Справа № 203/3027/25
Провадження № 2/0203/1645/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2025 року Центральний районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Кринюк М.С.

за участю позивачки - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім.О.М.Макарова» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частині доходів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що працювала на різних посадах у ДП «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім.О.М.Макарова». На підставі наказу №1145к від 05.12.2022 року була прийнята у відділ 111 тимчасово інженером-лаборантом першої категорії. Розпорядженням №814 від 07.06.2023 року була переведена постійно на посаду інженера-лаборанта першої категорії. Посилаючись на те, що в період з січня 2023 року по лютий 2025 року підприємство не виплачувало їй заробітну плату, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 159419 грн., позивачка просила стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також, в зв`язку із порушенням строків виплати заробітної плати, стягнути компенсацію втрати частини доходів в сумі 17391 грн. 59 коп.

У наданому відзиві відповідач не заперечував факту роботи позивачки на підприємстві та наявної заборгованості по заробітній платі в сумі 159419 грн. При цьому, в задоволенні позову просив відмовити, посилаючись на те, що через фінансову кризу в країні, розірвання контактів з РФ, які складали питому вагу, підприємство понесло великі фінансові збитки, має велику заборгованість перед працівниками по заробітній платі, перебувало у стадії простою та на теперішній час працює в одноденному режимі роботи. Заперечуючи проти заявлених вимог про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати, відповідач зазначив, що підприємством проводяться відповідні нарахування компенсації. Проте, остання підлягає виплаті у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості по заробітній платі. Тому, відповідна вимоги позивачки є передчасною.

Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 19.05.2025 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судовому засіданні позивачки підтримала позов та посилаючись на викладені в ньому підстави, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач явку свого представника повторно не забезпечив, про причини неявки не повідомив.

Враховуючи зазначене, призначення справи до розгляду в спрощеному позовному провадженні, надання відповідачем відзиву, суд у відповідності до ч.3 ст.211, ст.223 ЦПК України визнав за можливе провести подальший розгляд справи по суті за відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши доводи, викладені сторонами в заявах по суті справи, заслухавши пояснення позивачки та дослідивши матеріали останньої, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 43 Конституції України гарантовано право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Частиною 1 ст.94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Структура заробітної плати визначена ст.2 Закону України «Про оплату праці», яка складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці працівникам у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів (ст.1, ч.1 ст.5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»).

Відповідно до ч.1 ст.34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед іншого, заробітна плата (грошове забезпечення) (ч.ч.1,2 ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»).

Таким чином, кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, є складовими заробітної плати.

На належності сум індексації та компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати до складових належної працівникові заробітної плати, як коштів, які мають компенсаторний характер та спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, наголошував і Конституційний Суд України у Рішенні від 15.10.2013 року №9-рп/2013.

Судом встановлено, вбачається із записів в трудовій книжці на ім`я позивачки та не заперечувалось відповідачем, що позивачка ОСОБА_1 з 12.12.2022 року перебуває у трудових відносинах із ДП «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім.О.М.Макарова».

Так, на підставі наказу №1145к від 05.12.2022 року ОСОБА_1 була прийнята у відділ 111 тимчасово інженером-лаборантом першої категорії.

Розпорядженням №814 від 07.06.2023 року була переведена постійно на посаду інженера-лаборанта першої категорії.

Також відповідачем не заперечувалось та вбачається із виданої ним довідки від 01.04.2025 року, що за період з січня 2023 року по лютий 2025 року підприємство має заборгованість перед позивачкою по заробітній платі в сумі 159419 грн.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки «класичне» право власності, яке розглядається в Україні, а й, до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати.

Отже, відсутність коштів у роботодавця жодним чином не може слугувати поважною причиною невиплати працівникові всіх належних йому сум, а невиплата заробітної плати розцінюється Європейським судом з прав людини як порушення права на мирне володіння своїм майном.

