Справа № 373/1333/25
Номер провадження 2/373/856/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2025 року м. Переяслав

Переяславський міськрайонний суд Київської області

під головуванням судді Свояк Д.В.,

розглянув цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача:

Представниця позивача Лебідь К.В. звернулась до суду з вимогами: стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором №497736-КС-001 від 27.04.2024 в розмірі 56860,03 грн; стягнути з відповідачки понесені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані ти, що 27.04.2024 між позивачем та відповідачкою був укладений кредитний договір №497736-КС-001, згідно з умовами якого відповідачка отримала кредит в розмірі 12000,00 грн шляхом переказу на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,150125% за кожен день користування кредитом.

Також, 08.07.2024 між позивачем та відповідачкою було укладено додаткову угоду №1 до договору №497736-КС-001, за якою відповідачці надано додатковий кредит в розмірі 6000 грн.

Відповідачка порушила умови кредитного договору, здійснила лише часткову оплату в розмірі 13347,97 грн та має прострочену заборгованість станом на 29.04.2025 в сумі 56860,03 грн, яка складається з суми прострочених платежів за «тілом» кредиту 16216,56 грн; суми прострочених платежів за відсотками 39743,47 грн; суми прострочених платежів за комісією- 900,00 грн.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі:

Ухвалою суду від 26.05.2025 відкрито провадження в даній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

У встановлений судом строк відповідачкою, яка повідомлена про розгляд справи, не надано відзиву на позов без поважних причин, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України.

Судом встановлено наступні обставини:

27.04.2024 між позивачем та відповідачкою в електронній формі був укладений кредитний договір №497736-КС-001 на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору про надання кредиту 27.04.2024, що акцептована відповідачкою 27.04.2024, шляхом підписання електронним підписом відповідачки.

Крім того, 08.07.2024 відповідачкою було акцептовано додаткову угоду №1 до зазначеного договору.

До позову додані копії паспорту споживчого кредиту, послідовності дій щодо укладення електронного договору про надання кредиту №497736-КС-001 від 27.04.2024 та додаткової угоди №1, анкети клієнта.

До позову додано правила відкриття кредитної лінії.

Відповідно до п.2 договору та змін внесених додатковою угодою позивач надав відповідачці кредит у розмірі 16216,25 грн строком на 24 тижні на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 1,15012500% в день (фіксована ставка), сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 900,00.

До позову додані довідки ТОВ «ПрофітГід» про перерахування коштів відповідачці відповідно до кредитного договору №497736-КС-001 від 27.04.2024 та додаткової угоди від 08.07.2024.

Норми права, застосовані судом:

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 3 ст.203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За нормами ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до норм ст. 526, 527, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінка аргументів сторін, доказів.

При оцінці доказів та аргументів суд враховує положення ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договору тлумачить на користь відповідача, як споживача послуг позивача.

Судом встановлено, що підписавши кредитний договір №497736-КС-001 та додаткову угоду №1, відповідачка прийняла умови надання всіх послуг, зокрема, строк кредитування, плату за кредит, порядок погашення кредиту, відповідальність.

Позивачем було передано відповідачці на виконання договору та додаткової угоди, визначену в них суму коштів, що підтверджується довідками ТОВ «ПрофітГід», де вказано всю необхідну інформацію для ідентифікації цього платежу, як такого, що здійснений на виконання договору №497736-КС-001 від 27.04.2024 та додаткової угоди від 08.07.2024 між позивачем та відповідачкою, тобто позивачем доведено, що між сторонами було підписано цей договір, позивачем передано відповідачці за цим договором кошти у порядку, визначеному в ньому.

Відповідачкою не було дотримано умов договору та не погашено вчасно заборгованість.

Разом з тим, розмір заборгованості, обрахований розрахунком заборгованості, не відповідає умовам договору в частині нарахування відсотків за користування позикою.

Відповідно до висновку Верховного Суду, зробленого у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Так в додатковій угоді №1 до договору про надання кредиту сторонами підтверджено, що станом на 08.07.2024 сума неповернутого позичальником кредиту отриманого відповідно до умов договору становить 10216,56 грн, а також узгоджено суму збільшення кредиту 6000,00 грн, строк позики 24 тижні, відсотки за користування позикою за зниженою процентною ставкою -1,15012500% та комісія 900,00 грн.

Будь-яких доказів наявності обставин щодо продовження строку кредитування та зміни процентної ставки, суду не надано.

З врахуванням викладеного проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом терміну, на який були надані кредитні кошти, а тому розмір заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами за цим договором з врахуванням умов договору щодо розміру денного відсотку за користування коштами складає 11593,26 грн (6000/100х1,15012500%х168).

Отже, погоджений сторонами розмір заборгованості за кредитним договором №497736-КС-001 від 27.04.2024 становить 10216,56 грн, розмір заборгованості відповідачки за додатковою угодою №1 від 08.07.2024 становить 18493,26 грн, а саме: 6000,00 грн заборгованість за кредитом, 11593,26 грн заборгованість за відсотками, 900,00 грн заборгованість за комісією.

За таких обставин позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, як передбачено ст.4 ЗУ «Про судовий збір».

Ціна позову, визначена позивачем сумою стягнення 56860,03 грн.

Оскільки, суд частково задовольняє вимоги на суму 28709,82 грн, що становить 50,5 % від ціни позову, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 1223,3 грн (2422,40:100 х 50,5%) судових витрат.

Керуючись ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за кредитним договором №497736-КС-001 від 27.04.2024 в розмірі 10216 (десять тисяч двісті шістнадцять) гривень 56 копійок, заборгованість за додатковою угодою №1 від 08.07.2024 в розмірі 18493 (вісімнадцять тисяч чотириста дев`яносто три) гривні 26 копійок, що складається із заборгованості за кредитом в розмірі 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок, заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 11593 (одинадцять тисяч п`ятсот дев`яносто три) гривні 26 копійок, заборгованості за комісією в розмірі 900 (дев`ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» судовий збір в розмірі 1223 (одна тисяча двісті двадцять три) гривні 30 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повні найменування сторін та інших учасників справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», , місцезнаходження: б-р Лесі Українки, 26, оф.411, м. Київ, 01133;

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: Д. В. Свояк