ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5263/25 Справа № 214/1992/25 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко А. В. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року м. Кривий Ріг

справа № 214/1992/25

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.,

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання Дяченко Д.П.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дербін Дмитро Олександрович, на ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 березня 2025 року, яка постановлена суддею Ткаченко А. В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, та повне судове рішення складено 14 березня 2025 року,

УСТАНОВИВ:

В березні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 в якому просив суд припинити стягнення аліментів з нього на користь відповідачки на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнутих на підставі судового наказу від 21.08.2024, посилаючись на фактичне відібрання дитини у відповідачки органами опіки і перебування їх спільної доньки у медичному закладі.

Одночасно з позовом ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову на підставі пункту 6 частини 1 статті 150 ЦПК України, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, посилаючись на фактичне відібрання дитини у відповідачки органами опіки і перебування їх спільної доньки у медичному закладі.

Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 березня 2025 року в задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дербін Д.О., просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу про задоволення заяви позивача про забезпечення позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що 19 серпня 2022 року між сторонами у справі було укладено шлюб, який розірвано 05 лютого 2025 року на підставі Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після мобілізації позивача проживала з позивачкою.

Відповідно до довідки від 26 грудня 2024 року, Адміністрація КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР», ОСОБА_2 , страждає на хронічний психічний розлад у вигляді параноїдної шизофренії. Після того, як у відповідача стався приступ шизофренії, доньку, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , забрали до КНП «Криворізька міська дитяча лікарня № 4» Криворізької міської ради», де донька сторін у справі знаходиться і по сьогоднішній день.

У зв`язку із тим, що фактично донька сторін у справі, ОСОБА_4 , не проживає разом з відповідачем, ОСОБА_2 , з самого початку стягнення аліментів мати не виконувала належним чином свої батьківські обов`язки, в тому числі витрачає кошти за нецільовим призначенням, у суду першої інстанції були наявні правові підстави для забезпечення позову про припинити стягнення аліментів з нього на користь відповідачки на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 76176596 відкритому у Саксаганському відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, що, у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.

У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 суд дійшов висновку про те, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд апеляційної інстанції вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів не вбачає підстав для визнання обов`язкової явки сторін по справі в судове засідання, оскільки наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвалу суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до приписів частини першої завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що запропонований позивачем спосіб забезпечення позову шляхом зупинення стягнення з позивача ОСОБА_1 аліментів на користь відповідача за змістом є тотожним заявленим позовним вимогам про припинення стягнення аліментів з позивача, а тому такий спосіб забезпечення позову не може бути застосований судом.

Перевіряючи законність оскаржуваної ухвали колегія суддів враховує таке.

Згідно ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема забороною вчиняти певні дії .

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Як слідує зі змісту позовної заяви, позивач ОСОБА_1 просить припинити стягнення аліментів з нього на користь відповідачки на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнутих на підставі судового наказу від 21 серпня 2024 року, посилаючись на фактичне відібрання дитини у відповідачки органами опіки і перебування їх спільної доньки у медичному закладі.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Метою забезпечення позову є негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання шкоди позивачу.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд виходить з того, що предметом даного спору є припинення стягнення аліментів з ОСОБА_1 , які стягуються на підставі судового наказу від 21 серпня 2024 року.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Тлумачення пункту 6 частини першої статті 150 ЦПК України свідчить, що забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, стосується випадків, коли стягнення здійснюється на підставі виконавчих документів, які видані уповноваженими органами. Тобто зупинення стягнення на підставі виконавчого документа не поширюється на випадки оскарження виконавчого документу, виданого судом на виконання рішення суду, яке набрало законної сили. При цьому суд звертає увагу, що у частині третій статті 432 ЦПК України законодавець встановив спеціальні забезпечувальні заходи (зупинення виконання за виконавчим документом або заборона приймати виконавчий документ до виконання). Такі забезпечувальні заходи можуть застосовуватися судом, який розглядає заяву про виправлення помилки, допущеної при його оформленні або видачі виконавчого документу, чи про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Як вбачається з матеріалів справи, судового наказу від 21 серпня 2024 року позивачем не оскаржується. Заяву про визнання судового наказу від 21 серпня 2024 року таким, що не підлягає виконанню позивачем не подано. Тобто, у даній справі не оспорюється виконавчий документ, на підставі якого здійснюється примусове стягнення з ОСОБА_1 .

Крім того, відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Апеляційний суд погоджується, з висновками суду першої інстанції, що вимога позивачки про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення з позивача ОСОБА_1 аліментів на користь відповідача за змістом є тотожним заявленим позовним вимогам про припинення стягнення аліментів з позивача. Таким чином, забезпечення позову у спосіб, що вказано позивачем є по суті вирішенням її спору, що суперечить ч.10 ст. 150 ЦПК України, а тому такий захід не є можливим.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції постановлено оскаржувану ухвалу з додержанням вимог закону, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дербін Дмитро Олександрович, - залишити без задоволення.

Ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 березня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 серпня 2025 року.

Головуючий:

Судді: