Справа № 445/1515/24
провадження № 2/445/164/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 року

Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бакаїм М.В.

секретаря судового засідання Назар С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на проживання у приміщенні,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову покликається на те, що ОСОБА_1 є одноособовим власником житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.09.2012 року. Довідкою від 20.06.2024 року, виданою Золочівською міською радою Золочівського району Львівської області, встановлено, що до складу сім?ї, зареєстрованої за даною адресою і ОСОБА_2 (Відповідач). Актом № 309 від 20.06.2024 року, складеного Золочівською міською радою Золочівського району Львівської області, встановлено, що Відповідач зареєстрований АДРЕСА_1 , але по місцю реєстрації не проживає з 2013 року, виїхав за кордон. Відповідач з 2013 року не проживає в даному будинку, не сплачує комунальні платежі, не отримує коресподенцію за даною адресою, особистих речей його в будинку не має. Реєстрація Відповідача створює перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження житловим будинком. Звернутись із заявою про виселення Відповідача до Центру надання адміністративних послуг можливості у Позивача немає, оскільки зараз перебуває за кордоном, в добровільному порядку Відповідач не знімається. Відтак, Позивач звертається до суду з даним позовом для захисту свого права.

Позивач в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи.

Представник позивача адвокат Лазур У.М. в судове засідання не з`явився, подала заяву якою позов підтримала, просить його задоволити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, 14 липня 2025 подав заяву про визнання позову у якій зазначив, що повністю визнає заявлені у позові вимоги і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Розгляд справи просить провести за його відсутності, оскільки перебуває закордоном.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

Ухвалою судді Золочівського районного суду Львівської області від 29 липня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання.

Ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 03 червня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, зважаючи на те, що судом були застосовані всі можливі заходи, передбачені законом, для забезпечення доказів у справі і їх витребуванні, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи та на підставі пояснень та показань, наданих в судовому засіданні. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.76, ч.1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 6 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії паспорта серії НОМЕР_2 , виданого Золочівським РС ГУ ДМС України у Львівській області, такий видано на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 4 вересня 2012 року ОСОБА_1 є спадкоємцем житлового будинку АДРЕСА_1 .

У матеріалах справи наявний технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_1 , у якому власник зазначений ОСОБА_1 .

Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб та землекористування за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3 (баба), ОСОБА_1 (батько), ОСОБА_4 (мати), ОСОБА_2 (заявник).

Актом обстеження матеріально-побутових умов № 309 від 20.06.2024 року, складеного Золочівською міською радою Золочівського району Львівської області, встановлено, що Відповідач зареєстрований АДРЕСА_1 , але по місцю реєстрації не проживає з 2013 року, виїхав за кордон.

Актом обстеження матеріально-побутових умов № 127 від 20.02.2025 року, складеного депутатом міської ради Задорожним В.М., встановлено, що Відповідач зареєстрований АДРЕСА_1 , але по місцю реєстрації не проживає з 2013 року, виїхав за кордон.

Відповідно до інформації наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України у відповідь на ухвалу про витребування доказів від 14 квітня 2025 року: громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснив виїзд у пункті пропуску пп «Шегині» 19-02-2022 16-39; громадянин України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснив виїзд у пункті пропуску пп «Краківець» 14-12-2020 12-00. Іншої інформації після 14.12.2020 в Базі даних немає.

При вирішенні спору, судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства.

У силу положень статей 21,24,41 Конституції України, статей 319,358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Згідно з ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом ч. 1ст.16ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або права та інтересу.

Згідно з ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Відповідно до ч.1ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР,ст. 405 ЦК України).

Відповідно до ст. 71 ЖК України за тимчасової відсутності наймача або членів сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк, за заявою відсутнього, може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Тимчасова відсутність особи може биту безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців.

Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. тимчасова відсутність наймача, членів його сім`ї не потребує згоди інших членів сім`ї. Не має значення і причина відсутності, якщо остання не перевищила шість місяців.

У разі відсутності особи понад шість місяців при розгляді позову про визнання її такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини справи, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Якщо тимчасова відсутність особи перевищила шість місяців, члени сім`ї, навіть колишні, а також наймодавець, мають право звернутись із позовом про визнання її такою, що втратила право на користування жилим приміщенням.

Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову.

В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 4 вересня 2012 року ОСОБА_1 є спадкоємцем житлового будинку АДРЕСА_1 .

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. /…/ Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно з статтею 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яких шляхом, який власник вважає прийнятним.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме порушене право та з яких підстав.

Як на підставу для задоволення позову позивач покликається на те, що відповідач з 2013 року не проживає в будинку, особистих речей його там немає, він не бере участі в оплаті комунальних послуг, тобто не виконував обов`язків, передбачені законом і не здійснював своїх прав користування даним жилим приміщенням.

З акту обстеження матеріально-побутових умов № 309 від 20.06.2024 року, складеного Золочівською міською радою Золочівського району Львівської області, встановлено, що Відповідач зареєстрований АДРЕСА_1 , але по місцю реєстрації не проживає з 2013 року, виїхав за кордон.

Тлумачення норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження майном, що перебуває у приватній власності, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі звернутися до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, або шляхом виселення (негаторний позов).

Вказана правова позиція наведена у Постанові КЦС ВС від 07.07.2021 року у справі №450/2809/18

У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що з набуттям позивачем по даній справі права власності на житло, останній має право на власний розсуд розпоряджатися власністю, в тому числі і щодо вирішення питань стосовно можливості проживання в такому інших осіб, а так як наявна реєстрація відповідача фактично перешкоджає позивачу в реалізації його прав як уповноваженого власника вищевказаного жилого приміщення на користування та розпорядження і враховуючи, що відповідач фактично не проживає у даному помешканні з 2013 року, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12,13,89,206,259,264,265,268,280ЦПК України суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження,якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повне судове рішення складено 07.08.2025 року.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя М.В. Бакаїм