Справа №295/2385/25
05.06.2025 року м. Житомир
Богунський районний суд міста Житомира у складі:
головуючої судді Семенцової Л.М.,
за участі секретаря Шевчук А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування, -
У лютому 2025 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 28.01.2024 за адресою: м. Житомир, вул. Покровська, 19 ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Opel Vivaro, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу транспортному засобу Renault, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення та в результаті порушення ОСОБА_2 п. 16.11 ПДР транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Богунського районного суду міста Житомира від 04.03.2024 у справі № 295/2079/24 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Оскільки відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ3677340, представником власника автомобіля Renault, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 до відповідача було направлено повідомлення про ДТП та неодноразово заяви про виплату страхового відшкодування. Страхова компанія надіслала лист та запропонувала з`явитися особисто до представника ТДВ СК «Альфа-Гарант» для надання оригіналів та копії документів. На зазначену дату представник з`явився та надав оригінали документів, за виключенням оригіналу технічного паспорту на автомобіль, так як автомобіль було на той час продано, надавши договір купівлі-продажу автомобіля. Проте жодного відшкодування від страхової компанії не надійшло. Згідно висновку експерта № 16 транспортно-товарознавчої експертизи від 05.07.2024 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Renault, д.н.з. НОМЕР_2 , на момент ДТП станом на 28.01.2024 становить 154234,80 грн.
Тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 154234,80 грн матеріальної шкоди та понесені судові витрати.
Ухвалою судді Богунського районного суду міста Житомира Семенцової Л.М. від 19.02.2025 прийнято позову заяву до розгляду, відкрито провадження в справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні.
Також, за змістом відзиву, страховик не самостійно визначає суму страхового відшкодування, а керується висновками суб`єктів оціночної діяльності, зокрема - експертів (оцінювачів). Звіт № ЦВ/24/0669 від 02.05.2024 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу Renault, д.н.з. НОМЕР_2 , є чинним. Страховик не здійснює оцінку майна, а визначає розмір страхового відшкодування на підставі документів, які підтверджують розмір збитку (висновки, звіти). А тому виплата страхового відшкодування може бути здійснена на підставі Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № ЦВ/24/3031 від 23.12.2024, який було складено оцінювачем, що має кваліфікацію оцінювача за спеціальністю «1.3. Оцінка транспортних засобів». ТДВ СК «Альфа-Гарант» було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, оскільки представником позивача не було надано необхідних документів, які б надавали право на отримання страхового відшкодування позивачу, зокрема, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Renault, д.н.з. НОМЕР_2 . Додатково ТДВ СК «Альфа Гарант» було доведено до відома, що після надання в оригіналі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Renault, д.н.з. НОМЕР_2 , рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування буде переглянуто.
Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вказано про підтримання позовних вимог.
У судове засідання представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки до суду не повідомив.
Враховуючи достатність матеріалів про спірні правовідносини, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи та їхніх представників.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.
28.01.2024 о 02-08 год. у м. Житомирі по вул. Покровській, 19 та М. Грушевського, ОСОБА_2 керував транспортним засобом Opel Vivaro, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі не дав дорогу транспортному засобу Renault, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулось зіткнення. В результаті порушення ОСОБА_2 п. 16.11 Правил дорожнього руху, транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Зазначене встановлено постановою судді Богунського районного суду міста Житомира від 04.03.2024 у справі № 295/2079/24, яка набрала законної сили, та якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і на нього накладено стягнення у виді штрафу (а. с. 6).
Судом встановлено, що за позивачем було зареєстровано 03.02.2022 транспортний засіб Renault, д.н.з. НОМЕР_2 , згідно наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а. с. 4).
За договором купівлі-продажу транспортного засобу від 04.07.2024 відбулося відчуження зазначеного транспортного засобу ОСОБА_5 (а. с. 27).
