Справа № 686/9133/25
Провадження № 2-о/686/332/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 рік м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді - Колієва С.А.,

при секретарі судового засіданні - Кучерук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницький справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Міністерство оброни України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту смерті,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 , звернулась до суду із заявою, в якій просила встановити факт смерті ОСОБА_4 , що мав місце ІНФОРМАЦІЯ_1 в районі населеного пункту Петрівка Донецької області в районі проведення бойових дій.

В обґрунтування заяви заявником зазначено, що вона є дружиною ОСОБА_4 . ОСОБА_4 проходив військову служби в військовій частина НОМЕР_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 в районі населеного пункту Петрівка Донецької області при здійснення оборонних дій на ВП «Банан» противник здійснив скид вибухівки засобами БПЛА в результаті якого її чоловік ОСОБА_4 отримав поранення в ногу та голову. Для надання медичної допомоги йому було викликано евакуаційну групу та близько о 7 годині 20 хвилин для його евакуації прибула БМП №105. Проте вказана БМП заглохла на позиції та екіпаж машини вимушений був покинути її. При цьому в той же час ворогом було здійснено 2 удари FPV-дронами по цій БМП, внаслідок чого машина зайнялася, а потім відбувся мінометний обстріл позиції та ворогом проводилися штурмові дії. Коли вказаний штурм був відбитий, а інтенсивність мінометного вогню ворога вщухла, було виявлено тіло ОСОБА_4 з чисельними пораненнями та який не подавав ознак життя. Оскільки вказана позиція періодично піддавалася мінометному обстрілу ворогом, група вцілілих бійців перемістилася на суміжні позиції, а тіло ОСОБА_4 не було евакуйоване.

Оскільки смерть ОСОБА_4 настала на тимчасово окупованій території України, та неможливість отримання відповідного медичного документа про смерть чоловіка, вона не може зареєструвати його смерть у встановленому законом порядку.

Встановлення вказаного факту необхідно для забезпечення соціального захисту спільних із ОСОБА_4 малолітніх дітей, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також реалізації прав на спадкування.

В судове засідання заявник та її представник адвокат Говорецький А.Б. не з`явилися. Подали заяву, в якій просили справу розглянути за їх відсутності.

Представник Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав письмові пояснення, в яких просив відмовити у задоволенні вказаної заяви. Зазначив, що оскільки матеріали справи не містять беззаперечних доказів смерті ОСОБА_4 , а натомість свідчать лише про можливу загибель останнього у зв`язку із воєнними діями, підстав для встановлення саме факту смерті не має. Вважав, що за таких обставин, належним способом захисту прав заявника може бути звернення до суду для оголошення особи померлою.

Представник Відділу ДРАЦС у місті Хмельницькому в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Просив справу розглядати за його відсутності. У своїх письмових пояснення зазначив, про відсутність в архіві Відділу актового запису про смерть ОСОБА_4

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Письмових пояснень щодо поданої заяви не подавали.

Фактичні обставини встановлені судом.

ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_4 . У шлюбі вони мають двох малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .. Ці обставини підтверджуються копією паспорта заявниці, свідоцтвом про шлюб та свідоцтвами про народження дітей.

25.11.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_4 було направлено сповіщення сім`ї №20936 від 25.11.2024 року, яким ОСОБА_1 було повідомлено про те, що 17.11.2024 року старший солдат ОСОБА_4 зник безвісти 17.11.2024 року під час виконання бойового завдання за призначенням в ході ведення бойових дій.

