УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року місто Київ

Справа № 824/73/25

Провадження № 22-вк/824/69/2025

Суддя Київського апеляційного суду Желепа О.В., за участю секретаря судового засідання Рябошапки М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в залі суду заяву Компанії Himbalt Trade OU (Естонська Республіка), подану через представника - адвоката Вагу Юлію Вікторівну, про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 30 травня 2025 року в арбітражній справі № 432/2024 за позовом Компанії Himbalt Trade OU (Естонська Республіка) до Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГА ГРУПП» (Україна) про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст заяви

30 травня 2025 року у м. Києві Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України в особі одноосібного арбітру Олександра Крупчана у справі №432/2024 прийняв рішення (далі - рішення МКАС).

Указане рішення заявник отримав 05 червня 2025 року на електронну пошту та 06 червня 2025 року - фізично у приміщенні МКАС при ТПП України.

Рішенням МКАС вирішено: стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГА ГРУПП» (Україна, 01024, м. Київ, вул. Басейна, буд. 55, ідентифікаційний код 39367157) на користь компанії НІМBALT TRADE OU(вул. Пунане, 16-312, місто Таллінн, Харьюський повіт, 13619, Естонська Республіка; реєстраційний номер: 14325496) 37 407,50 доларів США основного боргу, 6 671,86 доларів США пені, 2 771,25 доларів США - 3% річних, 3 231,26 доларів США на відшкодування витрат з оплати арбітражного збору, а всього 50 081,87 доларів США (п`ятдесят тисяч вісімдесят один долар США 87 центів), і, крім іншого, 2 000,00 євро (дві тисячі євро 00 євроцентів) на відшкодування витрат на правничу допомогу.

Зазначена вище заборгованість сформувалася у ТОВ «МЕГА ГРУПП» перед компанією HIMBALT TRADE OU за контрактом №05041801 від 05 квітня 2018 року (далі - Контракт), відповідно до п.10.2. якого всі спори, розбіжності або вимоги, що виникають із цього Контракту або у зв`язку з ним, в тому числі й такі, що стосуються його виконання, порушення, припинення або недійсності, підлягають вирішенню в Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій згідно з його палаті України, м. Київ Регламентом.

Під час розгляду справи МКАС при ТПП України Боржник не брав участі в судових засіданнях, заперечень щодо помилковості визначення Позивачем підсудності цього спору Відповідачем не заявлялося. Отже, рішення у справі №432/2024 було прийнято повноважним судом до чинного законодавства України.

Дій направлених на добровільне виконання рішення Боржником не вчинялося, з урахуванням викладеного, грошові кошти підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача у примусовому порядку.

16 червня 2025 року представник Компанії Himbalt Trade OU (Естонська Республіка) - адвокат Вага Ю.В. звернувся до Київського апеляційного суду із вказаною заявою, у якій просив:

1) визнати і надати дозвіл на виконання рішення МКАС;

2) видати виконавчий лист на виконання рішення МКАС, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГА ГРУПП» на користь компанії Himbalt Trade OU:

- 37 407,50 доларів США основного боргу;

- 6 671,86 доларів США пені;

- 2 771,25 доларів США - 3 % річних;

- 3 231,26 доларів США на відшкодування витрат з оплати арбітражного збору.

Усього: 50 081,87 доларів США.

А також 2 000 євро на відшкодування витрат на правову допомогу.

Короткий зміст заперечень боржника

Від боржника ТОВ «МЕГА ГРУПП» заперечень не надійшло.

19 червня 2025 року боржника було письмово повідомлено про надходження заяви про надання дозволу на виконання рішення МКАС та запропоновано йому у місячний строк подати заперечення щодо вказаної заяви.

Згідно з ч. 7 ст. 14 ЦПК України особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Відповідно до звіту про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду вказану заяву разом із додатками боржнику - ТОВ «МЕГА ГРУПП» було доставлено до його електронного кабінету за ЄДРПОУ .06.2025 18:10:31 (а. с. 85).

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

У судовому засіданні 05 серпня 2025 року представник заявника - адвокат Вага Ю.В. заяву підтримав у повному обсязі, просив її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Боржник ТОВ «МЕГА ГРУПП» свого представника в судове засідання не направив, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, про що міститься звіт про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду (а. с. 90).

Верховний Суд у постанові від 01 жовтня 2020 року по справі №361/8331/18 висловився, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд також враховує, що неявка боржника, якого належним чином було повідомлено про час та місце судового розгляду справи є його волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, а тому не є перешкодою для розгляду судом питання по суті.

