06.08.2025 Справа № 756/7046/25
Унікальний номер 756/7046/25
Провадження номер 2/756/4478/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шролик І.С.,

секретар судового засідання - Лисенко Д.О.,

за участю: представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (надалі - ТОВ «ФК «ЕЙС») звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором кредитної лінії № 00-9683396 від 21 березня 2024 року в розмірі 24017,80 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 7000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказують, що 21 березня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит» (надалі - ТОВ «Макс Кредит») та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 00-9683396 від 21 березня 2024 року у формі електронного документа з використанням електронного підпису, шляхом введення одноразового ідентифікатора 08213.

Відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт ТОВ «Макс Кредит» та ознайомився з актуальною редакцією Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Макс Кредит». Після чого добровільно без примусу чи тиску відповідач заявив про бажання отримання коштів, зареєструвався на сайті ТОВ «Макс Кредит», під час чого пройшов процедуру ідентифікації/верифікації, керуючись підказками Сайту, тобто вказав свої персональні ідентифікаційні дані.

Відповідно до умов кредитного договору, позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю комісію за надання кредиту в сумі 900,00 грн. Позичальнику перераховується сума кредиту у розмірі 9000,00 грн. Денна процентна ставка становить 2,5%. На виконання умов Кредитного договору, 21 березня 2024 року ТОВ «Макс Кредит» ініціювало переказ коштів безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» на платіжну картку № НОМЕР_2. Первісний Кредитор виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі.

21 жовтня 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено Договір факторингу № 21102024-МК/ЕЙС, за умовами якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-9683396 від 21 березня 2024 року.

Відповідач належним чином не виконав зобов`язання щодо повернення коштів, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 24017,80 грн., яка складається з: 9900,00 грн. - заборгованості по кредиту; 14117,80 грн. - заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

Рух справи.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 травня 2025 року головуючим суддею у даній цивільній справі визначено суддю Шролик І.С.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 22 травня 2025 року справу прийнято до провадження, визначено, що справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, перше судове засідання призначено на 17 червня 2025 року.

02 червня 2025 року від представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач вказує, що вважає позовні вимоги необґрунтованими з огляду на таке. Згідно з умовами кредитного договору, укладеного 21 березня 2024 року, денна процентна ставка становить 2,5%, хоча станом на час укладення договору чинним законодавством передбачено максимальний розмір денної процентної ставки, який не може перевищувати 1%. Також вважає, що встановлена кредитним договором комісія вже включена в процентну ставку і стягнення такої комісії призведе до подвійного стягнення за одні й ті ж самі послуги. З цих підстав просить задовольнити частково позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» та стягнути з ОСОБА_1 борг у сумі 9000,00 грн., в іншій частині позовних вимог відмовити.

Представник позивача в судове засідання 29 липня 2025 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В позовній заяві заявив клопотання в якому просить суд проводити розгляд справи без участі представника позивача.

Представник відповідача - Дяченко Е.В. у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, вважав нараховані відсотки незаконними.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторони позивача у справі.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Вислухавши позицію представника відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що 21 березня 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 00-9683396 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, шляхом введення одноразового ідентифікатора 08213.

Відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт ТОВ «Макс Кредит» та ознайомився з актуальною редакцією Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Макс Кредит». Після чого добровільно без примусу чи тиску відповідач заявив про бажання отримання коштів, зареєструвався на сайті ТОВ «Макс Кредит», під час чого пройшов процедуру ідентифікації/верифікації, керуючись підказками Сайту, тобто вказав свої персональні ідентифікаційні дані.

Сума кредитної лінії (сума кредиту) складає 9000,00 грн. (п. 1.2. Кредитного договору).

Строк дії кредитної лінії 360 календарних днів, дата остаточного повернення кредиту 16 березня 2025 року (п. 1.3. Кредитного договору).

Згідно з пунктом 1.5. Кредитного договору стандартна процентна ставка складає 2,47% від суми кредиту за кожний день користування, застосовується в межах строку дії кредитної лінії.

Відповідно до п. 1.6. Кредитного договору, кредитодавець одноразово сплачує комісію за надання кредиту у розмірі 10% від суми кредиту, що складає 900,00 грн.

За пунктом 1.7.1. Кредитного договору, денна процентна ставка за цим договором при застосуванні стандартної процентної ставки та комісії дорівнює 2,5%.

Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладання договору становить 931,66%. Орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною процентною ставкою становить 87700,50 грн. (п. 1.8., 1.9. Договору).

На виконання умов Кредитного договору, 21 березня 2024 року ТОВ «Макс Кредит» ініціювало переказ коштів безготівковим зарахуванням через ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» на платіжну картку № НОМЕР_2.

21 жовтня 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено Договір факторингу № 21102024-МК/ЕЙС, за умовами якого до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-9683396 від 21 березня 2024 року.

Відповідач належним чином не виконав зобов`язання щодо повернення коштів, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 24017,80 грн., яка складається з: 9900,00 грн. - заборгованості по кредиту; 14117,80 грн. - заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, яку позивач просить суд стягнути.

Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення

Відповідно до частини першої ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до частини першої ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Такі правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 605/196/16-ц, які згідно положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд застосовує до спірних правовідносин.

Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з долученою позивачем до матеріалів справи випискою з особового рахунку за кредитним договором № 00-9683396 від 21 березня 2024 року ОСОБА_1 , заборгованість за кредитним договором за тілом кредиту та простроченими відсотками складає у загальному розмірі 24017,80 грн., з яких: прострочене тіло кредиту - 9900,00 грн. та прострочені відсотки - 14117,80 грн.

