Справа № 175/2493/25
Провадження № 2/175/611/25
РІШЕННЯ

Іменем України

(Заочне)

"23" жовтня 2025 р. с-ще Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Білоусової О.М.,

за участю секретаря судового засідання Яшиної М.В,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Слобожанське в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Товарна біржа «Євгенія сервіс» про визнання договору купівлі-продажу укладеним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Товарна біржа «Євгенія сервіс» про визнання договору купівлі-продажу укладеним, в обґрунтування якого вказує на те, що 22 червня 2001 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на Товарній біржі «Євгенія Сервіс» був укладений договір купівлі продажу № 1862. Згідно умов договору ОСОБА_2 продав, а позивач придбала двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 53,80 кв. м. в т.ч. жилої площі 27,50 кв. м., що належала відповідачу на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом м. Краматорська Фридрихсон С.Д. 20.08.1996р. за №1-6605, зареєстрованого в БТІ під № 5016-П. За реєстрацією права власності в БТІ позивачка своєчасно не звернулася.

Продавець отримав грошові кошти в повному обсязі, сторони виконали умови договору, і з моменту його укладення позивач користується квартирою як власник.

Під час звернення до нотаріуса у серпні 2024 року позивачка дізналася, що її право власності на квартиру не зареєстровано, а БТІ більше не здійснює таку реєстрацію. Спроби встановити місцезнаходження відповідача для повторного укладення нотаріального договору були безрезультатними, оскільки за вказаною в договорі адресою він не проживає, а згідно з витягом з ЄДР речових прав квартира зареєстрована за іншою особою.

У зв`язку з цим позивачка звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на спірну квартиру.

Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, проти заочного рішення не заперечувала.

Відповідача у судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи була повідомлений належним чином, заяв не надавав.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи була повідомлений належним чином, заяв не надавав.

Тому суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 22 червня 2001 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на Товарній біржі «Євгенія Сервіс» був укладений договір купівлі продажу № 1862.

Згідно п. 1 Договру, ОСОБА_2 продав, а позивач придбала двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 53,80 кв. м. в т.ч. жилої площі 27,50 кв. м., що належала відповідачу на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом м. Краматорська Фридрихсон С.Д. 20.08.1996р. за №1-6605, зареєстрованого в БТІ під № 5016-П.

Відповідно п.5 Договору купівлі-продажу квартири № 1862 від 22.06.2001р., укладеного на товарній біржі «Євгенія Сервіс», продавець (відповідач) отримав грошові кошти в повному обсязі.

Відповідно до п. 10 Договору, договір нотаріальному посвідченню не підлягає.

Договір купівлі-продажу № 1862 квартири АДРЕСА_1 , зареєстровано на Товарній біржі «Євгенія сервіс», реєстраційний номер №1862 від 22 червня 2001 року.

Відповідно до довідки КНП «БТІ» від 20.01.2022 № 83, встановлено, що станом на 31.12.2012 власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом м. Краматорська Фридрихсон С.Д. 20.08.1996р. за №1-6605, зареєстрованого в БТІ під № 5016-П.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ч. 1 ст. 328 ЦК України).

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ст. 334 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як вбачається з ч. ч. 1, 2, 3 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року (що діяв і на момент укладення договору купівлі-продажу), біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню та вважаються укладеними з моменту їх реєстрації на біржі.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

З положень ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Як зазначено в п. 1.5 Розділу 1 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.1998 року № 121, яка була чинною на час укладення сторонами відповідного договору купівлі-продажу та яка визначала порядок здійснення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна в Україні, державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюють комунальні підприємства - бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до ст. 650 ЦК України встановлено, що особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

Згідно ч. 4 ст. 656 ЦК України передбачено, що до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Згідно положень ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Аналогічне за змістом положення містить ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у сумі 2 672 грн. 80 коп.

Керуючись статтями 4, 19, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Товарна біржа «Євгенія сервіс» про визнання договору купівлі-продажу укладеним задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 53,80 кв.м. в т.ч. жилої площі 27,50 кв.м. за номером 1862 від 22 червня 2001 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на Товарній біржі «Євгенія Сервіс».

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 53,80 кв. м. в т.ч. жилої площі 27,50 кв. м.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 672 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя О. М. Білоусова