Обставини, встановлені судом

Суд установив, що 05 квітня 2018 року між Himbalt Trade OU (Естонія) (продавець), в особі члена правління Овчарова Едуарда, який діє на підставі Статуту, та ТОВ «МЕГА ГРУПП» (Україна) (покупець), в особі директора Шевченка Дмитра Степановича, який діє на підставі Статуту, з іншого боку було укладено контракт № 05041801, за умовами якого Продавець зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити нафтопродукти, продукти нафтохімії, технічні та експлуатаційні рідини, а також інші продукти, надалі іменовані «Товар», у порядку та на умовах, визначених цим Контрактом і Додатками до нього (надалі -«Додатки») (пункт 1.1) (а. с. 58-64).

Відповідно до пункту 10.2 Контракту всі спори, розбіжності або вимоги, що виникають із цього Контракту або у зв`язку з ним, в тому числі й такі, що стосуються його виконання, порушення, припинення або недійсності, підлягають вирішенню в Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово- промисловій палаті України, м. Київ згідно з його Регламентом. Рішення суду є остаточними та обов`язковими для обох Сторін. Мовою арбітражного розгляду буде російська мова.

Цей Контракт регулюється і тлумачиться у відповідності до права України (пункт 10.3).

17 жовтня 2024 року до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Україні надійшла позовна заява Компанії Himbalt Trade OU (Естонська Республіка) від 17 жовтня 2024 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГА ГРУПП» (Україна) 46 850,61 доларів США, в тому числі 37 407,50 доларів США основного боргу, 6 671,86 доларів США пені, 2 771,25 доларів США - 3% річних, а також відшкодування витрат з оплати арбітражного збору та послуг адвоката.

МКАС при ТПП України у складі одноосібного арбітра - Олександра Крупчана рішенням від 30 травня 2025 року у справі № 432/2024 вирішено: «Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГА ГРУПП» (Україна, 01024, м. Київ, вул. Басейна, б. 56; ідентифікаційний код 39367157) на користь Компанії Нimbalt Trade OU (вул. Пунане 16-312, Таллінн, Хар`юський повіт, 13619, Естонська Республіка; реєстраційний номер: 14325496) 37 407,50 доларів США основного боргу, 6 671,86 доларів США пені, 2 771,25 доларів CIA - 3% pічних, 3 231,26 доларів США на відшкодування витрат з оплати арбітражного збору, а всього 50081,87 доларів США (п`ятдесят тисяч вісімдесят один долар США 87 центів), і, крім іншого, 2 000,00 євро (дві тисячі євро 00 євроцентів) на відшкодування витрат на правову допомогу».

Вказане рішення набрало законної сили з дати його винесення, є остаточним і підлягає негайному виконанню.

Боржник у добровільному порядку рішення не виконує.

Позиція суду першої інстанції

Суд, заслухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, належні, допустимі й достовірні докази, що містяться в них, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини другої, третьої статті 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьої цієї статті.

Справи щодо оскарження рішень третейських судів, оспорювання рішень міжнародних комерційних арбітражів, про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів розглядаються апеляційними судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом (за місцезнаходженням арбітражу).

Правовідносини щодо надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу врегульовані Конвенцією про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року (Нью-Йорк), яка набула чинності для України 10 січня 1961 року, а також національним законодавством.

Визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу - це поширення законної сили такого рішення на територію України і застосування засобів примусового виконання в порядку, встановленому ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов`язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36, згідно з якою тягар доведення наявності підстав для відмови у визнанні та виконанні арбітражного рішення покладається на сторону, яка заперечує проти клопотання стягувача.

Згідно з частиною першою статті 479 ЦПК України за результатами розгляду заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу суд постановляє ухвалу про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу або про відмову у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу за правилами, встановленими цим Кодексом для ухвалення рішення.

Відповідно до частини першої статті 482 ЦПК України надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо місце арбітражу знаходиться на території України, здійснюється судом у порядку, встановленому цією главою, з особливостями, передбаченими цією статтею.

Вирішуючи питання про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, суд не надає оцінку правильності цього рішення по суті вирішення спору, а перевіряє лише дотримання строків звернення із заявою, дотримання вимог процесуального закону щодо її форми і змісту та наявність обставин, які можуть бути підставою для відмови у визнанні та наданні дозволу на примусове виконання рішення.