З наданого розрахунку судом встановлено, що ОСОБА_1 здійснила два платежі на погашення заборгованості 16 травня 2024 року в розмірі 2000,00 грн. та 21 травня 2024 року в сумі 3000,00 грн. Відповідно, внаслідок часткового погашення заборгованості відповідачем на загальну суму 5000,00 грн., заборгованість за тілом кредиту становить: 9000,00 грн. - 5000,00 грн. = 4000,00 грн.

Крім того, суд не може погодитися в повному обсязі з визначеним позивачем розрахунком заборгованості за відсотками, з огляду на наступне.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності ЗУ«Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Враховуючи, що кредитний договір № 00-9683396 укладено 21 березня 2024 року, тобто після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», тому до цього договору слід застосувати положення частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», яким передбачено максимальний розмір відсотків за користування кредитними коштами 1% на день.

Отже, суд приходить до висновку, що умови укладеного договору в частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами, які передбачені пунктами 1.5 та 1.7.1 кредитного договору № 00-9683396 від 21 березня 2024 року, щодо стандартної процентної ставки у розміні 2,47% від суми кредиту за кожен день користування, денної процентної ставки в розмірі 2,5% в день за 360 календарних днів користування коштами суперечать чинному законодавству, тому згідно ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемними.

Суд розраховує заборгованість по відсоткам за укладеним між сторонами кредитним договором № 00-9683396 укладеним 21 березня 2024 року, виходячи з встановленої ч. 5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки 1 %.

Як встановлено з розрахунку заборгованості, відповідачем було сплачено в загальному обсязі 5000,00 грн. на погашення кредиту.

З урахуванням обмеження максимального розміру відсотків за користування кредитними коштами - 1%, відсоток відповідача за користування кредитними коштами мав становити 90,00 грн. за добу. За період користування 56 днів з 16 травня 2025 року становить 5040,00 грн., згідно з розрахунком (90,00 грн. х 56 днів).

З урахуванням обмеження максимального розміру відсотків за користування кредитними коштами - 1%, відсоток відповідача за користування кредитними коштами у період з 16 травня 2025 року по 21 травня 2025 року мав становити 70,00 грн. за добу, отже за цей період впродовж 5 днів, заборгованість становить 350,00 грн., згідно з розрахунком (70,00 грн. х 5 днів).

З урахуванням обмеження максимального розміру відсотків за користування кредитними коштами - 1%, відсоток відповідача за користування кредитними коштами у період з 21 травня 2025 року по 21 жовтня 2025 року мав становити 40,00 грн. за добу, отже за цей період впродовж 153 днів, заборгованість становить 6120,00 грн., згідно з розрахунком (40,00 грн. х 153 днів).

Підсумовуючи, загальна заборгованість за відсотками відповідача становить 11510,00 грн.

Отже, з урахуванням вимог чинного законодавства на час укладання зазначеного договору, розмір заборгованості відповідача за кредитним договором № 00-9683396, укладеним 21 березня 2024 року буде становити 16410,00 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 4000,00 грн., заборгованості за відсотками - 11510,00 грн., заборгованості за комісією - 900,00 грн. У зв`язку з чим, позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню, в загальному розмірі на суму 16410,00 грн.

Щодо стягнення судових витрат

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги те, що понесені позивачем судові витрати в сумі 2422,40 грн. пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим з урахуванням ціни позову, згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору, пропорційно розміру задоволених вимог 1655,09 грн.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до положення ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомогу.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява № 19336/04).

Вищевказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в додатковій постанові від 24 січня 2019 року у справі № 922/15944/17, яка на підставі положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України має ураховуватися судом при застосуванні відповідних норм.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05 липня 2012 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини 2-4 статті 137 ЦПК України).

Судом встановлено, що 07 квітня 2025 року між Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір про надання правової допомоги № 07/04/25-02, за умовами якого адвокатське бюро прийняло на себе зобов`язання надати юридичну допомогу в обсязі та на умовах передбачених договором.

Відповідно до п. 3.4. договору про надання правової допомоги від 22 листопада 2024 року, після належного виконання доручення адвокатське об`єднання надає Акт прийому - передачі наданих послуг.

Згідно Актом прийому-передачі наданих послуг від 07 квітня 2025 року Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» надані юридичні послуги на суму 7000, 00 грн. (5000,00 грн. - складання позовної заяви; 1000,00 грн. - вивчення матеріалів справи, 500,00- підготовка адвокатського запиту, 500,00 грн. - підготовка та подача клопотання).

Враховуючи категорію справи, а також обсяг фактичних витрат, понесених стороною позивача, обсягу наданих адвокатом послуг, їх необхідність та доцільність, керуючись принципом законності, співмірності та справедливості, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, вважаю необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правову допомогу у розмірі 4782,70 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141 ч.1, 247 ч.2, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 524, 525, 526, 611, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (, адреса 02090, м. Київ, Харківське Шосе, буд. 19, офіс 2005) заборгованість за кредитним договором № 00-9683396 21 березня 2024 року в розмірі 16410,00 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 4000,00 грн., заборгованості за відсотками - 11510,00 грн., заборгованість за комісією - 900,00 грн.; судовий збір у розмірі 1655,09 грн.; витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4782,70 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 06 серпня 2025 року.

Суддя І.С. Шролик