Справа №705/1665/25
2/705/1853/25 РІШЕННЯ
25 липня 2025 року м.Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Єщенко О.І.,
секретаря судового засідання Щербакової Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим представником адвокатом Кушнеренко Тамарою Валеріївною, до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно та транспортний засіб,
Представник позивача Пояцики Людмили Олександрівни адвокат Кушнеренко Тамара Валеріївна звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно та транспортний засіб та просила визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на частину транспортного засобу марки Volkswagen, модель Polo, 2014 року випуску, тип загальний легковий, седан В, номер шасі НОМЕР_1 , сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 .
Після набрання рішенням суду законної сили відповідач ОСОБА_2 звернувся до ВДВС у місті Умані Уманського району Черкаської області із заявою про примусове виконання рішення суду про стягнення компенсації.
Згідно з постановою про закінчення виконавчого провадження № 77125971 від 19.02.2025, якою закінчено виконавче провадження по виконанню виконавчого листа від 14.01.2025 щодо стягнення компенсації квартири АДРЕСА_1 в сумі 172744 гривні 16 копійок, також встановлено, що борг виплачено повністю.
Крім того, з інформаційної довідки від 21.02.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів, вбачається, що арешт на майно ОСОБА_5 відсутній.
Таким чином, ОСОБА_1 повністю відшкодувала вартість грошової компенсації частки майна ОСОБА_4 , але не може набути права власності на компенсовану частку, оскільки відсутнє рішення суду про визнання права власності на дані частки.
Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Кушнеренко Т.В. у судове засідання не з`явились, адвокат Кушнеренко Т.В. письмово подала заяву від 25.07.2025, в якій просила розгляд справи проводити без участі позивача та її представника. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву або зустрічну позовну заяву не подав.
За змістом ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки, не подав відзив на позов та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти, відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків.
За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва № НОМЕР_3 про право власності на житло, виданого 20.09.1995 Уманським відділом житлового господарства, квартира по АДРЕСА_2 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_3 та членам його сім`ї ОСОБА_1 , ОСОБА_6 .
Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим 17.11.2020 Уманським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Умань Черкаської області.
Відповідно до свідоцтва про право власності від 28.05.2021, виданого державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори Кравець Г.В., ОСОБА_1 є пережившою дружиною ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить частка у праві спільної сумісної власності на майно за подружжям за час шлюбу, а саме транспортний засіб автомобіль марки Volkswagen, модель Polo, 2014 року випуску, тип загальний легковий, седан В, номер шасі НОМЕР_1 , сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 .
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.05.2021, виданого державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори Кравець Г.В., спадкоємцями майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дружина ОСОБА_1 в частці, та онук ОСОБА_2 в частці. Спадщина складається з частки транспортного засобу: автомобіль марки Volkswagen, модель Polo, 2014 року випуску, тип загальний легковий, седан В, номер шасі НОМЕР_1 , сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 .
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.06.2021, виданого державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори Кравець Г.В., спадкоємцями майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дружина ОСОБА_1 в частці, та онук ОСОБА_2 в частці. Спадщина складається з 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 .
Згідно з постановою про закінчення виконавчого провадження № 77125971 від 19.02.2025 закінчено виконавче провадження по виконанню виконавчого листа від 14.01.2025 щодо стягнення компенсації квартири АДРЕСА_1 в сумі 172744 гривні 16 копійок, встановлено, що борг виплачено повністю.
Відповідно до інформаційної довідки від 21.02.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів, вбачається, що арешт на майно ОСОБА_5 відсутній.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України).
Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 2ст. 356 ЦК України).
Співвласникам належать право володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної часткової власності. Зазначені правомочності співвласники об`єкта права спільної часткової власності відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України повинні здійснювати за взаємною згодою.
Співвласнику надається право самостійно розпоряджатися своєю часткою у спільній частковій власності. Однією з правових форм такого розпорядження є право співвласника на виділ у натурі частки із спільного майна.
Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 364 ЦК України, яка регулює правовідносини з виділу власником належної йому частки, що є у спільній частковій власності, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.
Зазначена норма права регулює випадки, коли співвласник бажає позбутися належної йому частки у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації належної йому частки та визнання за ними права власності на все майно.
Разом з тим, за положеннями ст. ст. 21, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 358 ЦК України усі громадяни є рівними у своїх правах, усім забезпечуються рівні умови здійснення своїх, у тому числі майнових прав, а відтак правовий режим спільної часткової власності визначається з урахуванням інтересів усіх співвласників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших.
Крім того, відповідно до ст. 1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Тлумачення ч. 3 ст. 358 ЦК України свідчить, що право співвласника на компенсацію може виникати як в разі повної неможливості задоволення вимог співвласника на одержання у користування частини спільного майна, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності (наприклад, частка співвласника в спільній частковій власності є незначною і надання йому її у володіння та користування неможливо), так і в тому випадку, якщо співвласнику надається у володіння і користування частина майна, яка є меншою за його частку в праві спільної часткової власності.
Випадки, коли співвласник майна у порядку поділу спільного майна бажає отримати за належну йому частку в спільному майні, шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно, врегульовано ст. 364 ЦК України.
Висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року у справі № 6-4цс14 та від 13 січня 2016 року та у справі № 6-2925цс15.
Так, у постанові Верховного Суду України від 13 січня 2016 року в справі № 6-2925цс15 зроблено висновок, що з врахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивач у частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до ч. 3ст. 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.
Отже, при вирішенні справ про стягнення грошової компенсації вартості частки будинку, що знаходиться у спільній частковій власності, крім вказаних спеціальних норм Цивільного кодексу суду слід врахувати і загальні засади цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності з врахуванням прав та інтересів усіх співвласників, принципу пропорційності цивільного судочинства та дотримання розумного балансу між приватними інтересами фізичних осіб.
Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав від інших співвласників грошову або іншу матеріальну компенсацію вартості його частки, припиняється з дня її отримання.
Враховуючи зазначені норми закону, беручи до уваги, що позивачем ОСОБА_1 сплачена компенсація вартості частини майна відповідачеві - співвласнику, однак відсутність рішення суду про визнання за нею права власності на таке майно позбавляє її можливості розпоряджатися ним, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 законними та обґрунтованими та доходить висновку про задоволення позову у повному обсязі.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 11, 12, 13, 49, 76, 77, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-283 ЦПК України, суд
Позов задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності на частину транспортного засобу марки Volkswagen, модель Polo, 2014 року випуску, тип загальний легковий, седан В, номер шасі НОМЕР_1 , сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 2407,37 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач: ОСОБА_1 ; АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .
Відповідач: ОСОБА_2 ; АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .
Суддя О.І.Єщенко