ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/447/25 Справа № 206/876/21 Суддя у 1-й інстанції - Плінська А. В. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Триполець В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2024 року у справі за позовом Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю Еколог, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи державний реєстратор Комунального підприємства Центр реєстрації та надання послуг Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області Ковальов Сергій Вадимович, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Міссіяж Олена Анатоліївна про скасування реєстрації, скасування договору купівлі-продажу, витребування майна, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2021 року прокурор Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради звернувся до суду з позовом до ТОВ Еколог, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи державний реєстратор КП Центр реєстрації та надання послуг Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області Ковальов С.В. про скасування реєстрації, скасування договору купівлі-продажу, витребування майна.

В обґрунтування позовних вимог, які уточнювалися в ході судового розгляду справи, прокурор Лівобережної окружної прокуратури м.Дніпра в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради посилався на те, що для проведення державної реєстрації ТОВ Еколог надано державному реєстратору договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 10 грудня 1998 року, укладений із ЗАТ Дніпроенерго. Спірний об`єкт нерухомості належав ЗАТ Дніпроенерго на підставі наказу Фонду державного майна України від 20 листопада 1996 року № 616-п. Разом з цим, відповідно до інформації Фонду державного майна України зазначений житловий будинок розташований у АДРЕСА_1 у власність ЗАТ Дніпроенерго не передавався, а наказ від 20 листопада 1996 року №616-п не виявлено в архіві Фонду державного майна України. Відповідно до інформації КП Дніпропетровське міське бюро технічної інвентаризації Дніпровської міської ради станом на 31 грудня 2012 року в інвентаризаційній справі відомості щодо реєстрації права власності за адресою: АДРЕСА_1 на приміщення № 22 відсутні. У той же час, житловий будинок літ. А-3 на АДРЕСА_1 , в який увійшло приміщення №22, зареєстрований за балансоутримувачем КВЖРЕП Самарського району на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 20 листопада 2003 року №3535, про що зроблено запис в облікову книгу № 38ЖЮ за реєстровими № 2485-5. Зазначав, що згідно з рішенням від 20 листопада 2003 року №3535 виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради Про прийняття у комунальну власність територіальної громади міста житлових будинків у Самарському районі, прийнято у комунальну власність територіальної громади міста будинки, що перебувають на балансі ВАТ Дніпроенерго, відповідно до актів приймання-передачі відомчого житлового фонду у комунальну власність. До переліку житлових будинків ВАТ Дніпроенерго, які передаються у комунальну власність територіальної громади міста на баланс КВ ЖРЕП Самарського району увійшов, також, і житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 1372,9 кв.м, що підтверджується і АТ ДТЕК Дніпроенерго, яке є правонаступником ЗАТ Дніпроенерго, листом, яким повідомлено, що інформація про укладання договору купівлі-продажу спірного майна від 10 грудня 1998 року із ТОВ Еколог у АТ ДТЕК Дніпроенерго відсутня. Укладання зазначеного договору купівлі-продажу не підтверджено правонаступником юридичної особи продавця. Крім того, враховуючи, що спірне нерухоме майно не належало станом на 1998 рік ЗАТ Дніпроенерго, наказ від 20 листопада 1996 року №616-п, зазначений у пункті 1.3. договору, Фондом державного майна України не виносився, спірне нерухоме майно в натурі ТОВ Еколог не передавалося, що свідчить про те, що сторони договору не досягли згоди щодо всіх істотних умов, а тому вказаний договір є не укладеним. Прокурор вважав, що спірне нерухоме майно фактично вибуло із законного володіння після його державної реєстрації у 2019 році, тоді як право власності на вказане нерухоме майно набуто Дніпровською міською радою 12 вересня 2003 року, з часу підписання акту прийому-передачі та фактичного отримання нерухомої речі у володіння. Зазначає, що спірне приміщення неправомірно вибуло із власності територіальної громади міста поза її волею, а саме на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора КП Центр реєстрації та надання послуг Нивотрудівської сільської ради Ковальова С.В. Відповідно до інформації КП ДМБТІ інвентаризація та реєстрація права власності об`єкта нерухомості, розташованого у АДРЕСА_1 на приміщення № 22 не проводилася. Право власності на нерухоме майно виникало до 2004 року з моменту фактичної передачі об`єкту нерухомого майна набувачеві. Вважав, що фактично передача спірного нерухомого майна від ЗАТ Дніпроенерго до ТОВ Еколог не відбулася і як наслідок, договір купівлі-продажу 10 грудня 1998 року не відповідає вимогам законодавства, чинного на момент його укладення. Вказував, що у подальшому, між ТОВ Еколог та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу від 28 травня 2019 року та відчужено на користь останнього приміщення АДРЕСА_2 . Відповідно до розпорядження від 04 вересня 2019 року Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради погоджено внутрішнє перепланування з переобладнанням квартири АДРЕСА_2 , утвореної поділом квартири АДРЕСА_2 загальною площею 144,3 кв. м, на дві окремі. Розпорядженням Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 04 вересня 2019 року погоджено внутрішнє перепланування з переобладнанням квартири АДРЕСА_2 , утвореної поділом квартири АДРЕСА_3 . Згідно з договором купівлі-продажу, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 17 вересня 2019 року, квартира АДРЕСА_2 , площею 55,1 кв. м перейшла у власність ОСОБА_2 . Квартиру АДРЕСА_3 у вказаному будинку, площею 88,4 кв. м, ОСОБА_1 відчужено на користь ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 06 листопада 2019 року. Вважав, що оскільки спірне нерухоме майно було відчужене на користь ОСОБА_1 , а у подальшому і на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 поза волею Дніпровської міської ради, остання як власник спірного майна має право на його витребування шляхом пред`явлення віндикаційного позову та вимагати його повернення у власність територіальної громади м. Дніпра. У зв`язку із невжиттям Дніпровською міською радою, як уповноваженим органом, своєчасних та ефективних заходів для поновлення порушених інтересів, з такою вимогою в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради звертається прокурор. На підставі викладеного позивач просив суд скасувати рішення державного реєстратора КП Центр реєстрації та надання послуг Нивотрудівської сільської ради Ковальова С.В. № 47003276 від 23 травня 2019 року та відповідний запис № 31677509 про реєстрацію права власності ТОВ Еколог на приміщення АДРЕСА_2 ; визнати недійсним укладений між ТОВ Еколог та ОСОБА_1 договір купівлі-продажу приміщення площею 128 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Міссіяж О.А. 28 травня 2019 року за реєстраційним №264, номер запису про право власності 31751898; витребувати від ОСОБА_2 на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради приміщення № 22 у будинку АДРЕСА_1 ; витребувати від ОСОБА_3 на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради приміщення № 22а у будинку АДРЕСА_1 .

Заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2021 року, з урахуванням ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2021 року про виправлення описки, позов прокурора Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра, в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради, задоволено. Скасовано рішення державного реєстратора КП Центр реєстрації та надання послуг Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області Ковальов С. В. від 23 травня 2019 року № 47003276 та відповідний запис № 31677509 про реєстрацію права власності ТОВ Еколог на приміщення АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101). Визнано недійсним укладений між ТОВ Еколог та ОСОБА_1 договір купівлі-продажу приміщення площею 128 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мicciяж О.А. 28 травня 2019 за реєстраційним № 264, номер запису про право власності 31751898. Витребувано від ОСОБА_2 на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради приміщення № 22 в будинку АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101). Витребувано від ОСОБА_3 на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради приміщення № 22а в будинку АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат (т.1 а.с.180-193, 206).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 05 серпня 2021 року задоволено. Заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2021 року скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку. Залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Міссіяж О.А.(т.2 а.с.56, 57).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2022 року у задоволенні позовних вимог Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ТОВ Еколог, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи державний реєстратор КП Центр реєстрації та надання послуг Нивотрудівської сільської ради Ковальов С.В., приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Міссіяж О.А. про скасування рішення державного реєстратора КП Центр реєстрації та надання послуг Нивотрудівської сільської ради Ковальова С.В. № 47003276 від 23 травня 2019 року та відповідний запис №31677509 про реєстрацію права власності ТОВ Еколог на приміщення АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), визнання недійсним укладеного між ТОВ Еколог та ОСОБА_1 договору купівлі-продажу приміщення площею 128 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Міссіяж О.А. 28 травня 2019 року за реєстраційним №264, номер запису про право власності 31751898, витребування від ОСОБА_2 на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради приміщення № 22 в будинку АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), витребування від ОСОБА_3 на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради приміщення № 22а в будинку АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) відмовлено повністю (т.2 а.с.156-169).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 січня 2023 року апеляційну скаргу Дніпропетровської обласної прокуратури залишено без задоволення. Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2022 року залишено без змін (т.3 а.с.71-83).

