Справа № 182/1539/24
Провадження № 2/0182/126/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28.07.2025 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Рунчева О.В.

секретаря Паламарчук П.Ю.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , заінтересована особа: Друга Нікопольська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менше п`яти років до часу відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

21.03.2024 року позивачка звернулася до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менше п`яти років до часу відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Померлий доводився позивачці чоловіком. Шлюб між ними було розірвано 17.11.2011 року, але вони продовжували проживати разом однією сім`єю, вести спільне господарство. Останні роки свого життя ОСОБА_4 дуже хворів, йому було поставлено важкий діагноз - злоякісне новоутворення бронхів або легень, також він мав супутні захворювання - цукровий діабет типу 2, анемія ІІІ ступеня, тромбоцитопенія. Позивачка піклувалась про чоловіка, надавала належний догляд, отримувала наркотичні засоби для нього для виконання призначень лікаря. Вона також самостійно організувала та оплатила його поховання.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка складається з: житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіля марки «BMW», модель 525 TDS, реєстраційний номер: НОМЕР_1 , 1997 року випуску. З метою отримання належної позивачці частки спадкового майна, вона звернувся з відповідною заявою до державного нотаріуса Другої Нікопольської державної нотаріальної контори, де відкрито спадкову справу №182/2022. Син подружжя - ОСОБА_3 від своєї частки спадщини після смерті батька у встановлений законом строк відмовився на користь матері, тобто позивачки. Але державний нотаріус Балашова В.М. відмовила ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії, оскільки останньою не надані документи, які підтверджують факт проживання однією сім`єю протягом п`яти років до дня відкриття спадщини.

Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцької-Шаховал І.О. від 26.03.2024 року задоволено самовідвід (а.с.54-55).

Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Рунчевої О.В. позов прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.60-61).

Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Рунчевої О.В. від 31.07.2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с.125-126).

В судовому засіданні позивачка та її представник, кожен окремо, підтримали позовні вимоги та просили задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не прибув, але подав заяву, в якій зазначив, що з позовними вимогами згоден, визнає у повному обсязі, у зв`язку з чим позовну заяву просив задовольнити (а.с.127).

02.07.2025 року державний нотаріус Віра Балашова направила на адресу суду заяву про розгляд справи без представника Другої Нікопольської державної нотаріальної контори (а.с.151).

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, враховує наступне.

Частиною 1ст. 4 ЦПК України, встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Як встановлення судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 21.09.2022 року за № НОМЕР_3 (а.с.8).

Померлий доводився ОСОБА_1 чоловіком. Шлюб між ними було розірвано 17.11.2011 року на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.11.2011 року (справа № 2-4939) (а.с.115). Але після розірвання шлюбу подружжя не припинило шлюбні стосунки та продовжували мешкати разом однією сім`єю, вести спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка складається з: житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлому на підставі спадкового договору від 23.09.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Маєвською О.Ю. (а.с.101), та автомобіля марки «BMW», модель 525 TDS, реєстраційний номер: НОМЕР_1 , 1997 року випуску (а.с.100 зворот).

ОСОБА_1 звернулась до державного нотаріусу Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Балашової В.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка. Нотаріусом було відкрито спадкову справу за №182/2022, копія якої міститься в матеріалах даної справи (а.с.72-117).

Згідно матеріалів спадкової справи, спадкоємцем першої черги є син померлого ОСОБА_3 , який у встановлений законом строк відмовився від своєї частки спадщини на користь матері ОСОБА_1 (а.с.105). Окрім позивачки, до нотаріальної контори із заявою при прийняття спадщини ніхто не звернувся. Спадкоємців, які б фактично прийняли спадщину, або які б мали право на обов`язкову частку спадщини, судом не встановлено.

Разом з тим, державний нотаріус Балашова В.М. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки останньою не надані документи, які підтверджують факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем протягом п`яти років до дня відкриття спадщини (а.с.116).

