання Дятел О.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Іванець Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Іващенко І. Ю. звернувся до суду з позовом до відповідачів Національної поліції України, Державної казначейської служби України про визнання протиправними дій Національної поліції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за наслідками якої винесена постанова серії ЕНА № 3495846 від 17.11.2024 року та стягнення моральної шкоди в сумі 10 000,00 грн. В обґрунтування позову зазначив, що з 17.11.2024 року поліцейським 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Довбиш Є.А. було винесено постанову серії № 3495846 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі в сумі 3400,00 грн. В постанові зазначено що ОСОБА_1 рухаючись на автомобілі марки «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , повертаючи не виконав вимогу знаку 3.21 в`їзд заборонено, після чого було встановлено, що водій ОСОБА_1 не мав водійського посвідчення відповідної категорії на керування даним транспортним засобом чим порушив п. 2.1 ПДР. Не погоджуючись з вказаною постановою позивач оскаржив її. Рішенням від 29.11.2024 року постанова була скасована, повернута на новий розгляд. Під час нового розгляду позивачу в провину не ставилося, що він не мав водійського посвідчення, а було притягнуто до відповідальності лише за порушення п. 8.4 .в ПДР, тобто здійснив рух в зоні дії знаку. 27.12.2024 року була подана скарга, рішення по якій ще не прийнято, однак позивач зазнав дуже сильні душевні переживання, коли йому поліцейським вказувалось на порушення ПДР, з боку поліцейського були намагання вилучити транспортний засіб, позивача було усунуто від керування транспортного засобу в присутності його рідного брата ОСОБА_3 .

Зазначає, що внаслідок вчинення протиправних дій відповідача він зазнав моральних страждань, які зумовлюються тим, що він зазнав дуже сильні душевні переживання, привичний ритм його життя змінився, він почав витрачати дуже багато часу на отримання консультацій та порад від фахівців галузі права, відчував себе незахищеним.

У зв`язку з викладеним, просить визнати протиправними дії Національної поліції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за наслідками якої винесена постанова серії ЕНА № 3495846 від 17.11.2024 року та стягнути на його користь за рахунок державного бюджету 10000,00 грн. моральної шкоди.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03.01.2025 року у відкритті провадження в частині позовної вимоги про визнання протиправними дій Національної поліції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за наслідками якої винесена постанова серії ЕНА № 3495846 від 17.11.2024 року відмовлено, прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі за позовом про стягнення моральної шкоди, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

03.02.2025 року за вх. № 3316 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача Державної казначейської служби Кудаков Ю.В., позовні вимоги не визнав, просить відмовити у їх задоволенні. Зокрема у відзиві зазначено, що казначейство є неналежним відповідачем у справі. Вважає, що позивачем не доведено та не надано належних доказів, які б вказували на незаконність дій відповідальної посадової особи патрульної поліції, які б свою чергу вказували на наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

14.02.2025 року за вх. № 4511 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача Національної поліції України Замостний О.І. позов не визнав, просить відмовити у його задоволенні. Зокрема у відзиві зазначено, що належним відповідачем у спірних правовідносинах є держава Україна в особі органу, діями якого на думку позивача завдано шкоду, держава до участі у справі не залучена, а відтак позов пред`явлено не до належних відповідачів, що є підставою для відмови у позові. Вважає, що позивачем не доведено та не надано належних доказів в обґрунтування позовних вимог.

Позивач та його представник у судовому засіданні 19.03.2025 року позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених в позові, просили позов задовольнити.

Представник відповідача Національної поліції України в судовому засіданні позов не визнав, проти його задоволення заперечив, пославшись на викладене у відзиві на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

13.05.2025 року за вх. № 3041 до суду надійшла заява, в якій представник позивача просив розглянути справу без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача Державної казначейської служби України у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Заслухавши представника Національної поліції України, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 17.11.2024 року поліцейським 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Довбиш Є.А. було винесено постанову серії ЕНА № 3495846 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі в сумі 3400,00 грн. В постанові зазначено що ОСОБА_1 рухаючись на автомобілі марки «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , повертаючи не виконав вимогу знаку 3.21 в`їзд заборонено, після чого було встановлено, що водій ОСОБА_1 не мав водійського посвідчення відповідної категорії на керування даним транспортним засобом чим порушив п. 2.1 ПДР (а.с. 10).

Рішенням № І-982-оп від 29.11.2024 року начальника управління патрульної поліції у Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Цюцюра А. скасовано постанову про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3495846 від 17.11.2024 року і надіслано справу на новий розгляд (а.с. 13-14).

27.12.2024 року позивачем ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Іващенко І.Ю. подано скаргу (а.с. 15-17), яка на даний час не розглянута.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 56 Конституції України, згідно якої кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, а також нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Крім того, статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про міліцію» та ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію», з прийняттям якого Закону України «Про міліцію» втратив чинність, і міліція і Національна поліція є органом виконавчої влади.

Третім обов`язковим елементом для покладення на державу відповідальності за відшкодування особі шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, є причинно-наслідковий зв`язок між протиправними (неправомірними) діями (бездіяльністю) і заподіяною шкодою.

Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. Водночас причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди (див. висновки Верховного Суду, сформульовані у постанові від 20 січня 2021 року в справі № 197/1330/14-ц).

Верховний Суд у постановах від 20 березня 2019 року у справі № 918/203/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 904/3667/19 зробив висновок про те, що у справах про відшкодування шкоди доведення обґрунтованості вимог покладається на позивача, який має надати суду докази наявності шкоди, протиправності поведінки того, хто завдав шкоду, а також причинно-наслідкового зв`язку такої поведінки із завданою шкодою.

Саме лише задоволення скарги щодо неправомірності дій працівників правоохоронного органу не є безумовною підставою для висновку про наявність причинного зв`язку між діями працівників (посадових осіб) такого органу та завданою шкодою. Причинний зв`язок (як обов`язковий елемент цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди) між протиправною поведінкою та шкодою проявляється у тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням особи до адміністративної відповідальності, встановлення протиправного характеру дій посадових осіб, які склали протокол про адміністративне правопорушення, не може оцінюватись як преюдиційний факт завдання моральної шкоди особі, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, і як наявність причинно-наслідкового зв`язку між цими обставинами.

У спірних правовідносинах шкода відшкодовується на загальних підставах, визначених статтею 1174 ЦК України, а тому обов`язковою умовою для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб відповідача у виді відшкодування шкоди є встановлення протиправності у діях працівників патрульної поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вже зазначалось, постанова по справі про адміністративне правопорушення від 17.11.2024 року була скасована та направлено справу на новий розгляд, за наслідками нового розгляду результат відсутній.

Таким чином, невідповідність вимогам закону дій працівника патрульної поліції, який склав постанову про наявність у діях позивача ознак складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 122 КУпАП, в цій справі не встановлена.

Отже, на даний час не встановлено неправомірності у діях працівника патрульної поліції під час складання постанови про адміністративне правопорушення, а тому відсутні підстави для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб відповідача у виді відшкодування шкоди.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки у справі не встановлено підстав, визначених статтею 1174 ЦК України для відшкодування шкоди, у позивача не виникло право на відшкодування моральної шкоди, у зв`язку із чим відсутні підстави для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 10-13, 19, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Національної поліції України (01601, м. Київ, вул. Богомольця, 10, ), Державної казначейської служби України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6, ) про стягнення моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 19.05.2025 року.

Суддя Подільського районного суду

міста Кропивницького Владислав Вікторович Драний