Згідно акту №5148 віл 27.01.2025 року службового розслідування, складеного офіцером психологічного супроводу та відновлення НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , яке було проведено на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_1 за № 5210 від 22.11.2024 року за фактом зникнення безвісти старшого солдата ОСОБА_4 17.11.2024 року в районі н.п. Петрівка Донецької області при виконанні бойового завдання в складі сил і засобів ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_5 », а саме здійснення оборонних дій на ВП «Банан», противник здійснив скид вибухівки засобами БПЛА в результаті якого старший солдат ОСОБА_4 отримав поранення в ногу та голову, перебуваючи в засобах індивідуального захисту. ІНФОРМАЦІЯ_6 в районі н.п. Юріївка Донецької області противник проводив штурмові дії без застосування техніки в напрямку ВП «Манго», що в районі н.п. Петрівка Донецької області, в результаті стрілецького бою зник безвісти старший солдат ОСОБА_4 .

Застосовані норми права та мотиви з яких виходить суд.

Згідно з частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Водночас пункт 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, деталізує положення статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та встановлює, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору.

Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема:

- встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України);

- встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України);

- встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України);

- визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України).

Вказані процедури є відмінними між собою та мають певні особливості.

Щодо встановлення факту смерті на підставі пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України

Пунктом 8 частини статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У заяві про встановлення факту повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт (частини перша-друга статті 318 ЦПК України).

Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.

При цьому слід мати на увазі, що встановлення зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті та від оголошення особи померлою.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 10 червня 2021 року у справі № 591/1461/19.

Отже, встановлення факту смерті фізичної особи на підставі пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України можливе лише тоді, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, за яких настала смерть, і факт неможливості реєстрації органом державної факту смерті.

Щодо оголошення особи померлою (стаття 46 ЦК України та статті 305-309 ЦПК України)

Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Згідно з частиною третьою статті 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (частина четверта статті 46 ЦК України).

Відповідно до змісту статті 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті.

Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

З огляду на викладене, виходячи зі змісту положень статей 43, 46 ЦК України, статей 305, 306 ЦПК України, слід дійти висновку про те, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України).

Вказані висновки викладені Верховним Судом у постанові від 28 лютого 2024 року у справі № 506/358/22.

Аналіз змісту заяви ОСОБА_1 свідчить про те, що заявниця фактично просить суд встановити факт смерті її чоловіка ОСОБА_4 (військовослужбовця) у певний час - ІНФОРМАЦІЯ_6 під час виконання бойового завдання, з метою забезпечення соціального захисту їх спільних неповнолітніх дітей, відповідно Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»

Як на фактичні підстави звернення до суду заявниця посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_6 її чоловік ОСОБА_4 загинув під час бойових дій, що підтверджується актом службового розслідування №5148 від 27.01.2025 року, складаного за фактом зникнення безвісти її чоловіка, сповіщенням про зникнення безвісти ї чоловіка, а також неможливість здійснити реєстрацію смерті чоловіка у зв`язку із відсутністю відповідних медичних документів.

Як на правові підстави звернення до суду із заявою заявниця ОСОБА_1 посилається на пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України, а саме встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Натомість на підтвердження вимог своєї заяви заявниця надала суду лише копію акта службового розслідування, в якому зазначено про зникнення безвісти ОСОБА_4 під час проведених бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_6. Також із вказаного акту вбачається вірогідне припущення загибелі ОСОБА_4 , який був поранений та не був евакуйований з позиції.

Вказані докази у своїй сукупності достовірно не свідчать про смерть ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 , а лише дають підстави для обґрунтованого припущення смерті за обставин, що підтверджені цими доказами, які можуть свідчити про смерть останнього.

З огляду на це підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті її чоловіка ОСОБА_4 (військовослужбовця) у певний час - ІНФОРМАЦІЯ_6 під час виконання бойового завдання за пунктом 8 частини першої статті 315 ЦПК України немає.

Разом з тим Верховний Суд вважає за необхідне зазначити, що з огляду на встановлені у цій справі обставини та наявність у заявниці вірогідного припущення про смерть ОСОБА_4 , заявниця не позбавлена можливості звернутися до суду із заявою про оголошення судом ОСОБА_4 померлим на підставі частини другої статті 46 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 247, 293, 315 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлено 01.08.2025 року.

Суддя: С.А. Колієв