Згідно зі статтею 478 ЦПК України та статтею 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» суд відмовляє у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо: 1) на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть суду доказ того, що: а) одна із сторін в арбітражній угоді була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки, - за законом держави, де рішення було винесено; або б) сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або в) рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди; проте якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що охоплені арбітражною угодою, може бути визнана і виконана; або г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї держави, де мав місце арбітраж; або ґ) рішення ще не стало обов`язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання зупинено судом держави, в якій або згідно із законом якої воно було прийнято; або 2) якщо суд визнає, що: а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або б) визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

У визначенні, чи підлягає розгляду заява про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, Київський апеляційний суд застосовує правила частин першої та другої статті 475 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 475 ЦПК України питання визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу розглядається судом за заявою стягувача відповідно до цієї глави, якщо боржник має місце проживання (перебування) або місцезнаходження на території України.

Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України, або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу розглядається судом, якщо на території України знаходиться майно боржника (частина друга статті 475 ЦПК України).

З метою визначення міжнародної підсудності судам України заяв про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу у статті 475 ЦПК України передбачені такі умови: місце проживання (перебування), місцезнаходження боржника на території України або знаходження на території України майна боржника.

При цьому останній критерій визначення підсудності - знаходження на території України майна боржника - застосовується у тому разі, якщо боржник не має на території України місця проживання (перебування) або місцезнаходження.

Визначені статтею 475 ЦПК України правила підсудності національному суду України заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу є втіленням принципу достатнього зв`язку держави, суд якої видає дозвіл на визнання і примусове виконання арбітражного рішення, з особою боржника.

Норми статті 475 ЦПК України узгоджуються з положеннями Закону України «Про виконавче провадження», що стосуються місця виконання рішення.

За загальним правилом, визначеним у частині першій статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Суд установив, що боржник ТОВ «МЕГА ГРУПП» має місцезнаходження на території України (вул. Басейна, буд. 5-б, м. Київ) (а. с. 78-80).

З матеріалів справи не вбачається наявності будь-яких обставин, які могли б слугувати підставою для безумовної відмови у задоволенні заяви відповідно до статті 478 ЦПК України.

Спір, у якому прийнято рішення, міг бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу.

У пункті 4.3. постанови Верховного Суду від 03 березня 2020 року в справі № 920/241/19 зроблено висновок, що «арбітражна угода має позитивний і негативний ефект: вона зобов`язує сторони передавати спори в арбітраж і надавати складу арбітражу компетенцію щодо спорів, охоплених арбітражною угодою (позитивний ефект). Якщо виникає спір, який належить до обсягу арбітражної угоди, будь-яка зі сторін може передати його на розгляд складу арбітражу. З іншої сторони, арбітражна угода перешкоджає сторонам у спробах вирішити їх спори в суді (негативний ефект). Уклавши арбітражну угоду, сторони визначили інший обов`язковий для них порядок реалізації належних їм прав застосування судових засобів правового захисту, саме у певному (або певних) міжнародному комерційному арбітражеві. Сторона, яка уклала арбітражну угоду, не може ігнорувати такі її умови і замість обраного арбітражу звернутися до суду держави, який був би компетентним вирішити спір у разі неукладення між сторонами такого роду арбітражної угоди.

Конвенція про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень (Нью-Йорк, 10.06.1958) закріплює підхід здійснення примусового виконання арбітражних рішень і арбітражних угод, який ґрунтується на презумпції дійсності та автономності арбітражних угод, формальної і матеріально-правової (частина 1 статті ІІ Нью-Йоркської конвенції). Ця презумпція дійсності може бути спростована лише за обмеженим переліком підстав.

Принцип автономності арбітражної угоди (separabiliti) свідчить, по-перше, що дійсність основного договору в принципі не впливає на дійсність включеної до нього арбітражної угоди і, по-друге, основний договір і арбітражна угода можуть бути підпорядковані різним законам. Така автономність арбітражної угоди дає можливість сторонам спірних правовідносин мати гарантію, що спір буде розглянуто у будь-якому випадку саме арбітражем, оскільки наявність арбітражного застереження унеможливлює звернення до державних судових установ.

Укладаючи арбітражне застереження, сторони зазвичай передбачають передачу до арбітражу будь-яких спорів, у тому числі спорів щодо дійсності самого контракту (якщо такі спори прямо не виключені зі сфери дії арбітражного застереження). У подальшому, якби сторона могла відмовитися від арбітражу і заперечувати компетенцію арбітрів, посилаючись на недійсність контракту, то недобросовісна сторона завжди використовувала би таку можливість для зриву арбітражу.

Необхідно враховувати, що принцип автономності арбітражної угоди від основного договору полягає у тому, що арбітражна угода та основний договір розглядаються як дві окремі угоди, тому недійсність договору не може бути підставою для автоматичної недійсності арбітражної угоди.

