Справа № 576/1077/25
Провадження № 2/576/380/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Колодяжного А.О.,

за участю секретаря Опанасенко Т.В.,

представника відповідача Осьмакова О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду в м. Глухів цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, -

встановив:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» (надалі також - позивач) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (надалі також - відповідач), про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.12.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем укладено договір № 4231793 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором «59604». На умовах встановлених договором, ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: відповідно до п. 1.2. тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 13200,00 грн.; згідно п. 1.3 договору строк кредиту 360 днів: з 20.12.2023 року по 13.12.2024 року; періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів; процентна ставка відповідно до п.1.4.1 договору становить 2,5% в день та застосовується в межах строку кредиту. Згідно п.4.1 договору сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватиметься згідно з графіком платежів, крім випадку, визначеного в п.4.3 договору. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. договору ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто під час укладання договору. Також зазначає, що 12.01.2024 р. між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем укладено додатковий договір до договору № 4231793, за яким сума кредиту складає 2000,00 грн. Додатковий договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором «72530». ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за додатковим договором виконало та надало йому кредит у сумі 2000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 . Сума кредиту на дату укладення додаткового договору складає 15200,00 грн. У період з 20.12.2023 року по 23.09.2024 р. (дата укладення договору факторингу) у відповідача перед первісним кредитором утворилась заборгованість з нарахованими процентами за користування грошовими коштами у межах погодженого строку дії договору у розмірі 86637,72 грн. В цей же період відповідачем здійснено оплати на рахунок первісного кредитора в розмірі 15119,81 грн.: по тілу кредиту в розмірі 0,02 грн. та оплату процентів у сумі 15119,79 грн., що підтверджує волевиявлення відповідача на добровільне виконання умов договору. Також зазначає, що 23.09.2024 р. ТОВ «Лінеура Україна», на підставі договору факторингу № 23/09/2024, за плату відступило ТОВ «Українські фінансові операції» право грошової вимоги до відповідача, а ТОВ «Українські фінансові операції» набуло грошової вимоги до відповідача да договором № 4231793 від 20.12.2023 р. у загальній сумі 101837,70 грн., з яких: 15199,98 грн.- заборгованість за тілом кредиту, 86637,72 грн. заборгованість за процентами. ТОВ «Лінеура Україна» повідомило відповідача про відступлення права вимоги, шляхом направлення відповідного повідомлення (SMS). Після укладення договору факторингу та переходу права вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки первісного кредитора. Станом на дату укладення договору факторингу № 23/09/2024 від 23.09.2024 р., строк дії договору № 4231793 від 20.12.2023 р. не закінчився. Відповідач має перед позивачем заборгованість у загальному розмірі 132617,70 грн., яка складається із: суми заборгованості за по тілу кредиту 15199,98 грн., нарахованих процентів первісним кредитором 86637,72 грн., нарахованих процентів ТОВ «Українські фінансові операції» за 81 календарних днів у розмірі 30780,00 грн. У зв`язку із вище вказаним позивач просив стягнути з відповідача на його користь вказану суму заборгованості, судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн.

23.05.2025 р. від представника відповідача надійшов відзив на позов, у якому зазначив, що позовні вимоги не визнає, оскільки позивачем не доведено укладення договору, а саме: договір не містить ні власноручного, ні електронного підпису уповноваженої особи фінансової установи позивача, а також не доведено надання кредитних коштів: не надано платіжного доручення, меморіального ордеру або виписки з банківського рахунку, а тому просить суд у позові відмовити повністю, а також стягнути з позивача на користь відповідача 5000,00 грн. судових витрат.

Копія відзиву була направлена відповідачем на адресу позивача.

10.06.2025 р. представником позивача надіслано до суду відповідь на відзив, у якому просив позовні вимоги задовольнити повністю та стягнути з відповідача заборгованість у загальній сумі 132617,70 грн., а також 2422,40 грн. судового збору та 10000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Відповідачем заперечення на відповідь на відзив не подано.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що кредитний договір не містить ні власноручного, ні електронного підпису уповноваженої особи фінансової установи позивача, а також останнім не надано документів, які б підтверджували факт зарахування кредитних коштів на картковий рахунок відповідача. Також зазначив, що витрати на правову допомогу, які просить стягнути позивач, є завищеними.

Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне.

Так, судом встановлено, що 20.12.2023 р. між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 4231793 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого сума кредиту становить 13200,00 грн., строк кредиту 360 днів. Вказаний договір підписаний відповідачем електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором) 59604 (а.с. 31-40, 41).

12.01.2024 р. між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір до договору № 4231793 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 20.12.2023 р., за умовами якого сума кредиту становить 2000,00 грн., загальний розмір кредиту складає 15200,00 грн., періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, стандартна процентна ставка 2,50 % в день та застосовується в межах всього строку кредиту, орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 99923,40 % річних, орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк кредитування 150800,00 грн. (а.с. 27-28,29). Додатковий договір відповідачем підписаний електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором) 72530 (а.с. 28).

Позивачем до позовної заяви долучено копію паспорту споживчого кредиту від 20.12.2023 року підписану відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором «25666», в якій міститься інформація про основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інша інформація (а.с.41-44).

Також позивачем до позовної заяви долучено копію паспорту споживчого кредиту до укладення додаткового договору від 12.01.2024 року, яка підписана відповідачем електронним підписом - одноразовим ідентифікатором «72530», в якій міститься інформація про основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інша інформація (а.с.45-47).

20.12.2023 року ТОВ «Пейтек Україна», за допомогою системи Pay Tech, перераховано відповідачу грошову суму 13200,00 грн. на платіжну картку № НОМЕР_1 у безготівковому порядку, що підтверджено листом директора ТОВ «Пейтек Україна» вих. № 6 від 03.10.2024 року (а.с. 25).