З огляду на наведене, доводи відповідача про скрутне фінансове становище підприємства, які до того ж не підтверджено належними доказами, є неспроможними та такими, що не звільняють відповідача від обов`язку з оплати праці.

Стосовно посилань відповідача на визначені ст.233 КЗпП України строки звернення до суду з позовом, суд враховує, що невиплата заробітної плати є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення.

Оскільки позивачка продовжує працювати у відповідача, довідку про розмір невиплаченої заробітної плати їй було видано 01.04.2025 року, а з позовом до суду на підставі даних цієї довідки вона звернулась 08.05.2025 року, суд вважає, що встановлений ст.233 КЗпП України строк для звернення до суду останньою пропущено не було.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивачки в частині стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі є обгрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, в зв`язку з чим з ДП «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім.О.М.Макарова» (49008, м.Дніпро, вул.Криворізька, буд.1, ) на користь ОСОБА_1 слід стягнути заборгованість по заробітній платі за період з січня 2023 року по лютий 2025 року в сумі 159419 грн., з утриманням з цієї суми обов`язкових платежів і зборів.

Стосовно заявлених вимог про стягнення компенсації втрати частини доходів в зв`язку із порушенням строків виплати заробітної плати в сумі 17391 грн. 59 коп., суд враховує, що відповідно до наведених вище положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Закону України «Про оплату праці» позивачка має безумовне право на отримання відповідної компенсації.

Поряд з цим, суд враховує, що відповідно до ст.4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Згідно ст.3 зазначеного вище Закону, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Відповідно до п.п.5,7 «Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1427 від 20.12.1997 року, виплата працівникові суми компенсації провадиться у тому ж

місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості із заробітної плати за відповідний місяць.

Відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) у виплаті компенсації може бути оскаржена працівником або уповноваженим на представництво трудовим колективом органом у судовому порядку.

З наданих відповідачем розрахункових листів вбачається, що підприємство нараховує позивачці відповідну компенсацію за порушення строків виплати заробітної плати. Остання на теперішній час позивачці не виплачена та стягується за вказаним судовим рішенням.

Тому, компенсація підлягає виплаті позивачці в тому місяці, в якому буде здійснюватись виплата заборгованості по заробітній платі, а у разі відмови в її виплаті або виплаті не в повному обсязі, позивачка не буде позбавлена можливості звернутись до суду з відповідним позовом.

В зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача втрати частини доходів в зв`язку із порушенням строків виплати заробітної плати в сумі 17391 грн. 59 коп., є передчасними та задоволенню не підлягають.

Оскільки позивачку в силу п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» було звільнено від сплати судового збору, відповідно до ст.141 ЦПК України та пропорційно до задоволених позовних вимог, що становить 90,16% від заявленої ціни позову, а також враховуючи подання позивачкою позову в електронній формі, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1092 грн. 02 коп.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивачки заробітної плати за один місяць в сумі 9377 грн. 59 коп. (159419 грн. загальної заборгованості : 17 місяців, за які виникла заборгованість).

Керуючись ст.ст.94,115,233 КЗпП України, ст.ст.2,21,33,34 Закону України «Про оплату праці», ст.ст.2-5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», ст.ст.2-5,10-13,76-82,141,211,223,258,259,263-268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім.О.М.Макарова» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частині доходів задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім.О.М.Макарова» (49008, м.Дніпро, вул.Криворізька, буд.1, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість по заробітній платі за період з січня 2023 року по лютий 2025 року в сумі 159419 грн., з утриманням з цієї суми обов`язкових платежів і зборів.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім.О.М.Макарова» (49008, м.Дніпро, вул.Криворізька, буд.1, ) на користь держави судовий збір в сумі 1092 грн. 02 коп.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення з Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім.О.М.Макарова» (49008, м.Дніпро, вул.Криворізька, буд.1, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заробітної плати за один місяць в сумі 9377 грн. 59 коп., з утриманням з цієї суми обов`язкових платежів і зборів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 06 серпня 2025 року.

Суддя С.Ю.Казак