Справа №464/1883/21
пр № 6/464/87/25
У Х В А Л А

28 липня 2025 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді Борачка М.В.,

секретар судового засідання Бугера Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Львові подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Бурко Арсена Мохаммед про надання дозволу на реалізацію майна,

в с т а н о в и в:

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ ПОДАННЯ.

У провадженні Сихівського районного суду м. Львова перебуває подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Бурка Арсена Мохоммеда (надалі Приватний виконавець) про надання дозволу на реалізацію майна у цивільний справі №464/1883/21 (вх. №14921 від 19.06.2025).

Розгляд вказаного подання відбувався у засіданні 09.07.2025, за результатами якого суд оголосив перерву у судовому засіданні до 23.07.2025.

Учасники справи в судове засідання 23.07.2025 не з`явилися, приватний виконавець та представник АТ «Кредобанк» подали заяви про розгляд справи у їх відсутності.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Аргументи приватного виконавця.

В обґрунтування подання приватний виконавець посилається на те, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 12.09.2022 у справі №464/1883/21 із ОСОБА_1 стягнуто на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором №18636/2018 від 12.07.2018 у розмірі 216174,80 грн. та судовий збір у розмірі 3242,57 грн. На виконання вказаного рішення видано виконавчий лист від 01.11.2022, який перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця у межах виконавчого провадження №77291410.

Як стверджує приватний виконавець, при примусовому виконанні рішення ним вжито усіх залежних від нього заходів для стягнення боргу із боржника, однак встановлено, що у останнього відсутні будь-які грошові кошти на банківських рахунках, за ним не зареєстровані транспортні засоби та земельні ділянки, він не отримує заробітну плату і немає жодних доходів. Разом з цим, йому на праві спільної власності (1/20) належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 . У цій квартирі зареєстровані малолітні особи племінники боржника: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Зважаючи на викладене вище, а такою враховуючи те, що орган опіки і піклування не надав дозволу на реалізацію нерухомого майна боржника, приватний виконавець у порядку статті 435 ЦПК України просить суд надати дозвіл на реалізацію 1/20 частки квартири загальною площею 81,3 кв.м., житловою площею 50,4 кв.м., реєстраційний номер майна 101, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Аргументи боржника.

Боржник заперечив проти задоволення подання приватного виконавця посилаючись на те, що таке заявлено передчасно. Так, на його думку, підстави для звернення стягнення на житло відсутні до моменту звернення стягнення на належну боржнику частку у статутному капіталі ТОВ «Виробниче підприємство «Еней ЛТД».

Аргументи ОСОБА_3 .

Зацікавлена особа ОСОБА_3 заперечив проти задоволення подання приватного виконавця з тих підстав, що у спірній квартирі проживає не двоє, а троє малолітніх дітей. Приватним виконавцем не зазначено про проживання у квартирі ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Усі діти мають право користування квартирою, частку у якій має намір реалізувати приватний виконавець.

Як зазначає ОСОБА_3 , ЦПК України не надає суду право замінювати відмову органу опіки і піклування у наданні дозволу на реалізацію майна, у якому проживають малолітні особи. Окрім цього, він як і боржник вважає, що першочергово необхідно звертати стягнення не на частку у житлі, а на частку боржника у статутному капіталі ТОВ «Виробниче підприємство «Еней ЛТД».

Аргументи стягувача, інших зацікавлених осіб та органу опіки і піклування.

Стягувач, малолітні особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а також інші зацікавлені особи ОСОБА_5 , Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради не подавали до суду письмових заперечень, аргументів, пояснень чи будь-яких інших заяв, у яких висловлювали б свою позицію щодо подання приватного виконавця.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 12.09.2022 у справі №464/1883/21, серед іншого, частково задоволено первісний позов, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором №18636/2018 від 12.07.2018 в розмірі 216174,80 грн. та судовий збір у розмірі 3242,57 грн.

На виконання вказаного вище рішення судом видано виконавчий лист від 01.11.2022.

24.02.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Бурко А.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №77291410 щодо примусового виконання наказу від 01.11.2022 у справі №464/1883/21.

Судом встановлено, що приватним виконавцем вчинено ряд дій спрямованих на примусове виконання рішення суду, а саме:

1) 24.02.2025 винесено постанову про арешт коштів боржника, згідно із якою накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом і належать боржнику, у межах суми стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 241840,01 грн.

При цьому 5.10.2023 виконавцем з`ясовано, що у боржника наявні відкриті рахунки у АТ КБ «Приватбанк» та АТ «Універсал банк», однак на них відсутні будь-які грошові кошти, що простежується зі змісту довідки про рахунки боржника.