05.07.2024 судовим експертом Кудинським В.С. складено висновок експерта № 16 транспортно-товарознавчої експертизи щодо автомобіля Renault, д.н.з. НОМЕР_2 , яким визначено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Renault, д.н.з. НОМЕР_2 , на момент ДТП станом на 28.01.2024 становить 154234,80 грн (а. с. 12-21).
Як убачається із копії висновку експерта, він обізнаний про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України за дачу неправдивого висновку експерта, про що свідчить його власноручний підпис.
На звернення представника позивача Нанівського Ю.Л. із заявами про виплату страхового відшкодування (першою з яких є від 11.03.2024), листами ТДВ СК «Альфа-Гарант» від 29.05.2024, 18.06.2024, 28.11.2024 повідомлено про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування, вказавши на ненадання необхідних документів, які б давали право на його отримання, а саме оригіналу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Renault, д.н.з. НОМЕР_2 (а. с. 87-90).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).
Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Відповідно до ч. 2 ст. 78, ч. ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
За положеннями ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).
Згідно ст. 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховики зобов`язані укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (внутрішній договір страхування, міжнародний договір страхування, міжнародний договір «Зелена картка») відповідно до цього Закону та чинного законодавства України.
В силу ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
За змістом Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22- 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров?ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов?язана зі смертю потерпілого.
Відповідно до п. 34.4 ст. 34 Закону «Про обов`язкове страхування власників наземних транспортних засобів» для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.
У правовому висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 06.07.2018 у справі № 924/675/17 вказано, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати. У разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу, суду необхідно виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової авто-товарознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.
За положеннями ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, факт винуватості ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 28.01.2024 о 02-08 год. у м. Житомирі по вул. Покровській, 19 та М. Грушевського, є встановленим постановою Богунського районного суду міста Житомира від 04.03.2024 у справі № 295/2079/24 і доказуванню не підлягає.
Натомість висновком судового експерта ОСОБА_6 від 05.07.2024 № 16 транспортно-товарознавчої експертизи автомобіля Renault, д.н.з. НОМЕР_2 , визначено інша вартість матеріального збитку, завданого власнику вказаного автомобіля станом на 28.01.2024 внаслідок пошкодження його в ДТП, яка мала місце 28.01.2024, у розмірі 154234,80 грн. Така сума розрахована експертом з урахуванням фізичного зносу складників транспортного засобу.
Враховуючи правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 06.07.2018 у справі № 924/675/17, на підтвердження розміру вартості відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок ДТП належного позивачу автомобіля та розміру завданого йому матеріального збитку суд приймає до уваги висновок судового експерта Кудинського В.С. від 05.07.2024 № 16 транспортно-товарознавчої експертизи автомобіля Renault, д.н.з. НОМЕР_2 , при визначенні розміру страхового відшкодування, який не спростований стороною відповідача іншими рівноцінними доказами та є належним, допустимим і достовірним доказом розміру завданого позивачу матеріального збитку.
Тому за наведених обставин та оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди позивач був власником автомобіля Renault, д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , з відповідача на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування у визначеному судовим експертом розмірі - 154234,80 грн.
Окрім того, суд стягує з відповідача 5400,00 грн понесених позивачем витрат за проведення експертизи, що підтверджено копією платіжної інструкції від 08.07.2024 (а. с. 32).
На підставі ст. 141 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1542,35 грн за заявлену вимогу майнового характеру пропорційно до розміру задоволених вимог.
Керуючись ст. ст. 526, 979, 999 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 12, 76-82, 135, 141, 259, 263-268, 354 ЦПК України, -
Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 154234,80 грн, 5400,00 грн судових витрат за проведення судової експертизи, а також 1542,35 грн судового збору, а всього 161177,15 грн (сто шістдесят одна тисяча сто сімдесят сім гривень п`ятнадцять копійок).
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку, визначеному ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сила після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач: товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (адреса: 02100, м. Київ, вул. Г. Топоровського, 14, ).

Суддя Л.М. Семенцова