Справа № 345/905/25
Провадження № 22-ц/4808/996/25
Головуючий у 1 інстанції Онушканич В. В.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвокатки Сікорської Ірини Станіславівни на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської областівід 02 травня 2025 року під головуванням судді Онушканича В.В. в м. Калуш,

в с т а н о в и в:

В березні 2025 року ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом до до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 07.04.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачкою було укладено договір про надання фінансових послуг №016.

Згідно з п.1.1 договору №016 ТОВ «Служба миттєвого кредитування» зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму 1 500 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору. На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 1 500 грн.

Між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачкою 08.04.2021 було укладено договір про надання фінансових послуг №268.

Відповідно до п.1.1 договору №268 ТОВ «Служба миттєвого кредитування» зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму 1 800 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору. На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 1 800 грн.

Позивач вказав, що підписанням вказаних договорів відповідачка підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його істотними умовами та їй була надана вся інформація, передбачена нормами чинного законодавства. Таким чином, відповідачка здійснила всі дії, спрямовані на укладення договору, шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору.

Між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» 01.12.2021 було укладено договір факторингу №1-12, відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №016 від 07.04.2021 та за договором№268 від 08.04.2021.

Між «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» 10.01.2023 та 10.03.2023 було укладено договори про відступлення прав вимоги №10-01/2023 та №10-03/2023/01, відповідно до яких ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договорами №016 та №268. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача за договором №016 та договором №268.

Зазначив, що незважаючи на взяті на себе за договором зобов`язання відповідачка належним чином не виконує умови договорів, у зв`язку з чим станом на день звернення з позовом до суду заборгованість відповідачки за договором №268 становить 29 983,68 грн, а за договором №016 24 634,79 грн.

Позивач просив стягнути з відповідачки 54 618,47 грн заборгованості за договорами №268 від 08.04.2021 року, №016 від 07.04.2021 року, а також судові витрати.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської областівід 02 травня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» 54 618,47 грн заборгованості за договорами №268 від 08.04.2021 та №016 від 07.04.2021, а також 2 422,40 грн сплаченого судового збору та 2 000 грн витрат за надання правничої допомоги.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 вказала, що висновки суду є неправомірними, ґрунтуються на порушенні норм процесуального права та неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Зазначила, що в матеріалах справи відсутні докази переходу права вимоги від первісного кредитора до позивача, зокрема відсутні договори факторингу з усіма сторінками, реєстр боржників, акти приймання-передачі та докази оплати за договорами факторингу.

Суд не надав правової оцінки факту відсутності в матеріалах справи первинних бухгалтерських документів на підтвердження видачі кредитних коштів.

Вважає, що позивачем неправомірно нараховані проценти поза строком кредитування, оскільки за договором №016 строк кредиту 16 днів, а за договором №268 15 днів.

Просила скасувати рішення і прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Коллект Центр» зазначила, що в матеріалах справи є докази, які підтверджують укладення кредитного договору відповідачкою і вона, заперечуючи проти отримання кредитних коштів, намагається уникнути обов`язку щодо їх повернення.

Зібраними доказами підтверджується перехід від ТОВ «Служба миттєвого кредитування» до ТОВ «Вердикт Капітал» та згодом від ТОВ «Вердикт Капітал» до позивача права вимоги за укладеними кредитними договорами.

Зазначила, що в період з 07.04.2021 по 07.04.2022 позичальниця користувалася кредитними коштами, що супроводжувалося нарахуванням процентів у порядку та розмірі, що визначено договором.

Просила рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Крім того, 27.06.2025 від представника ТОВ «Коллект Центр» надійшло клопотання про розгляд справи з викликом сторін.

Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів вважає, що у його задоволенні слід відмовити.

Згідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи малозначність цієї справи, колегія суддів прийшла до висновку про розгляд справи без виклику сторін в порядку письмового провадження, тому клопотання не підлягає задоволенню.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Коллект Центр» набуло права вимоги до відповідача за договором №268 від 08.04.2021 та договором №016 від 07.04.2021 на підставі укладених договорів про відступлення права вимоги №10-01/23 від 10.01.2023 та №10-03/2023/01 від 10.03.2023. Наявні в матеріалах справи докази підтверджують переказ кредитних коштів в розмірі 1 500 грн та 1 800 грн відповідачці, а враховуючи відсутність спростувань з боку ОСОБА_1 вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту є обгрутнованими. Крім того, судом першої інстанції взято до уваги, що заборгованість по відсотках нараховано в межах строку кредитування, а тому відсотки за договором №016 від 07.04.2021 в розмірі 23 135, 19 грн та за договором №268 від 08.04.2021 в сумі 28 183,68 грн є правомірними і підлягають до стягнення.

З такими висновками погоджується колегія суддів і зазначає таке.

Згідно даних, які містяться у матеріалів справи встановлено, що 07.04.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачкою був укладений договір про надання фінансових послуг №016. За умовами цього договору товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві анкеті та складає 1 500 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил (а.с.16-22).

Пунктом 1.3 договору передбачено, що орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту. Відповідно до п.1.4 договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожен день користування протягом фактичного строку користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.а; починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.б; починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.в; тип процентної ставки фіксована.

Відповідно до п.1.9. договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 рік.

Також між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачкою 08.04.2021 був укладений договір про надання фінансових послуг №268. За умовами цього договору товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві анкеті та складає 1 800 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил (а.с.23-29).

Пунктом 1.3 договору передбачено, що орієнтовний строк повернення кредиту 15 днів з моменту отримання кредиту. Відповідно до п.1.4 договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожен день користування протягом фактичного строку користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.а; починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.б; починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.в; тип процентної ставки фіксована.

Відповідно до п.1.9. договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 рік.

Вищевказані договори про надання фінансових послуг укладено в електронному вигляді, шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Згідно інформації, наданої АТ КБ «Приватбанк», на ім`я ОСОБА_2 було емітовано картку № НОМЕР_1 , ідентифікаційні дані власника картки: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти) НОМЕР_3 (а.с.143).

З виписки по картковому рахунку № НОМЕР_1 вбачається, що 08.04.2021 на карту ОСОБА_2 № НОМЕР_1 здійснено переказ коштів у розмірі 1 800 грн (сума, яка вказана у п.1.1 договору про надання фінансових послуг №268 від 08.04.2021). Також вказаною випискою підтверджується, що 07.04.2021 на карту ОСОБА_2 № НОМЕР_1 здійснено переказ коштів у розмірі 1 500 грн (сума, яка вказана у п.1.1 договору про надання фінансових послуг №016 від 07.04.2021) (а.с.144-145).

Також встановлено, що між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» 01.12.2021 укладено договір факторингу №1-12, відповідно до якого товариство відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників, у тому числі за договором про надання фінансового кредиту №268 та №016 (а.с.43-49).

Між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» 10.01.2023 укладено договір №10-01/23 про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги. За умовами цього договору первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває в обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників. З додатку №3 до Договору №10-01/23 від 10.01.2023 року про відступлення (купівлі-продаж) права вимоги вбачається, що ТОВ «Вердикт Капітал» передало, а ТОВ «Коллект Центр» прийняло право вимоги за договором про надання фінансового кредиту №268 від 08.04.2021 року (а.с.58-63).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору №10-01/23 позивач набув право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за договором про надання фінансових послуг №268 від 08.04.2021 на суму 29 983, 68 грн, з яких: 1 800 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 28 183, 68 грн - заборгованість за відсотками (а.с.15).

Між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» 10.03.2023 було укладено договір №10-03/2023/01, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №016 (а.с.50-57).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору №10-03/2023/01 позивач набув право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за договором про надання фінансових послуг №016 від 07.04.2021 на суму 24 634, 79 грн, з яких: 1 499,6 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 23 135, 19 грн - заборгованість за відсотками (а.с.14).

Відповідно до розрахунку заборгованості до кредитного договору №016 від 07.04.2021 в період з 07.04.2021 по 06.04.2021 сума заборгованості за відсотками становить 23 135, 19 грн (а.с.34-35,39).

