Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6971/25
Номер провадження 2/711/3168/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

05 серпня 2025 року м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Петренко О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

30 липня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Беринда Дар`я Олександрівна, звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із вказаною позовною заявою, в якій просить суд:

-визнати спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 ;

-визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1 ;

-зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 у користування квартирою АДРЕСА_1 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 липня 2025 року означеній позовній заяві присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 711/6971/25 та визначено головуючим суддею (суддею-доповідачем) Петренка О.В.

Суддя, перевіривши матеріали позовної заяви на їх відповідність вимогам ЦПК України, встановив таке.

Пунктом 4 ч.3 ст.175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Проте всупереч означеній нормі процесуального права позивачем у п.3 прохальної частини позовної заяви не зазначено розмір частки, право власності на яку позивач просить суд визнати за нею, адже замість розміру частки міститься розділовий знак «?».

Також згідно п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

У п.9 ч.1 ст.176 ЦПК України визначено, що ціна позову визначається, у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Проте всупереч означеним нормам процесуального права позовна заява не містить ціни позову.

Водночас зазначення у мотивувальній частині клопотання про відстрочення та/або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати від 31.07.2025 ціни позову, що позивачем визначена в розмірі 1 519 886 грн не є належним виконанням цим учасником справи положень п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України, оскільки ціна позову має міститися в позовній заяві, а не в клопотанні про відстрочення сплати судового збору.

У цьому контексті суддя звертає увагу позивача, що 1 519 886 грн це ціна спірної квартири станом на 13 квітня 2023 року, що зазначена в договорі купівлі-продажу спірної квартири на підставі висновку про вартість об`єкта оцінки ДЖРУЧД720086, виконаного оцінювачем ТОВ «Оцінка Київ» ОСОБА_3 01.04.2023 (п.2.3 договору купівлі-продажу).

Проте п.2 розділу IV «Порядок реєстрації звіту про оцінку в Єдиній базі та внесення інформації зі звіту про оцінку до Єдиної бази» Порядку ведення єдиної бази даних звітів про оцінку, затвердженого наказом Фонду державного майна України 17 травня 2018 року № 658 (у редакції наказу Фонду державного майна України від 12 січня 2021 року № 24) передбачено, що строк дії звіту про оцінку не може перевищувати шість місяців з дати оцінки, про що зазначається в такому звіті.

Таким чином, висновок суб`єкта оціночної діяльності про ринкову вартість об`єкту нерухомості, що був використаний нотаріусом під час посвідчення договору купівлі-продажу спірної квартири апріорі нечинний, оскільки після укладення означеного правочину минуло вже понад два роки, а максимальний строк дії оцінки про ринкову вартість нерухомого майна 6 місяців.

Частинами 1,3,4 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що Оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності. Незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна.

Проте матеріали позовної заяви не містять доказів на підтвердження дійсної вартості спірного об`єкту нерухомості на день пред`явлення позову.

Відтак позивачу, відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, необхідно зазначити відомості про дійсну вартість частки спірного об`єкту нерухомості, право власності на яку позивач просить суд визнати за нею, станом на день звернення з позовом до суду, не зазначення якої ускладнює як визначення дійсної ціни позову, так і виду позовного провадження (спрощене чи загальне), в якому слід здійснювати розгляд позовної заяви.

Підсумовуючи викладене, суддя дійшов висновку, що позивачу необхідно визначити ціну позову, виходячи із дійсної вартості частки майна (квартири АДРЕСА_1 ), право власності на яку позивач просить суд визнати за нею, яку і зазначити в позовній заяві, а її докази надати суду.

З метою усунення означених недоліків позовної заяви позивачу необхідно подати уточнену позовну заяву, в якій позовну вимогу про визнання права власності викласти з призми чітко визначеного розміру частки, право власності на яку цей учасник справи просить суд визнати за ним, а також зазначити ціну позову з призми дійсної вартості майна, яку визначити в порядку, передбаченому Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» з наданням суду відповідних засобів доказування.

Уточнена позовна заява підлягає подачі до суду та стороні відповідача в порядку, передбаченому ч.7 ст.43 ЦПК України.

Крім того, ч. 1 ст.177 ЦПК України передбачено, що позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Абзацами 1,2 ч.7 ст.43 ЦПК України визначено, що у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи.

Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

Проте всупереч положенням ч.1 ст.177 ЦПК України у взаємозв`язку із положеннями ч.7 ст.43 цього ж Кодексу, позивачем не долучено до позовної заяви доказів направлення відповідачу на адресу місця реєстрації його проживання у паперовій формі листом з описом вкладення або до електронного кабінету відповідача у підсистемі «Електронний суд» копії позовної заяви з усіма додатками.

З огляду на викладене суддя дійшов висновку, що позивачем неналежним чином виконані вимоги ч.1 ст.177 ЦПК України у взаємозв`язку із положеннями ч.7 ст.43 цього ж Кодексу, що є підставою для залишення позовної заяви без руху.