За змістом Нью-Йоркської конвенції кожна договірна держава визнає арбітражну угоду, за якою сторони зобов`язуються передавати до арбітражу всі або будь-які суперечки, які виникають або можуть виникнути між ними у зв`язку з якими-небудь конкретними договірними або іншими правовідносинами, об`єкт яких може бути предметом арбітражного розгляду. Зазначений обов`язок визнання арбітражної угоди вимагає від суду також тлумачити будь-які неточності в тексті арбітражної угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності (принцип імунітету та автономії арбітражної угоди)».

Визнання та виконання цього арбітражного рішення не буде суперечити публічному порядку України.

У постанові Верховного Суду від 23 липня 2018 року в справі № 796/3/2018 зазначено, що під публічним порядком слід розуміти правопорядок держави, визначені принципи і засади, які становлять основу існуючого у ній ладу (стосуються її незалежності, цілісності, самостійності, недоторканності й основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо).

До переліку фундаментальних основ, які складають публічний порядок, належить рівне ставлення до сторін арбітражного розгляду, зокрема: надання стороні можливості викласти її аргументи, а також коментувати аргументи опонентів; відсутність процедур, які стосуються спору і в яких беруть участь арбітри за відсутності сторін спору; недопустимість подання сторонами підроблених доказів тощо.

Такі висновки виклав Верховний Суд у постанові від 23 січня 2025 року у справі № 824/37/24.

Обставини, встановлені рішенням МКАС, не стосуються суспільних, економічних та соціальних основ держави Україна, рішення ухвалено у спорі, передбаченому арбітражною угодою, та виключно стосовно боржника як окремої юридичної особи та самостійного учасника господарського обороту, тому виконання зазначеного рішення не суперечить публічному порядку України, її незалежності, цілісності, самостійності та недоторканності, конституційним правам, свободам, гарантіям.

Висновки за результатами розгляду заяви

Суд установив, що Компанії Himbalt Trade OU (Естонська Республіка), звернулася із заявою про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражу при Торгово-промисловій палаті України від 30 травня 2025 року у справі № 432/2024 у межах встановленого законом строку, заявник до заяви долучив документи відповідно до переліку, визначеного статтею 476 ЦПК України, на час звернення до суду із заявою рішення Міжнародного комерційного арбітражу при Торгово-промисловій палаті України від 30 травня 2025 року у справі № 432/2024 вступило в законну силу, було остаточним для сторін та підлягало виконанню, арбітражне рішення ухвалене у спорі, який виник на підставі укладеного між сторонами контракту, його вирішення передбачено арбітражною угодою та постановлено в межах компетенції арбітражу, арбітражне рішення не суперечить публічному порядку України, а тому відсутні підстави для відмови в задоволенні заяви про визнання рішення міжнародного комерційного арбітражу та надання дозволу на його виконання.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражу при Торгово-промисловій палаті України від 30 травня 2025 року у справі № 432/2024 та видачу виконавчого листа.

Судові витрати

Відповідно до приписів частини першої статті 141 ЦПК України з боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГА ГРУПП» на користь заявника Компанії Himbalt Trade OU (Естонська Республіка) підлягає стягненню сплачений ним судовий збір за подання заяви в розмірі 1 514 грн (том 1 а. с. 3).

Керуючись статтями 23, 474, 479 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

Заяву Компанії Himbalt Trade OU (Естонська Республіка), подану через представника - адвоката Вагу Юлію Вікторівну, про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 30 травня 2025 року в арбітражній справі № 432/2024 за позовом Компанії Himbalt Trade OU (Естонська Республіка) до Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГА ГРУПП» (Україна) про стягнення заборгованості - задовольнити.

Визнати і надати дозвіл на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 30 травня 2025 року у справі № 432/2024.

Видати виконавчий лист на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 30 травня 2025 року у справі № 432/2024, яким вирішено: «Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГА ГРУПП» (Україна, 01024, м. Київ, вул. Басейна, б. 56; ідентифікаційний код 39367157) на користь Компанії Нimbalt Trade OU (вул. Пунане 16-312, Таллінн, Хар`юський повіт, 13619, Естонська Республіка; реєстраційний номер: 14325496) 37 407,50 доларів США основного боргу, 6 671,86 доларів США пені, 2 771,25 доларів CIA - 3% pічних, 3 231,26 доларів США на відшкодування витрат з оплати арбітражного збору, а всього 50081,87 доларів США (п`ятдесят тисяч вісімдесят один долар США 87 центів), і, крім іншого, 2 000,00 євро (дві тисячі євро 00 євроцентів) на відшкодування витрат на правову допомогу».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГА ГРУПП» на користь Компанії Нimbalt Trade OU судовий збір за подання заяви в розмірі 1 514,00 грн.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повна ухвала складена 08 серпня 2025 року.

Суддя Желепа О.В.