Відповідно до розрахунку заборгованості до кредитного договору №268 від 08.04.2021 в період з 08.04.2021 по 07.04.2021 сума заборгованості за відсотками становить 28 183, 69 грн (а.с.37-38,40).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1, 2 та ч. 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч.7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

Відповідно до ч.1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч.1 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

В постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона має надати суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі № 334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі № 5026/886/2012).

Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В спірному випадку зібраними у справі доказами підтверджено виникнення у відповідачки зобов`язань щодо виконання договору про надання фінансових послуг №016 від 07.04.2021 та договору про надання фінансових послуг№268 від 08.04.2021, а також перехід до позивача права вимоги за вказаними договорами. Тому суд першої інстанції, враховуючи викладені обставини, норми чинного законодавства про нарахування відсотків в межах строку кредитування, а також відсутність з боку відповідача доказів в спростування заявлених вимог дійшов правильних висновків про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів переходу права вимоги від первісного кредитора до позивача спростовуються наявними в матеріалах справи:

договором факторингу №1-12 від 01.12.2021, укладеного між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал»;

договором про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги №10-01/23 від 10.01.2023, укладеного між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр»;

договором про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023, укладеного між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр»;

витягом з реєстру боржників до договору №10-01/23, згідно якого позивач набув право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за договором про надання фінансових послуг №268 від 08.04.2021 на суму 29 983, 68 грн, з яких: 1 800 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 28 183, 68 грн - заборгованість за відсотками;

витягом з реєстру боржників до договору №10-03/2023/01 згідно якого позивач набув право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за договором про надання фінансових послуг №016 від 07.04.2021 на суму 24 634, 79 грн, з яких: 1 499,6 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 23 135, 19 грн - заборгованість за відсотками.

Проаналізувавши вказані докази, колегія суддів вважає, що укладені договори факторингу індивідуалізовано належним чином і приходить висновку, що копії договорів факторингу та реєстрів права вимоги є належними, допустимими та достатніми доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах, що спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.

Щодо доводів апеляційної скарги, що в матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи, які стверджують про видачу кредитних коштів, слід вказати таке.

В матеріалах справи міститься інформація від АТ КБ «Приватбанк» про те, що на ім`я ОСОБА_2 було емітовано картку № НОМЕР_1 , ідентифікаційні дані власника картки: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти) НОМЕР_3 . З виписки по картковому рахунку № НОМЕР_1 вбачається, що 08.04.2021 на належну ОСОБА_2 карту № НОМЕР_1 було здійснено переказ коштів у розмірі 1 800 грн (сума, яка вказана у п.1.1 договору про надання фінансових послуг №268 від 08.04.2021). Також вказаною випискою підтверджується, що 07.04.2021 на належну ОСОБА_2 карту № НОМЕР_1 було здійснено переказ коштів у розмірі 1 500 грн (сума, яка вказана у п.1.1 договору про надання фінансових послуг №016 від 07.04.2021).

Слід також зазначити, що номер карти на яку було здійснено переказ зазначених сум співпадає з номером карти, вказаної ОСОБА_2 в заявках до договорів про надання фінансових послуг №016 від 07.04.2021 та №268 від 08.04.2021.

Крім того, п.4 ч.3 ст.2 ЦПК України передбачено, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін.

Відповідно до ч.1,2,3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В спірному випадку апелянтка жодним чином не спростувала наведених обставин, не подала доказів про відсутність в неї кредитної заборгованості, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині слід відхилити.

Щодо доводів апеляційної скарги про неправомірне нарахування позивачем процентів поза строком кредитування, то такі доводи не стверджені відповідними доказами. Відповідно до п.1.9. умов укладених договорів, строк кредитування у них визначено один рік, і саме в межах зазначеного строку позивачем здійснено таке нарахування згідно поданих до суду розрахунків.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла переконання, що оскаржуване рішення судом першої інстанції постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, тому його слід залишити в силі. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності і обґрунтованості. Підстав для його скасування з мотивів, наведених у скарзі, не встановлено.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Враховуючи наведене, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на апелянта.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвокатки Сікорської Ірини Станіславівни залишити без задоволення.

РішенняКалуського міськрайонного суду Івано-Франківської областівід 02 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанову складено 30 липня 2025 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин