Справа № 712/4197/25
Провадження № 2-др/712/68/25
28 липня 2025 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Пономаря В.О.
за участю секретаря судового засідання Васильєвої Д.А.,
розглянувши в письмовому провадженні без виклику сторін в приміщенні Соснівського районного суду м. Черкаси заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Гудзя Олександра Сергійовича про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, подану у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,
Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 15.07.2025 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.

Відповідач через свого представника адвоката Гудзя О.С. 15.07.2025 подав до суду заяву щодо ухвалення додаткового рішення, в якій він просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000,00 грн.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 17.07.2025 заяву прийнято до розгляду, який вирішено проводити 28.07.2025 без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Станом на 28.07.2025 позивач своїм правом на подання клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги не скористався.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (ст. 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (ст. 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України);

3) розподіл судових витрат між сторонами (ст. 141 ЦПК України).

Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 1 ст. 134 ЦПК України передбачено, що разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Судом встановлено, що у відзиві на позов відповідач зазначив, що орієнтовний розмір витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги становить 20 000 грн.

Згідно із ст. 141 ЦПК України у зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно із ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

На підтвердження факту надання правової допомоги та розміру витрат на правову (правничу) допомогу відповідачем до матеріалів справи долучено:

-договір про надання правничої допомоги від 22.04.2025, укладений адвокатом Гудзем О.С. та ОСОБА_1 . У розділі 4 цього договору передбачено, що загальна вартість послуг орієнтовно становить 10 000,00 грн. У разі відмови у позові судом клієнт в термін 5 календарних днів з моменту ухвалення відповідного судового рішення здійснює додаткову оплату послуг адвоката (гонорар) в сумі 10 000,00 грн. Сторони домовилися, що в будь-який момент можуть як збільшити так і зменшити вартість послуг, уклавши додаткову угоду до цього договору. Розділом 5 передбачено, що надання послуг за договором підтверджується підписаними сторонами актами приймання-передачі наданих послуг;

-додаток № 1 до договору про надання правничої допомоги від 22.04.2025 із зазначенням вартості конкретних послуг;

-ордер на надання ОСОБА_1 правничої допомоги адвокатом Гудзем О.С. від 23.04.2025 та свідоцтво про право на зайняття Гудзем О.С. адвокатською діяльністю;

-акт приймання-передачі послуг № 23/04 від 23.04.2025, відповідно до якого адвокат передав, а клієнт прийняв наступні послуги: попереднє опрацювання матеріалів, законодавчої бази, що регулюють спірні відносини та формування правової позиції у справі вартістю 4 000,00 грн; підготовка та подання відзиву вартістю 6 000,00 грн;

-рахунок фактура від 23.04.2025 № 23/04 за послуги згідно договору про надання правничої допомоги від 22.04.2025 та акту приймання-передачі послуг № 23/04 від 23.04.2025;

-акт приймання-передачі послуг від 15.07.2025 № 15/07, відповідно до якого адвокат передав, а клієнт прийняв наступні послуги: участь у судових засіданнях 28.04.2025, 20.05.2025, 19.06.2025, 10.07.2025 тривалістю 4 години, що оцінено у 8 000,00 грн; додаткова оплата послуг адвоката згідно п. 4.5 договору про надання правничої допомоги ід 22.04.2025 10 000,00 грн; підготовка та подання заяви про ухвалення додаткового рішення 2 000,00 грн;

-рахунок фактура від 15.07.2025 № 15/07 за послуги згідно договору про надання правничої допомоги від 22.04.2025 та акту приймання-передачі послуг № 15/07 від 15.07.2025.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, за рахунок іншої сторони. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.2018 у справі № 815/4300/17, від 11.04.2018 у справі № 814/698/16.

Тобто вцілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Велика Палата Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19.

Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного Суду, зокрема, у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.

Отже, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

З урахуванням наведеного вище, оцінюючи надані докази щодо понесених витрат на правничу допомогу, суд дійшов таких висновків.

Суд бере до уваги, що предметом розгляду у цій справі була вимога про зменшення розміру аліментів, яка належить до категорії сімейно-правових спорів, що є поширеною в судовій практиці та не відзначається підвищеним рівнем юридичної складності.

У межах розгляду справи не досліджувалося значного обсягу доказів, не проводились експертизи, не залучались спеціалісти чи експерти, а також не виникала потреба в складному або тривалому опрацюванні правових питань, що підтверджує відсутність підвищеного рівня складності спору.

Представником відповідача у процесі було подано відзив на позовну заяву, а також два клопотання про долучення доказів. Водночас, жодних процесуальних дій, які б свідчили про виняткову складність або потребу у значному обсязі професійної правничої допомоги, судом не встановлено.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що дана справа не є складною ні з фактичної, ні з правової точки зору, а тому при визначенні співмірного розміру витрат на правничу допомогу цей фактор враховується як обставина, що обмежує розмір справедливої компенсації таких витрат.

Згідно з поданим актом акт приймання-передачі послуг № 23/04 від 23.04.2025, вартість попереднього опрацювання матеріалів, законодавчої бази, що регулюють спірні відносини та формування правової позиції у справі склала 4 000,00 грн; підготовка та подання відзиву - 6 000,00 грн.

Разом із тим, суд звертає увагу, що зміст послуг, визначених як «попереднє опрацювання матеріалів, законодавчої бази, що регулює спірні відносини та формування правової позиції у справі» і «підготовка та подання відзиву», є взаємопов`язаним і функціонально спрямованим на досягнення однієї мети формування та подачу заперечень на позовну заяву. Виходячи з цього, зазначені дії не є відокремленими юридичними послугами, що потребують окремої оплати, а становлять єдиний логічний процес складання та подання відзиву на позов.

Згідно з актом приймання-передачі послуг від 15.07.2025 № 15/07 адвокат прийняв участь у судових засіданнях 28.04.2025, 20.05.2025, 19.06.2025, 10.07.2025 тривалістю 4 години, що оцінено у 8 000, грн.

Водночас із матеріалів справи вбачається, що засідання 28.04.2025 не відбулося у зв`язку з повітряною тривогою, 20.05.2025 засідання тривало орієнтовно 30 хвилин, 19.06.2025 близько 1 години 20 хвилин, а 10.07.2025 орієнтовно 30 хвилин. Отже, загальний час фактичної участі представника в судових засіданнях склав приблизно 2 години 20 хвилин. З огляду на це заявлена у додатковому акті від 15.07.2025 вартість послуг за участь у судових засіданнях у сумі 8 000,00 грн у співвідношенні до фактичного часу участі в судових засіданнях є завищеною, і з огляду на викладене підлягає частковому коригуванню відповідно до принципу співмірності.

Також у вказаному акті зазначено послугу «підготовка та подання заяви про ухвалення додаткового рішення» вартістю 2 000,00 грн. Суд вважає, що вартість цієї послуги є невиправдано високою, враховуючи фактичний обсяг такої роботи, відсутність складності підготовки заяви в умовах сформованої правової позиції, з огляду на обставини справи та стандартну форму документа. Тому ця сума також підлягає зменшенню.

У сукупності, оцінюючи обсяг та зміст наданих адвокатом послуг, їх тривалість, складність, значення для справи, а також з урахуванням принципів розумності, співмірності та необхідності, суд доходить висновку про доцільність часткового задоволення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Керуючись ст. 2, 15, 133-134, 137, 141, 270 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Доповнити рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.07.2025 у справі № 712/4197/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 (п`яти тисячі) грн.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Найменування сторін у справі:

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Суддя В.О. Пономар