2) отримано відповідь від Пенсійного фонду України №274283697 від 12.06.2025, з якої вбачається, що останнім місцем роботи боржника було ТОВ «Виробниче підприємство «Еней», а останню виплату заробітної плати йому проведено 01.02.2022.

3) отримано відповідь від Державної фіскальної служби України №274283784 від 12.06.2025, з якої вбачається, що боржника знято з обліку у контролюючих органах як фізичну особу-підприємця.

4) отримано відповідь Державної податкової служби України №274283711 від 12.06.20225, згідно із якою боржник працевлаштований у ТОВ «Виробниче підприємство «Еней ЛТД», однак не отримував жодних доходів у період з другого кварталу 2024 року по перший квартал 2025 року.

5) направлено боржнику повідомлення про виклик до приватного виконавця №3061 від 24.02.2025. У відповідь боржник листом від 04.03.2025 повідомив про те, що отримав матеріали виконавчого провадження 24.02.2025, однак з`явитися до виконавця не може, оскільки з 05.09.2022 він є членом військового формування. Натомість ним надано приватному виконавцю декларацію про доходи і майно боржника фізичної особи, у якій вказано таку інформацію:

- він проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- він працює на посаді директора у ТОВ «Виробниче підприємство «Еней ЛТД» і йому належить частка у статутному капіталі вказаного товариства, грошовий вираз якої становить 1300,00 грн.;

- він має відкриті карткові рахунки у банках, однак не отримує жодної заробітної плати, пенсії, стипендії чи інших видів доходів;

- він є власником 1/20 квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

6) 24.02.2025 винесено постанову про арешту майна боржника, відповідно до якої накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди виконавця, витрат виконавчого провадження.

При цьому виконавцем було з`ясовано, що у власності боржника немає будь-якої земельної ділянки та рухомого майна. Вказане підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав №431079762 від 12.06.2025, відповіддю ГУ Держгеокадастру у Львівській області №11-13-0.2-1087/2-25 від 03.03.2025 та відповіддю на запит до МВС України №260147732 від 30.03.2025.

Водночас, виконавцем встановлено, що боржник є співвласником квартири АДРЕСА_3 . Це підтверджується уже згаданою вище інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав №431079762 від 12.06.2025.

Співвласниками вказаної квартири, окрім боржника, є: ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Частка боржника у спільній сумісній власності квартири становить 1/20.

У згаданій квартирі зареєстровані та проживають, серед інших, малолітні діти, а саме ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), які не є дітьми боржника.

Вказане простежується зі змісту листа Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради №24-вих-32133 від 05.03.2025 та витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №1 від 12.06.2025 та №1 від 12.06.2025.

7) приватний виконавець звертався до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради із поданням про надання дозволу на реалізацію 1/20 частки квартири АДРЕСА_4 , у якій проживають малолітні діти.

У відповідь орган опіки і піклування листом №260001-вих-79161 від 30.05.2025 повідомив, що не вважає за доцільне надавати дозвіл на реалізацію частки у майні задля запобігання звуження обсягу житлових прав та інтересів малолітніх осіб щодо користування квартирою.

ОЦІНКА СУДУ.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

З матеріалів справи вбачається, на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Бурка А.М. у межах виконавчого провадження №77291410 перебуває виконавчий лист від 01.11.2022 у справі №464/1883/21 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 216174,80 грн. та судового збору у розмірі 3242,57 грн.

Станом на дату поставлення цієї ухвали, відповідне виконавче провадження не є завершеним, а боржником не вчинено жодних дій спрямованих на виконання рішення суду у справі №464/1883/21.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами частин 1, 6 статті 48 Закону №1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Як стверджує приватний виконавець, у боржника відсутні будь-які грошові кошти, земельні ділянки та рухоме майно, на яке можна звернути стягнення у межах виконавчого провадження №77291410 для забезпечення виконання рішення суду від 12.09.2022 у справі №464/1883/21.

У зв`язку із цим, він просить надати дозвіл на реалізацію єдиного належного боржнику нерухомого майна 1/20 частки квартири АДРЕСА_5 , у якому зареєстровані дві малолітні дитини ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Надаючи оцінку відповідному поданню приватного виконавця, суд зазначає таке.

Статтею 50 Закону №1404-VIII встановлено, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, у якому фактично проживає боржник.

З аналізу вказаної норми прослідковується встановлена законодавцем послідовність майна боржника, на яке може бути звернуто стягнення при примусовому виконанні рішення суду. Так, у першу чергу стягненню підлягають грошові кошти або рухоме наймано, у другу чергу об`єкти нерухомого майна, серед яких пріоритет належить окремій від будинку земельній ділянці, іншому приміщенню, що належать боржнику. В останню чергу об`єктом стягнення може бути житло (будинок чи квартира), у якому фактично проживає боржник.