Також, відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем не долучено до матеріалів позовної заяви квитанції про сплату судового збору за пред`явлення як майнової вимоги (визнати право власності на ? частку спірної квартири), так і двох позовних вимог немайнового характеру (визнати спірну квартиру спільним сумісним майном подружжя та зобов`язати відповідача не перешкоджати в користуванні квартирою).

Водночас 31 липня 2025 року представником позивача адвокатом Бериндою Д.О. подане клопотання про відстрочення сплати судового збору до вирішення спору по суті.

Клопотання обгрунтоване тим, що позивач всі кошти, які були в неї, витратила на купівлю, ремонт та облаштування спірної квартири. При цьому згідно довідки форми ОК-7, що додана до позову, позивач, станом на день подачі цього позову, доходів немає.

Суддя, розглядаючи означене клопотання, зазначає про таке.

Частиною 1,3 ст.136 ЦПК України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір» №3674-VІ від 08.07.2011 (далі Закон №3674), враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи, яка подає позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу; або

2) особами, які подають позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу, є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю; або

4) заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, яка перебуває у судових процедурах розпорядження майном, санації або реструктуризації боргів, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією) або боржника.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

При визначенні майнового стану особи для цілей цієї статті суд може враховувати інформацію про розмір доходів за попередній календарний рік, перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, наявність у власності нерухомого, рухомого майна та/або іншого цінного майна, а також інші обставини, які мають значення для оцінки майнового стану особи.

З аналізу означеної норми права суддя зробив висновок, що суд може, але не зобов`язаний, відстрочити або розстрочити сплату судового збору лише у випадку:

1.розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Як встановлено суддею, позивачем до позовної заяви долучено податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2024 рік (додаток №14), відповідно до якої обсяг доходу позивача як фізичної особи-підприємця за звітний період склав 236 300 грн; водночас форми ОК-7 ані матеріали позовної заяви, ані клопотання про відстрочення сплати судового збору, на яку посилається представник позивача в клопотанні про відстрочення сплати судового збору, не містять. Проте суддя зауважує, що податкова декларація не є тим документом який всебічно визначає майновий стан позивача, оскільки подання означеної декларації обумовлено здійсненням позивачем підприємницької діяльності. Водночас відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків за 2024 рік позивач суду не надала, рівно як і не надала будь-яких інших документів про майновий стан.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення у справах «Княт проти Польщі», «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» від 26 липня 2005 року).

У зв`язку із цим, підстава для відстрочення сплати судового збору, що передбачена п.1 ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір», у конкретному випадку відсутня;

2. позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена. Як встановлено суддею із матеріалів, що долучені позивачем до позовної заяви та до клопотання про відстрочення сплати судового збору, доказів тим юридичним фактам, що позивач є військовослужбовцем та/або те, що батько/батьки відповідно дитини/дітей віком до 14 років ухиляються від сплати аліментів та/або те, що позивач має дитину з інвалідність, та/або те, що позивач є одинокою матір`ю дитини віком до 14 років або дитини з інвалідністю, та/або те, що позивач є членом малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї, та/або те, що позивач діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, ані матеріали позовної заяви, ані матеріали клопотання про відстрочення сплати судового збору не містять;

3. предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Проте суддя звертає увагу, що предметом позову є визнання спірної квартири спільною сумісною власністю та визнання права власності на відповідну частку, що не охоплюється поняттям захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Підсумовуючи викладене суддя врахував, що зазначені у клопотанні про відстрочення сплати судового збору обставини та надані на їх підтвердження докази в достатній мірі не підтверджують неможливість сплати судового збору при зверненні до суду з відповідною позовною заявою, а також не є безумовними підставами для відстрочення сплати судового збору, оскільки позивачем не надано суду достатніх доказів на підтвердження її дійсного майнового стану (доказів щодо відсутності інших доходів, майна тощо), який перешкоджає виконати вимоги законодавства щодо оплати поданої позовної заяви судовим збором у розмірі, що визначений Законом України «Про судовий збір» з урахуванням понижуючого коефіцієнта 0,8, оскільки позовна заява подана в електронній формі.

Отже, позивачем не доведено обставин, які б свідчили про наявність достатніх підстав для відстрочення сплати судового збору.

З огляду на викладене, суддя дійшов висновку, що у конкретному випадку відсутні підстави, передбачені ч.3 ст.136 ЦПК України у взаємозв`язку із положеннями ст.8 Закону України «Про судовий збір», щодо реалізації права суду відстрочити позивачу сплату нею судового збору.

Ураховуючи наведене, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Беринда Д.О., про відстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності слід відмовити.

Частиною 4 ст. 177 ЦПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Суддя звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» №3674-VІ від 08.07.2011 (далі Закон №3674).

За подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (мінімум - 1211,20 грн, максимум 15140 грн) (пункт 1.1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Водночас за подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1211,20 грн) (пункт 1.2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір»).

Абзацом 1 ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» перебачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Суддя зазначає, що до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Аналогічний висновок щодо розуміння поняття «немайновий позов» викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 18.09.2023 у справі №758/5118/21 (провадження №61-5554сво23).

Частиною 4 ст.263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У зв`язку з викладеним, суддя дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання спірної квартири спільним сумісним майном подружжя та про зобов`язання відповідача не перешкоджати позивачу в користуванні квартирою є немайновими вимогами, що підлягають сплаті судовим збором як за вимоги немайнового характеру. Водночас позовна вимога про визнання права власності на відповідну частку в спірній квартирі є вимогою майнового характеру.

Ураховуючи, що позивачем заявлено одну вимогу майнового характеру: визнати право власності на відповідну частку спірного майна, та дві вимоги немайнового характеру, тому суддя дійшов висновку, що позивачу належало сплатити судовий збір в сумі 1 937,92 грн (968,96 грн (1211,20 х 0,8 = 968,96 грн) х 2) за дві позовні вимоги немайнового характеру (з урахуванням понижуючого коефіцієнта 0,8) та 1% дійсної вартості спірної квартири з призми розміру конкретної частки, право власності на яку позивач просить суд визнати за нею, із застосуванням понижуючого коефіцієнта 0,8, але не менше 968,96 грн (1211,20 грн х 0,8) та не більше 12 112 (15140 грн х 0,8) - за позовну вимогу майнового характеру,

Водночас суддя не має об`ктивної можливості повідомити позивачу конкретний розмір судового збору за позовну вимогу майнового характеру з підстав того, що позивач не надала суду докази дійсної вартості спірної квартири та не зазначила розміру частки в означеному нерухомому майні, право власності на яку просить визнати в судовому порядку, що є предметом спору.

Оскільки у задоволенні заяви позивача про відстрочення сплати судового збору за пред`явлення позовних вимог відмовлено, а матеріали позовної заяви не містять доказів сплати судового збору у відповідному розмірі за пред`явлення означених позовних вимог, суддя дійшов висновку, що позовна заява подана без додержання вимог, викладених у ч.4 ст.177 ЦПК України.

Відтак, позовна заява подана без додержання вимог, викладених у ст.175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 2 ст.185 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, суддя дійшов висновку про необхідність залишити позовну заяву без руху та запропонувати позивачу усунути її недоліки шляхом надання до суду:

1) уточненої позовної заяви, в якій позовну вимогу про визнання права власності (п.3 прохальної частини позовної заяви) викласти з призми чітко визначеного розміру частки, право власності на яку цей учасник справи просить суд визнати за нею, замість розділового знаку «?», а також зазначити ціну позову з призми дійсної вартості майна, право власності на частку в якому позивач просить суд визнати за нею, яку визначити в порядку, передбаченому Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» з наданням суду відповідних засобів доказування;

2) доказів надсилання копії позовної заяви з доданими до неї документами у паперовій формі листом з описом вкладення відповідачу ОСОБА_2 на адресу місця реєстрації його проживання: АДРЕСА_2 , зокрема, розрахункового документа встановленої форми та змісту (касового чеку, розрахункової квитанції тощо) про оплату послуги поштового зв`язку та опису вкладення, або, у випадку наявності у відповідача електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд», то квитанцію про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС;

3) докази сплати судового збору в сумі 1 937,92 грн за дві позовні вимоги немайнового характеру, та 1% дійсної вартості спірної квартири з призми розміру конкретної частки, на яку позивач просить суд визнати за нею право власності, із застосуванням понижуючого коефіцієнта 0,8, але не менше 968,96 грн (1211,20 грн х 0,8) та не більше 12 112 (15140 грн х 0,8), - за позовну вимогу майнового характеру, а саме: квитанції, платіжної інструкції тощо, або належним чином завірені документи, що надають право заявнику бути звільненою від сплати судового збору, перелік яких викладений у ч.1 ст.5 Закону «Про судовий збір».

Уточнена позовна заява підлягає направленню відповідачу у спосіб, передбачений ч.7 ст.43 ЦПК України, а докази вчинення таких дій мають бути надані суду.

Керуючись ст. ч.7 ст.43, ст.175, 176, 177, 185, 259, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Беринда Дар`я Олександрівна, про відстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний строк, з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення зазначених в ухвалі недоліків позовної заяви.

Попередити позивача про наслідки недотримання ухвали про залишення позовної заяви без руху, що передбачені ч. 3 ст. 185 ЦПК України: якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. Водночас повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для повернення позовної заяви.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Ухвала складена та підписана суддею 05 серпня 2025 року.

Суддя: О. В. Петренко