Справа № 683/1174/25

08 липня 2025 року м. Старокостянтинів
Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
в складі: головуючого судді Завадської О.П.
секретаря Поважнюк О.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинів Хмельницької області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 08 лютого 2012 року між приватним акціонерний товариством «Банк Русский Стандарт» (надалі ПАТ «Банк Русский Стандарт»), правонаступником якого являється АТ «БАНК ФОРВАРД» та ОСОБА_1 підписано заяву №95192618 на укладення договору про надання та використання платіжної картки (надалі кредитний договір), відповідно до умов якого відповідачці видано на її ім`я платіжну картку, відкрито поточний рахунок та встановлено ліміт в межах якого позичальник має право здійснювати операції з використанням картки за рахунок наданого банком кредиту, а відповідачка зобов`язана повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору.
Зазначає, що банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці грошові кошти у сумі 5000,00 грн, а відповідачка зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором.
25 липня 2024 року АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», керуючись главою 47 ЦК України, уклали договір №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги та згідно ст.512 ЦК України останнє набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками банку, в тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором №95192618 від 08 лютого 2012 року.
Представник позивача у судове засідання не з?явився, при цьому в позовній заяві просив здійснювати розгляд справи без його участі за наявними у справі доказами.
Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 14 травня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 08 липня 2025 року постановлено заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що 08 лютого 2012 року між ПАТ «Банк Русский Стандарт» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №95192618, згідно якого відповідачці було відкрито поточний рахунок, видано кредитну картку «Оптимальна» VISA Eleсtron та надано кредит на наступних умовах кредитування: термін дії картки 24 місяці; сума кредиту до 5000,00 грн; мінімальний платіж (% від суми кредиту) щомісячний 5%; мета кредиту на придбання побутової техніки, мобільних телефонів тощо; комісія за надання кредиту (одноразово) 0,0%; процентна ставка за кредитом, річних 45% (нараховується на залишок заборгованості); страхування 0,8% (нараховується на суму кредиту на товар (вказаний розмір тарифу в місяць)); комісія за зняття готівки 4,9%, мін. 15 грн; реальна процентна ставка (у торгівельній мережі/готівкою) 44,89% / 53,98%.
Відповідно до статуту АТ «Банк Форвард», останній є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «Банк Русский Стандарт».
25 липня 2024 року між АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» було укладено договір №GLIN426202/1 про відступлення прав вимоги, у відповідності до умов якого АТ «БАНК ФОРВАРД» передає на користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» приймає право вимоги до позичальників, в тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором №95192618 від 08 лютого 2012 року.
Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 629 цього Кодексу договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно статті 530 цього Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно статті 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит), позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до виписки за особовому розрахунку угоди №95192618 від 08 лютого 2012 року за період з 28 листопада 2011 року по 10 червня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 користувалась кредитними коштами по 07 березня 2023 року включно, знімаючи їх у різних сумах та розраховуючись платіжною карткою, а також здійснювала часткове погашення кредиту, сплачуючи заборгованість по 07 лютого 2022 року включно та сплачуючи відсотки по 07 липня 2022 року включно.
Щодо заборгованості за комісією.
Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного в постанові Великої Палати від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.
З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.
Щодо заборгованості за відсотками.
Відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4528/16 (пункти 81-85), що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).
Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.
Зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.
Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.
Суд бере до уваги вищевказані висновки Верховного Суду та вважає, що нарахування відсотків за користування кредитом може здійснюватися на підставі статті 1048 Цивільного кодексу України виключно протягом строку дії договору.
Станом на 08 березня 2023 року в графі 5 розрахунку заборгованості «Нараховано відсотків на поточну суму заборгованості» вказано 0,00 грн.
Таким чином, в частині стягнення заборгованості за процентами позовні вимоги підлягають у відмові, оскільки на день закінчення строку кредитного договору (08 березня 2023 року) відповідачці було нараховано відсотків за заборгованістю у розмірі 0,00 грн.
У відповідності до статті 12 Цивільного процесуального кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчинення чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За таких обставин з відповідачки на користь позивача слід стягнути 1404,99 грн судового збору (2422,40х58/100).
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 178, 223, 263-265, 273, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд -
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
В решті позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга позивачем на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду. У разі проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків відповідачем не подана заява про його перегляд, а позивачем апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
відповідачка: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Суддя