Таким чином, суд доходить висновку, що звернення стягнення на житловий будинок чи квартиру, в яких проживає особа, є виключним заходом, який може бути застосований в останню чергу з метою уникнення конституційних прав громадянина на житло.

У даній справі судом встановлено, що у боржника дійсно відсутні грошові кошти на банківських рахунках, він не є власником будь-якого рухомого майна та земельних ділянок. За ним лише зареєстровано право власності на 1/20 частки квартири АДРЕСА_5 .

Разом з цим, суд переконаний, що підстави для застосування такого виключного заходу забезпечення виконання рішення як звернення стягнення на частку у єдиному житлі боржника відсутні, оскільки неможливо беззаперечно стверджувати про відсутність у боржника можливості виконати рішення суду за рахунок інших об`єктів цивільних прав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що боржнику належить частка у статутному капіталі ТОВ «Виробниче підприємство «Еней ЛТД» (), грошовий вираз якої становить 1300,00 грн.

Статтею 10 Закону №1404-VIII передбачено, що заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на корпоративні права.

При застосуванні вказаного способу примусового виконання рішення слід розуміти, що самі по собі корпоративні права не можуть відчужуватися, позаяк вони не є оборотоздатним об`єктом цивільного права. Відтак, коли ідеться про звернення стягнення на корпоративні права мається на увазі звернення стягнення на частку в статутному капіталі суб`єкта господарювання.

Статтею 22 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» передбачено особливості звернення стягнення на частку учасника товариства. Так, звернення стягнення на частку учасника товариства здійснюється на виконання виконавчого документа про стягнення з учасника грошових коштів, на підставі виконавчого документа про звернення стягнення на частку боржника або майнового поручителя, яка передана у заставу в забезпечення власного зобов`язання або зобов`язання іншої особи, або відповідно до способу позасудового звернення стягнення на частку учасника товариства, що передбачений договором застави частки у статутному капіталі товариства та відповідає позасудовим способам звернення стягнення, встановленим Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

У разі звернення стягнення на частку у статутному капіталі товариства на підставі виконавчого документа виконавець повідомляє товариство про намір звернути стягнення на частку учасника товариства (боржника) та надсилає постанову про накладення арешту на частку.

Судом встановлено, що приватний виконавець не вживав жодних дій спрямованих на звернення стягнення на частку боржника у статутному капіталі ТОВ «Виробниче підприємство «Еней ЛТД», зокрема не накладав арешт на таку частку. Докази протилежного у матеріалах справи відсутні.

Таким чином, суд переконаний, що приватний виконавець не вичерпав усіх доступних йому засобів примусового виконання рішення, які передбачені Законом №1404-VIII, що виключає можливість звернення стягнення на частку у єдиному житлі боржника, як виключного заходу примусового виконання рішення суду. У протилежному випадку конституційні права боржника на житло не будуть дотримані та будуть порушені.

Суд вважає за необхідне зазначити, що грошовий вираз частки у розмірі 1300,00 грн. не дорівнює її дійсній вартості.

Зокрема, як передбачено частинами 3, 4 статті 22 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» з дня одержання повідомлення, передбаченого частиною другою цієї статті, товариство зобов`язане надавати виконавцю та боржнику доступ до документів фінансової звітності, інших документів, необхідних для визначення вартості частки боржника. Протягом 15 днів з дня закінчення строку, визначеного частиною другою цієї статті, суб`єкт оціночної діяльності, якого залучає виконавець на підставі своєї постанови або виконавець здійснює розрахунок вартості частки боржника відповідно до частини 8 статті 24 цього Закону станом на день, що передував накладенню арешту на частку.

Частиною 8 статті 24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» передбачено, що вартість частки учасника визначається виходячи з ринкової вартості сукупності всіх часток учасників товариства пропорційно до розміру частки такого учасника.

Таким чином, вартість частки визначається шляхом її оцінки суб`єктом оціночної діяльності на підставі фінансових та інших наданих боржником документів і виходячи з її ринкової вартості.

Грошові кошти, отримані від реалізації частки боржника у статутному капіталі ТОВ «Виробниче підприємство «Еней ЛТД», будуть спрямовані в погашення зобов`язань боржника за рішенням суду у справі №464/1883/21, що зможе забезпечити задоволення вимог кредитора.

З огляду на викладене вище, суд доходить висновку, що у задоволенні подання приватного виконавця слід відмовити.

Керуючись ст.ст.260, 435 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

п о с т а н о в и в :

у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Бурко Арсена Мохаммед про надання дозволу на реалізацію майна відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після підписання її суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти дня її проголошення.

Повна ухвала суду складена 28 липня 2025 року, що є датою її ухвалення, постановленої за відсутності учасників справи, відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя М.В. Борачок