ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/6107/25Головуючий у 1-й інстанції Позняк В.М.
Провадження № 22-ц/817/708/25 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Гірський Б. О., Костів О. З.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кметика Віталія Ярославовича на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 квітня 2025 року, ухвалене суддею Позняком В.М. у цивільній справі №607/6107/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, який обґрунтовано тим, що з 28 жовтня 2006 року вона з ОСОБА_2 перебувала в зареєстрованому шлюбі, за час якого у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 лютого 2014 року у справі №607/910/14-ц шлюб між сторонами розірвано. На даний час син ОСОБА_3 досяг повноліття, однак навчається Національному авіаційному університеті на платній формі навчання та ніде не працює, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги. ОСОБА_2 працює у структурі Головного управління Національної поліції в Тернопільській області та отримує регулярний дохід, тому має можливість утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання.

У зв`язку із наведеним, ОСОБА_1 просила суд стягнути із ОСОБА_2 в її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з часу пред`явлення позову до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 квітня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи із 25 березня 2025 року до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років.

Стягнуто із ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 квітня 2025 року виправлено описку у рішенні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 квітня 2025, зазначивши замість неправильного «Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи із 25.03.2025 до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років» правильно: «Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи із 25.03.2025 до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років».

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Кметик В.Я. просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Вказує, що рішення ухвалено з порушенням норм цивільного законодавства, оскільки відповідач може надавати матеріальну допомогу у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) так як у нього наявне рухоме майно, безоплатно користується службовою квартирою та сплачує комунальні платежі на пільгових умовах, за 2024 рік отримав 597197,00 грн заробітної плати та інших виплат на суму 15282,00 грн, володіє грошовими коштами у розмірі 15000,00 доларів США.

У відзиві ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу відхилити, а оскаржуване рішення суду залишити без змін. Вказує, що на його утриманні перебуває малолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; малолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; новонароджена дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; непрацездатна дружина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка ніде не працює. Наявність рухомого майна жодним чином не впливає на матеріальний стан відповідача.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Обставини справи.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 28 жовтня 2005 року, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 лютого 2014 року у справі №607/910/14-ц.

В цьому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_7 у сторін народився син ОСОБА_3 .

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 лютого 2014 року у справі №607/910/14-ц стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_8 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу) але не менше 30 відсотків прожитковою мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи стягувати з 21 січня 2014 року і досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_8 27 грудня 2019 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_9 , у зв`язку із чим змінила прізвище на « ОСОБА_10 ».

Як видно із договорів №00872 та №03100, укладених ОСОБА_1 в інтересах сина ОСОБА_3 із Національним авіаційним університетом, довідки ДНП «Державний університет «Київський авіаційний інститут» від 28 січня 2025 року №15, ОСОБА_3 є студентом першого курсу денної форми навчання Аерокосмічного факультету, термін навчання по 30 червня 2028 року, загальна вартість навчання 219600 грн (175 600,00 +44 000,00).

ОСОБА_1 має доньку від другого шлюбу ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

ОСОБА_2 29 січня 2025 року зареєстрував шлюб із ОСОБА_12 . В цьому шлюбі в них народилося троє дітей - син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У зв`язку із народженням ІНФОРМАЦІЯ_9 доньки ОСОБА_6 дружина відповідача перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку до ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Відповідно до довідок про доходи ОСОБА_1 отримала за вересень 2024 - лютий 2025 грошового забезпечення в розмірі 246648,80 грн, із цієї суми утримано 44216 грн ПДФО та 8386 грн військового збору.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України у редакції, чинній на час вирішення справи судами попередніх інстанцій, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Встановивши, що ОСОБА_2 є особою працездатного віку та може надавати матеріальну допомогу сину, який продовжує навчання та потребує такої допомоги, врахувавши обставини, визначені статтею 182 Сімейного кодексу України, зокрема наявність у відповідача трьох малолітніх дітей та непрацездатної дружини, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а також фінансовий стан обох батьків, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правильного висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання повнолітнього сина на період навчання, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно визначив розмір аліментів у розмірі 1/6 частини доходу, є необґрунтованими та не спростовують висновків суду, який, на підставі належних доказів, всебічно оцінив матеріальне становище обох батьків та потреби повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Суд першої інстанції обґрунтовано врахував перебування на утриманні ОСОБА_2 трьох малолітніх дітей, що народились в іншому шлюбі, а також непрацездатну дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за новонародженою дитиною. Ці обставини, відповідно до п.3 ч.1 ст.182 СК України є підставою для врахування при визначенні обсягу можливості платника аліментів надавати матеріальну допомогу.

Доводи апеляційної скарги про наявність у ОСОБА_2 рухомого майна, грошових коштів у розмірі 15 000 доларів США, користування службовим житлом та сплату комунальних послуг на пільгових умовах не спростовують обґрунтованість висновків суду щодо необхідності зваженого підходу при визначенні розміру аліментів. На відміну від регулярного доходу, такі активи не гарантують стабільності фінансових надходжень і тому не можуть розглядатися як достатня підстава для стягнення аліментів у зазначеному позивачкою розмірі.

Рішення суду є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування з мотивів, викладених у апеляційних скаргах колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 375, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кметика Віталія Ярославовича залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 7 серпня 2025 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Гірський Б.О.

Костів О.З.