Справа № 461/5356/25
УХВАЛА

іменем України

"24" липня 2025 р. м. Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Романюк В.Ф.,

з участю:

секретаря судового засідання Салика С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції у Львівській області (адреса: 79007, м. Львів, пл. Генерала Григоренка, 3, ) про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовної заявою до Головного управління Національної поліції у Львівській області про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою суду від 04 липня 2025 року матеріали позовної заяви залишено без руху.

07 липня 2025 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 08 липня 2025 року у справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

24 липня 2025 року через систему «Електронний суд» до суду надійшло клопотання представника Головного управління НП у Львівській області, в якому просить провадження у справі №461/5356/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області в частині витребування майна з чужого незаконного володіння закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

За приписами ч. 1 ст. 1 ЦПК України цей Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Положеннями ч. 1 ст. 19 ЦПК України унормовано, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Судом встановлено, що у провадженні Слідчого управління ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000363 від 25.01.2024, за підозрою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332, ч.3 ст.28-ч.1 ст.114-1, ч.3 ст.15, ч.3 ст.28-ч.1 ст.114-1 КК України, та за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до інформації, отриманої від Слідчого управління ГУНП у Львівській області встановлено, що 04.06.2025 в період часу з 08:53 год. до 14:00 год. на підставі ухвали Галицького районного суду м. Львова №461/163/25 (провадження №1-кс/461/3096/25) від 14.05.2025 під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено наступні речі, а саме: - предмети зовні схожі на боєприпаси у кількості 35 штук; - предмет зовні схожий на боєприпаси у кількості 1 штука; - предмет зовні схожий на пістолет із серійним номером КО 030953 із магазином; - зовнішній жорсткий диск чорного кольору марки «BLUEENDLES» із кабелем; - дозвіл на зброю № НОМЕР_2 ; - розписка ОСОБА_3 від 18.02.2021 на 1 арк; - розписка ОСОБА_4 від 05.04.2021 та 21.02.2022 р. кожна на 1 арк.; - розписка від 09.06.2022 від ОСОБА_2 на 1 арк.; - розписка від 08.06.2022 від ОСОБА_2 на 1 арк.; - акт приймання-передачі автомобіля від 20.04.2023 на 1 арк; - висновок про анулювання дозволу на зберігання та носіння мисливської гладкоствольної зброї від 21.11.2022 на 2 арк; - мобільний телефон марки «Honor», без ідентифікуючих ознак; - мобільний телефон марки «Honor», без ідентифікуючих ознак; - ноутбук марки «LG» S/N 711MSXH031714, M/N: e500-u/ap55r1,модель LGE 50.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 10.06.2025 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого ВРОТЗ СУ ГУНП у Львівській області у кримінальному провадженні №0000363 про накладення арешту на майно, вилучене 04.06.2025 р. під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_1 .

Відтак, майно, яке було вилучено в ході проведення обшуку та на яке не накладено арешт слідчим суддею набуває статусу тимчасово вилученого майна. Дієвим механізмом захисту прав власника майна, яке було вилучено в ході обшуку або огляду в рамках кримінального провадження та має статус тимчасово вилученого майна (крім майна, вилученого з цивільного обігу) - залишається звернення до слідчого судді в порядку ст. 303 КПК України зі скаргою на бездіяльність слідчого щодо не повернення тимчасово вилученого майна. Такий спосіб захисту застосовується у разі відсутності ухвали слідчого судді про арешт такого майна. До таких висновків дійшла колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду в ухвалі від 04.08.2022 у справі № 991/2493/22.

Так, АП ВАСУ у вказаній ухвалі прийшла до висновку, що «статус тимчасово вилученого майна набуває усе майно, вилучене під час обшуку, незалежно від того чи надавався слідчим суддею дозвіл на його відшукання, оскільки фактично відбувається обмеження права особи щодо можливості володіти, користуватися та розпоряджатися усім майном, яке вилучається. Крім того, задля запобігання непомірного втручання у право власності особи законодавцем передбачено строк, протягом якого слідчий чи прокурор має звернутися із клопотанням про застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна відносно тимчасово вилученого під час обшуку майна, інакше таке майно негайно повертається особі, в якої воно вилучалося. Все майно, вилучене під час обшуку, має статус тимчасово вилученого майна безвідносно того чи надавався слідчим суддею дозвіл на його відшукання. З метою ж недопущення необґрунтованого обмеження права власності особи під час кримінального провадження законодавцем визначений строк, у межах якого слідчий/прокурор зобов`язані звернутись із клопотанням про його арешт.

Відповідно до положень КПК України повернення вилученого під час обшуку майна можливе двома способами.

Так, особа має право звернутися до слідчого судді зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, яка передбачає, що на досудовому провадженні може бути оскаржена зокрема бездіяльність слідчого, прокурора, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування (п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України).

Також особа має право звернутися до слідчого судді, суду з клопотанням про скасування арешту на майно, як це передбачено ст. 174 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З приводу вилученого під час обшуку майна слідчий суддя має повноваження постановити ухвалу або про накладення арешту, або про скасування арешту.

Стаття 124 Конституції України передбачає, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою як компетенцію різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського й адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частини перша та третя статті 3 ЦПК України).

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Згідно з частиною першою статті 1 КПК України порядок кримінального провадження на всій території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Відповідно до визначення, закріпленого в пункті 10 частини першої статті 3 КПК України, кримінальним провадженням є досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

За своєю правовою природою кримінальне провадження становить єдиний комплекс вчинюваних в установленому КПК України порядку дій, у межах якого органи досудового розслідування і суд здійснюють функцію притягнення особи до кримінальної відповідальності. Зокрема, таке провадження включає встановлені законом процедури одержання доказів, гарантії законності цих процедур, а також право особи в установлений КПК спосіб оспорювати правомірність відповідних процесуальних дій та/або рішень у контексті реалізації свого права на захист.

Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого, що належить до загальних засад кримінального провадження, згідно з частиною першою статті 24 КПК України кожному гарантується в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином, вимога позивача, яка стосується повернення майна, вилученого в ході проведення обшуку, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з відсутністю ефективного способу захисту.

На підставі викладеного, керуючись ст. 255 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

клопотання представника Головного управління НП у Львівській області про закриття провадження в частині витребування майна з чужого незаконного володіння задоволити.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції у Львівській області (адреса: 79007, м. Львів, пл. Генерала Григоренка, 3, ) про витребування майна з чужого незаконного володіння, в частині витребування майна з чужого незаконного володіння, - закрити.

Роз`яснити позивачу, що вимога, яка стосується повернення майна, вилученого в ході проведення обшуку, підлягає розгляду в порядку криінального судочинства.

Ухвала може бути повністю або частково оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Романюк В.Ф.