Провадження № 4-с/161/53/25
У Х В А Л А

30 липня 2025 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

за участю секретаря судового засідання Вольської А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька скаргу ОСОБА_1 на дії бездіяльність Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною скаргою.

Скаргу обґрунтовує тим, що маючи намір реалізувати своє право на реєстрацію та відчуження рухомого майна, дізналася про арешт, накладений на її майно. Відповідно до інформації наданої Відділом державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Відділ), виконавцем було накладено наступні арешти: 1) постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 42296146 від 13.03.2014, Другий ВДВС Луцького МУЮ, реєстраційний номер обтяження 5004235 (спеціальний розділ); 2) постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 42296146 від 13.03.2014, Другий ВДВС Луцького МУЮ, реєстраційний номер обтяження 5004729 (спеціальний розділ).

Зазначає, що нею було подана запит до Відділу про надання інформації про зазначені арешти, а також чи перебувають виконавчі провадження ні підставі яких накладено арешт на виконанні. Проте відповіді з Відділу вона не отримала у зв`язку з чим встановити в межах якого виконавчого провадження накладено арешт не є можливим у зв`язку з чим вона змушена звертатися до суду.

Посилаючись на викладене, просить суд скасувати арешт на її майно накладений згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 42296146 від 13.03.2014, Другий ВДВС Луцького МУЮ, реєстраційний номер обтяження 5004235 (спеціальний розділ) та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 42296146 від 13.03.2014, Другий ВДВС Луцького МУЮ, реєстраційний номер обтяження 5004729 (спеціальний розділ).

Ухвалою судді від 12.05.2025 відкрито провадження за скаргою та призначено її до судового розгляду.

Від представника суб`єкта оскарження надійшли письмові пояснення у яких вона просить відмовити у задоволенні скарги. Зазначила, що на виконанні у Відділу перебувало відкрите виконавче провадження № 42296146, відкрите на підставі виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області № 2/23 від 09.11.2010 про стягнення з ОСОБА_1 в користь ТОВ «Кей-Колект» - 339299,76 грн. боргу за договором про надання споживчого кредиту та 288364,80 грн. боргу за договором про надання споживчого кредиту, 1700,00 грн. державного мита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Вказане виконавче провадження завершено 25.06.2015 на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (направлено за належністю до іншого відділу ДВС).

Скаржник в судове засідання не з`явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася шляхом надсилання SMS-повідомлення. Крім цього, скаржник надсилала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, подану скаргу підтримує та просить задовольнити.

До початку розгляду справи від представника суб`єкта оскарження надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та надані суду докази на підтвердження заявлених вимог, суд установив таке.

На виконанні в Відділу перебувало виконавче провадження № 42296146, відкрите на підставі виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області № 2/23 від 09.11.2010 про стягнення з ОСОБА_1 в користь ТОВ «Кей-Колект» - 339299,76 грн. боргу за договором про надання споживчого кредиту та 288364,80 грн. боргу за договором про надання споживчого кредиту, 1700,00 грн. державного мита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Вказане виконавче провадження завершено 25.06.2015 на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (направлено за належністю до іншого відділу ДВС).

Скаржником не надано суду доказів на підтвердження виконання судового рішення в повному обсязі.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон, який діяв на час виникнення спірних правовідносин), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Ч.1-2 ст.5 Закону визначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч.1 ст.52 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Обставини, що зумовлюють зняття арешту, накладеного на майно, зазначені в ст.50 Закону, при наявності яких, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Крім того, відповідно до ст. 60 Закону у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Ч.4-5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній редакції) передбачено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, не зняття Відділом арешту з майна боржника ОСОБА_1 накладеного згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 42296146 від 13.03.2014, Другий ВДВС Луцького МУЮ, реєстраційний номер обтяження 5004235 (спеціальний розділ) та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 42296146 від 13.03.2014, Другий ВДВС Луцького МУЮ, реєстраційний номер обтяження 5004729 (спеціальний розділ) відповідає вимогам чинного законодавства та спрямована для забезпечення реального виконання рішення суду. Судом не встановлено порушень у діях Відділу, а відтак дії його працівників, які виразилися у не знятті арешту з майна боржника не підпадають під ознаки бездіяльності.

Крім цього, боржником не надано суду доказів того, що нею виконано рішення суду в повному обсязі та сплачено виконавчий збір.

Отже, виконавець за правилами ст.59 Закону, позбавлений повноважень зняти вказані вище арешти, оскільки скаржником не наведено та не доведено належними та допустимими доказами підстав для такого рішення, визначених у вичерпному переліку ч.4 ст.59 Закону.

Відтак, у задоволенні скарги, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 447-452 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії бездіяльність Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду небула вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Л.В. Івасюта