Частина 2 ст. 1223 ЦК України передбачає, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу

Згідно ст.1264 ЦК України до четвертої черги спадкування належать особи, які не є родичами, але проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до його смерті

Як зазначалось раніше, ОСОБА_1 офіційно розірвала шлюб з померлим, але продовжувала проживати разом з ним однією сім`єю та вести спільне господарство, а тому вона є спадкоємицею четвертої черги.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, заміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» N 5 від 31.03.1995 року «суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.»

Предметом розгляду даної справи є встановлення факту проживання позивачки разом з ОСОБА_4 не менше, ніж п`ять років до настання смерті останнього.

Згідно з ч.2 ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Як вбачається з роз`яснень, які містяться в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю.

Так, позивачкою надані докази, що підтверджують факт її спільного проживання з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: акт, складений головою квартального комітету №18 (а.с.36), квитанції про сплату комунальних послуг за цією адресою (а.с.136-146). В матеріалах справи також містяться спільні фотокартки ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , що свідчать про їх спільний побут та відпочинок.

Згідно наданих медичних документів, у ОСОБА_4 було онкологічне захворювання. Позивачка здійснювала догляд за хворим чоловіком, отримувала наркотичні засоби для виконання призначень лікаря, що призначались онкохворому ОСОБА_4 (а.с.14). Крім того, позивачка взяла на себе обов`язок щодо його поховання (а.с.15-16).

Факт спільного проживання ОСОБА_5 також підтверджується показами свідків.

Так, свідок ОСОБА_6 засвідчила, що вона є сестрою ОСОБА_7 . Підтвердила, що позивачка прожила разом з її братом майже 30 років. Свідок не знала, що офіційно вони шлюб розірвали.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що разом з ОСОБА_9 працювала на заводі, його родину знає з 1995 року. Підтверджує, що ОСОБА_5 жили однією сім`ю, після смерті ОСОБА_10 займалась організацією похорон.

Таким чином, суд приходить до висновку, що доказами дослідженими в судовому засіданні, підтверджується факт спільного проживання померлого ОСОБА_4 та позивачки ОСОБА_1 однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , не менше ніж 5 років до часу відкриття спадщини, вони були пов`язані спільним побутом і мали взаємні права та обов`язки.

Щодо визнання права власності на житло в порядку спадкування за законом суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, статтями 1268 та 1269 ЦК України презюмується, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України "Про нотаріат" при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Отже, враховуючи що позивачка на момент смерті ОСОБА_4 постійно проживала разом з ним, та, як спадкоємець за законом, у встановлений статтею 1270 ЦК України строк подала заяву про прийняття спадщини, а інший спадкоємець подав заяву про відмову від спадщини на користь позивачки, а отже ОСОБА_1 є такою, що прийняла спадщину, але не має можливості отримати документ на підтвердження права власності на спадщину, суд приходить до висновку, що її право є порушеним і підлягає захисту.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що факт проживання позивачки зі спадкодавцем однією сім`єю на час відкриття спадщини, тобто, по день його смерті, знайшов своє підтвердження і такий факт слід встановити.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, а також враховуючи той факт, що в іншому порядку позивачка позбавлена можливості встановити факт спільного проживання та отримати право власності на спадкове майно, а даний факт для неї породжує юридичні наслідки, оскільки від його встановлення залежить можливість реалізації права на оформлення спадщини, суд вважає, що вимоги є обґрунтованими, обставини доведеними, вказаний факт не оспорюється заінтересованою особою, інших спадкоємців судом не встановлено, тому заяву слід задовольнити, оскільки вимоги не суперечать вимогам та законним інтересам сторін, а також не порушують прав та інтересів інших осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1223, 1268,1269,1297 1258-1261,1264 ЦК України, ст.ст.214,215,235,259,315 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , заінтересована особа: Друга Нікопольська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менше п`яти років до часу відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини у буд. АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на автомобіль марки «BMW», модель 525 TDS, реєстраційний номер: НОМЕР_1 , 1997 року випуску, номер шасі НОМЕР_5 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. В. Рунчева