А 12.01.2024 року ТОВ «Універсальні платіжні рішення», за допомогою системи іPay.ua., перераховано відповідачу грошову суму 2000,00 грн. на платіжну картку № НОМЕР_1 у безготівковому порядку, що підтверджено листом директора ТОВ «УПР» вих. № 256-0310 від 03.10.2024 року (а.с. 26).

Із наданої АТ КБ «ПриватБанк» інформації вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 , в банку емітовано карту № НОМЕР_2 (ІВАN НОМЕР_3 ), на яку здійснено переказ коштів: 20.12.2023 р. у сумі 13200,00 грн.; 12.01.2024 р. у сумі 2000,00 грн.

Таким чином, факт укладення кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів є доведений.

Відповідачем здійснено оплати на рахунок первісного кредитора у загальній сумі 15119,81 грн.: 16.01.2024 р. - по тілу кредиту в розмірі 0,01 грн. та оплату процентів у сумі 6608,00 грн.; 08.02.2024 р. - по тілу кредиту в розмірі 0,01 грн. та оплату процентів у сумі 8511,79 грн., що підтверджує волевиявлення відповідача на добровільне виконання умов договору (а.с. 48-53).

Згідно розрахунку заборгованості за договором № 4231793 від 20.12.2023 р., заборгованість відповідача станом на 23.09.2024 р. становить 101837,70 грн., з яких: 15199,98 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 86637,72 грн. - заборгованість за відсотками (а.с. 48-53).

Судом також встановлено, що 23.09.2024 р. між ТОВ «Українські фінансові операції» та ТОВ «Лінеура Україна» було укладено договір факторингу № 23/09/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «Українські фінансові операції» право вимоги до позичальників, в тому числі, за кредитним договором № 4231793 від 20.12.2023 p., укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 (а.с. 81-86).

ТОВ «Лінеура Україна» повідомило відповідача про відступлення права вимоги, шляхом направлення відповідного повідомлення (а.с. 55).

Відповідно до копії витягу з Реєстру боржників від 23.09.2024 р. до Договору факторингу № 23/09/2024 від 23.09.2024 року, ТОВ «Українські фінансові операції» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 4231793 в сумі 101837,370 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 15199,98 грн., 86637,72 грн. - заборгованість за відсотками (а.с. 57).

Оскільки станом на дату укладення договору факторингу № 23/09/2024 від 23.09.2024 р., строк дії договору № 4231793 від 20.12.2023 р. не закінчився, тому позивачем у період з 24.09.2024 р. по 13.12.2024 р., тобто за 81 календарних днів, нараховані відсотки за стандартною процентною ставкою у розмірі 30780,00 грн. (а.с. 54).

Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем складає 132617,70 грн.

Відповідачем, відповідно до положень ст. ст. 76-81 ЦПК України, розрахунок заборгованості не спростований.

Доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки, на яку первісним кредитором здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані первісним кредитором чи іншими особами для укладення кредитних договорів від його імені, матеріали справи не містять.

Звернення відповідача до правоохоронних органів із заявою, щодо вчинення відносно нього шахрайських дій, матеріали справи також не містять.

Відповідач не оскаржував правомірність укладеного договору у судовому порядку.

Окрім цього, встановлено, що у відповідності до умов укладеного договору передбачено умови та строки нарахування відсотків за користування коштами, при цьому, визначено, що відповідач зобов`язувався повернути кошти, сплатити проценти за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором.

Згідно частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до частини 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно частини 12 та 13 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог статей 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, тому позичальник зобов`язаний своєчасно вносити плату за користування грошима.

Згідно частини 1статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно статті 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 1077 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до частини 1 статті 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, а також приймаючи до уваги те, що відповідачем доводи та обґрунтування позову в ході розгляду справи не спростовані, а тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом у загальній сумі 132617,70 грн.

Згідно ч. ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача;

Таким чином, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн., слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Українські фінансові операції» в особі директора ОСОБА_2 та адвокатом Дідухом Є.О., укладено договір про надання юридичних послуг № 01/08/2024-А від 01.08.2024 року. Відповідно до акту № 4231793 від 24.03.2025 р. прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) до договору про надання послуг № 01/08/2024-А від 01.08.2024 р., сторони погодили надання наступних правових (юридичних послуг) між товариством та адвокатом про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , підготовка та подача позовної заяви, вартість наданих послуг 10000,00 грн. та заявка № 4231793 від 24.02.2025 р. на виконання доручення до договору № 01/08/2024-А від 01.08.2024 р. від 11.12.2024 р. (а.с.70-71, 56, 58-59).

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи критерій розумності розміру, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та значення справи для сторін, виходячи з принципів пропорційності, співмірності, розумності, суд дійшов висновку не присуджувати позивачу, на користь якого ухвалено судове рішення, всі витрати на професійну правничу допомогу, що заявлені до стягнення.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн., який буде достатнім, співмірним і справедливим у даному випадку.

На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 509, 526, 527, 530, 611, 626, 628, 638,1048, 1049, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 2, 12, 19, 141, 263, 265 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» (вул. Набережно-Корчуватська, буд. 27, приміщення 2, м. Київ, п.і. 03045, ) заборгованість в сумі 132617 (сто тридцять дві тисячі шістсот сімнадцять) грн. 70 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» (вул. Набережно-Корчуватська, буд. 27, приміщення 2, м. Київ, п.і. 03045, ) судовий збір в сумі 2422,40 грн. та 5000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Глухівський міськрайонний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.О.Колодяжний