Справа № 450/2222/20 Провадження № 4-с/450/9/25
УХВАЛА

судового засідання

04 серпня 2025 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Мельничук І. І.

при секретарі Дикій О. Ю.

за участю скаржника ОСОБА_1

заінтересової особи ОСОБА_2

представника заінтересованої особи Репака В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити заяви ОСОБА_1 про відвід судді від 29.07.2025 року та від 31.07.2025 року у справі № 450/2222/20 при розгляді матеріалів скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Ільчишин Любові Володимирівни щодо вчинення виконавчих дій,-

в с т а н о в и в:

в провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області знаходяться матеріали скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Ільчишин Любові Володимирівни щодо вчинення виконавчих дій, в якій вона просить суд скасувати постанову про відвід у виконавчому провадженні ВП № 77990457, постановлену із грубим порушенням ЗУ «Про виконавче провадження», визнати дії приватного виконавця Ільчишин Любові Володимирівни неправомірними, зобов`язати приватного виконавця Ільчишин Любов Володимирівну усунути порушення, поновити права ОСОБА_1 в спосіб повернення виконавчого листа стягувачу ФОП ОСОБА_3 з одночасним вчиненням усіх процесуальних дій, що пов`язані із поверненням виконавчого листа.

29.07.2025 року через канцелярію Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла заява скаржника ОСОБА_1 про відвід судді Мельничук І. І. у справі № 450/2222/20 через порушення порядку автоматизованого розподілу справ, що є прямим порушенням вимог пункту 4 частини 1 статті 36 ЦПК України, а також статті 33, 39 цього Кодексу, що регламентують обов`язкове визначення складу суду виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи (ЄСІТС).

Також 31.07.2025 року до суду надійшла заява скаржника ОСОБА_1 про відвід судді Мельничук І. І. у справі № 450/2222/20 через невиконання суддею вимог частини 7 статті 40 ЦПК України щодо обов`язку невідкладного вирішення заяви про відвід, поданої нею 29.07.2025 року. Скаржник зазначає, що з моменту подання першої заяви суддею не вчинено жодних процесуальних дій, для вирішення заявленого відводу у визначений законом спосіб, що на її думку суперечить принципу оперативності судочинства та підриває довіру до неупередженості судді. Зазначає що поведінка судді не відповідає вимогам пункту 5 частини 1 статті 36 ЦПК України, а також не узгоджується з Бангалорськими принципами поведінки суддів, що на її думку, викликає сумнів в неупередженності та безсторонності судді.

Згідно ч. 8 ст. 40 ЦПК України, суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Скаржник ОСОБА_1 в судовому засіданні, подані заяви про відвід судді від 29.07.2025 року та від 31.07.2025 року підтримала.

Заінтересована особа приватний виконавець Ільчишин Л. В. в судовому засіданні заперечила щодо заяв про відвід судді, вказала, що такий на її думку є безпідставним.

Представник заінтересованої особи адвокат Репак В. В. щодо відводу заперечив.

Заслухавши думку учасників справи, розглянувши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про необгрунтованість заявлених відводів з наступних підстав:

02.07.2025 року скарга ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Ільчишин Любові Володимирівни щодо вчинення виконавчих дій надійшла на адресу Пустомитівського районного суду Львівської області.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 02.07.2025 року зазначену скаргу передано на розгляд головуючому судді Мельничук І. І.

Відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду (із змінами, внесеними згідно із рішенням Ради суддів України від 26.03.2025 № 15, погодженими наказом ДСА України від 31.03.2025 №119), а саме розділу 2.3. "Розподіл судових справ між суддями" п. 2.3.1., розподіл судових справ здійснюється в суді в день їх реєстрації, на підставі інформації, внесеної до автоматизованої системи, уповноваженою особою апарату суду, відповідальною за здійснення автоматизованого розподілу судових справ.

Згідно п. 2.3.2., вказаного вище Положення, визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється автоматизованою системою шляхом: розподілу судових справ шляхом передачі судової справи раніше визначеному у судовій справі судді.

У той же час, п. 2.3.3. встановлює, що не розподіляються щодо конкретного судді судові справи, що надійшли: у період відпустки судді, однак п. 2.3.5. встановлено також, що визначення суддів, які мають повноваження щодо розгляду судової справи на момент автоматизованого розподілу, здійснюється згідно з вимогами підпункту 2.3.3 пункту 2.3 цього Положення, Засад використання автоматизованої системи документообігу суду, а також з урахуванням дотримання правил поєднання судових справ.

Відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, п. 2.3.39., передача судової справи раніше визначеному судді, судді-доповідачу проводиться щодо: заяви та клопотання з процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень, подані до суду, що розглядав справу (2.3.39.10.)

Згідно п. 2.3.42., вказаного вище Положення, результатом розподілу судової справи шляхом передачі судової справи раніше визначеному у судовій справі судді є протокол передачі судової справи раніше визначеному складу суду, що створюється в автоматизованій системі уповноваженою особою апарату суду.

Протокол передачі судової справи раніше визначеному судді роздруковується, підписується та додається до матеріалів судової справи.

Справа передана на розгляд судді 28.07.2025 року, оскільки згідно наказу голови суду від 23.05.2025 року № 36/В, суддя перебувала у щорічній основній відпустці із 16.06.2025 року по 27.07.2025 року включно.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 28.07.2025 року прийнято скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Ільчишин Любові Володимирівни щодо вчинення виконавчих дій до розгляду, розгляд скарги призначено на 04.08.2025 року о 13:10 год.

29.07.2025 року через канцелярію Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла заява скаржника ОСОБА_1 про відвід судді Мельничук І. І. у справі № 450/2222/20, також 31.07.2025 року до суду надійшла заява скаржника ОСОБА_1 про відвід судді Мельничук І. І.

Оскільки заяви про відвід надійшли до суду 29.07.2025 року та 31.07.2025 року, тому питання про відвід судді підлягає передачі на розгляд іншому судді.

Підсумовуючи, суд звертає увагу на те, що жодних обґрунтованих доводів щодо порушення порядку визначення судді для розгляду скарги стороною не наведено.

Статтею 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу. Питання про відвід вирішується невідкладно.

Відповідно до ч.3 ст.40 ЦПК якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

У відповідності до положень п.1.1. Бангалорських принципів поведінки судді від 19 травня 2006 року, що схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН 27 липня 2006 року №2006/23, які адресовані суддям для використання, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно із оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

За приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 повинна визначатися як суб`активними, так і об`єктивними критеріями.

За змістом суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається серед аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії) від 24 лютого 1993 року, п.п. 27,28 та 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії (№33958/96, п.42, ЄСПЛ 2000-ХІІ). У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого королівства від 10 червня 1996 року, п.38).

У контексті об`єктивного критерію окремо Європейський суд з прав людини відзначає поведінку суддів, а саме, необхідно визначити чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (п.п.49,50,52 рішення Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі Білуха проти України).

Так, у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Тобто, якщо говорити у ракурсі безсторонності суду, то слід враховувати те, що визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий - що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

Посилання заявника на існування упередженності та необ`єктивності судді з підстав втручання Пустомитівським районним судом Львівської області в ЄСІТС, внаслідок чого, на думку заявника було порушено порядок визначення судді, що унеможливило розгляд справи нелегітимним суддею Мельничук І. І., а також, що суддею не здійснено жодних процесуальних дій з питань вирішення заяви про відвід судді, не доводить упередженості та необ`єктивності судді при розгляді справи. Доводи ОСОБА_1 ґрунтуються на припущеннях та не підтверджуються жодним доказом. Крім того, з предмета та меж розгляду в цій справі не простежується будь-яка залежність чи взаємозв`язок, що прямо чи опосередковано вказували б на необ`єктивність та упередженість судді, якому заявлено відвід, стосовно однієї зі сторін у справі.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:1) він є членом сім`ї або близьким родичем сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Самоусунення від здійснення правосуддя суперечить основоположним принципам судочинства.

Жодна з підстав, на які посилається Шерстобітова Л. С., не підпадає під підстави для відводу судді, передбачені ст. 36 ЦПК України, відтак, суд вважає, що заявницею не доведено конкретних фактів та наслідків цих фактів (обставин), які можуть вплинути на об`єктивність і упередженість розгляду даної скарги.

Вивчивши матеріли справи, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених відводів та необхідність передачі заяв від 29.07.2025 року та від 31.07.2025 про відвід головуючому судді Мельничук І. І. для визначення судді, у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України, для розгляду вказаних заяв про відвід по суті.

Керуючись ст.ст. 33, 40 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

передати заяви ОСОБА_1 від 29.07.2025 року та від 31.07.2025 року про відвід судді до автоматизованої системи документообігу суду для визначення судді, у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України, для розгляду заявлених відводів по суті.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяІ. І. Мельничук