Постановою Верховного Суду від 14 червня 2023 року касаційну скаргу заступника керівника Дніпровської обласної прокуратури задоволено частково. Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 січня 2023 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (т.4 а.с.50-59).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2024 року відмовлено у задоволенні позовних вимог Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра, в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ТОВ Еколог, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи державний реєстратор КП Центр реєстрації та надання послуг Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області Ковальов С.В., приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Міссіяж О.А. про скасування реєстрації, скасування договору купівлі-продажу, витребування майна.

В апеляційній скарзі заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради просить рішення суду від 30 травня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра, в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, з урахуванням уточненої позовної заяви, позивач Лівобережна окружна прокуратура м.Дніпра в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради просили суд скасувати рішення державного реєстратора КП Центр реєстрації та надання послуг Нивотрудівської сільської ради Ковальова С.В. №47003276 від 23 травня 2019 року та відповідний запис № 31677509 про реєстрацію права власності ТОВ Еколог на приміщення АДРЕСА_2 ; визнати недійсним укладений між ТОВ Еколог та ОСОБА_1 договір купівлі-продажу приміщення площею 128 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Міссіяж О.А. 28 травня 2019 року за реєстраційним №264, номер запису про право власності 31751898; витребувати від ОСОБА_2 на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради приміщення № 22 у будинку АДРЕСА_1 ; витребувати від ОСОБА_3 на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради приміщення № 22а у будинку АДРЕСА_1 .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Лівобережної окружної прокуратури м.Дніпра в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради, суд першої інстанції в оскарженому рішенні від 30 травня 2024 року зазначив про те, що спірне майно, яке просять витребувати позивачі у відповідачів, а саме приміщення №№22 та АДРЕСА_2 , не є тим самим обєктом, яке, як вважають позивачі, належить територіальній громаді, адже було поділено на два обєкти, що перебувають у власності двох різних власників, які набули його у різний спосіб та на підставі різних правочинів, які є чинними та не скасованими, посилаючись на ст. 83 ЦК України та на ст.184 ЦК України. Зазначив, що не підлягають задоволенню похідні вимоги про зобовязання реєстратора скасувати запис у Державному реєстрі речових прав про реєстрацію права власності, визнання недійсними договору купівлі-продажу та застосування строку позовної давності, оскільки позов не підлягає до задоволення по суті.

Однак, повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції неможливо та рішення суду слід змінити в частині правового обгрунтування підстав відмови у задоволенні позову з наступних підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

У статті 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У частині першій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (зокрема, постанова Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21)).

Приватноправовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права / інтересу; сплив позовної давності (зокрема, постанова Верховного Суду від 08 листопада 2023 року у справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, чинній на час подання позову до суду, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

«Інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (постанови Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 806/1000/17, від 26 липня 2018 року у справі № 926/1111/15, від 08 лютого 2019 року у справі № 915/20/18).

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (постанови від 27 лютого 2019 року у справі № 761/3884/18, від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц, від 20 липня 2022 року у справі № 910/5201/19, від 05 жовтня 2022 року у справах № 923/199/21 і № 922/1830/19).

Тобто під час розгляду справи в суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган (постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц, від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц, від 05 жовтня 2022 року у справах № 923/199/21 і № 922/1830/19, від 21 червня 2023 року у справі № 905/1907/21).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає у цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема у цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (постанови від 20 листопада 2018 у справі № 5023/10655/11, від 26 лютого 2019 року у справі № 915/478/18).

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена. Невиконання прокурором вимог щодо надання до суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді має наслідком застосування положень, передбачених статтею 257 ЦПК України.

У частині третій статті 23 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, чинній на час подання позову до суду, передбачено, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу відповідно до положення частини четвертої статті 56 ЦПК України.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значущість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Отже, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 (провадження № 12-194гс19) та від 06 липня 2021 року у справі № 911/2169/20 (провадження № 12-20гс21).

З матеріалів справи вбачається, Дніпропетровська місцева прокуратура №1 Дніпропетровської області звернулася до Дніпровської міської ради щодо вжиття заходів представницького характеру з метою захисту порушеного права комунальної власності територіальної громади міста на спірне нерухоме майно, що підстверджується листом №04/32-10325 вих.20 від 08 грудня 2020 року (т.1 а.с.26).

Дніпровською міською радою будь-яких заходів на відновлення порушених інтересів держави в особі громади міста Дніпра до теперішнього часу не вжито, що підтверджується листом №7/11-3233 від 18 грудня 2020 року (т.1 а.с.27).

Відповідно до наказу № 40 від 17 лютого 2021 року генерального прокурора України, з 15 березня 2021 року розпочато роботу окружної прокуратури та наказом № 39 затверджено перелік і територіальну юрисдикцію окружних прокуратур (а.с. 156-158).

Таким чином, Лівобережна окружна прокуратури м. Дніпра при звернені з позовом у цій справі в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради, обґрунтувала порушення прав держави та таке звернення спрямоване на задоволення суспільної потреби, з урахуванням принципу справедливої рівноваги між суспільними інтересами та необхідністю дотримання прав громадян.

Враховуючи дотримання до подання до подання позову у цій справі процедури, передбаченої ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор має право здійснювати представництво інтересів Дніпровської міської ради.

У справі встановлено, 10 грудня 1998 року між ЗАТ Дніпроенерго та ТОВ Еколог було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, згідно з яким ЗАТ Дніпроенерго продав, а ТОВ Еколог купив нежитлове приміщення №22, загальною площею 128 кв. м, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_5 та складається з: 1 - вестибюль площею 8,9 кв. м, 2 - роздягальня площею 9,2 кв. м, 3 - душова площею 2,6 кв. м, 4 - коридор площею 17,9 кв. м, 5 - мийна площею 7,3 кв. м, 6 - кладова площею 3 кв. м, 7 - умивальна площею 1,3 кв. м, 8 - туалет площею 1,2 кв. м, 9 - коридор площею 2,4 кв. м, 10 - кладова площею 3,5 кв. м, 11 - для варки суміші площею 8,7 кв. м, 12 - для виготовлення суміші площею 5,9 кв. м, 13 - розподільна площею 12,5 кв. м, 14 - варильний зал площею 29,2 кв. м, 15 - мийна площею 15,2 кв. м, 16 - вестибюль службовий площею 9,2 кв. м.(т.1 а.с.28, 29). Вказаний договір купівлі-продажу нежитлового приміщення нотаріально не посвідчений.

Відповідно до пункту 1.3. договору, зазначений об`єкт належить ЗАТ Дніпроенерго на підставі наказу Фонду державного майна України від 20 листопада 1996 року № 616-п.

Відповідно до пункту 1.4. договору право власності на об`єкт, який відчужується згідно цього договору переходить до покупця на підставі цього договору, після його підписання обома сторонами та оплати повної вартості об`єкта, відповідно до чинного законодавства.

Згідно з пунктом 8.2. договору ЗАТ Дніпроенерго стверджував, що об`єкт, який є предметом договору, на момент укладання нікому іншому не проданий, не подарований, не відчужений іншим способом, не заставлений, в спорі та під забороною не перебував, прав щодо нього у третіх осіб не має.

Відповідно до копії рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 20 листопада 2003 року №3535 прийнято у комунальну власність територіальної громади міста будинки, що перебували на балансі ВАТ Дніпроенерго, відповідно до актів приймання-передачі відомчого житлового фонду у комунальну власність (т.1 а.с.46, 47).

У переліку житлових будинків, які передавались у комунальну власність територіальної громади міста на баланс КВ ЖРЕП Самарського району був будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 1 372,9 кв. м та 3 поверхами (т.1 а.с.48-50).

Відповідно до акту приймання-передачі основних засобів, затвердженого 31 грудня 2003 року комерційним директором ЗАТ Дніпроенерго зазначено, що на підставі наказу від 26 грудня 2003 року №12 та рішення від 20 листопада 2003 року № 3535 проведено огляд будинку на АДРЕСА_1 1303,9 кв. м. (т.2 а.с.16).

На копії технічного паспорту на квартирний (багатоповерховий) житловий будинок АДРЕСА_1 від 2004 року, зображено планування будинку. Приміщення №22 на схемі відображено як окреме приміщення з назвою Молочна кухня (т.1 а.с.40-44).

28 грудня 2018 року заступником Голови Фонду Державного майна України Нікітіним Ю. було надано відповідь прокуратурі Дніпропетровської області на лист № 10-24-26740 відповідно до якої повідомлялось про те, що в архіві Фонду наказу від 20 листопада 1996 року №616-п не виявлено і відповідно інформація стосовно передачі у приватну власність майна, наведеного у запиті прокуратури, відсутня (т.1а.с. 69).

23 травня 2019 року державним реєстратором КП Центр реєстрації та надання послуг Нивотрудівської сільської ради, Дніпропетровської області Ковальовим С.В., на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, серія та номер: б/н, виданого 10 грудня 1998 року, видавник: сторони: ЗАТ Дніпроенерго та ТОВ Еколог, зареєстровано право власності за ТОВ Еколог на нежитлове приміщення, загальною площею 128 кв. м за адресою: АДРЕСА_4 (т.1 а.с.21, 22).

24 травня 2019 року відповідно до протоколу № 2405 загальних зборів учасників ТОВ Еколог, підписаного головуючим зборів Герасименком С.С., постановили затвердити відчуження шляхом продажу належного ТОВ Еколог об`єкта нерухомості нежитлове приміщення №22, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 128 кв. м за ціною 50 000 грн. (т.1 а.с.166).

28 травня 2019 року між ТОВ Еколог та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу, зареєстрований в реєстрі №264, відповідно до якого ТОВ Еколог передав у власність, а ОСОБА_1 прийняв у власність нежитлове приміщення №22, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і зобов`язався сплатити відповідно до умов, що передбачені цим договором. Загальна площа приміщення становила 128 кв.м. (т.1 а.с.30, 31).

Відповідно до пункту 1.2. договору документами, що підтверджують належність та право ТОВ Еколог на вказане нежитлове приміщення є: договір купівлі-продажу нежитлового приміщення між ЗАТ Дніпроенерго та ТОВ Еколог від 10 грудня 1998 року, б/н. Право власності за ТОВ Еколог зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Ковальовим С.В., державним реєстратором КП Центр реєстрації та надання послуг Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області 23 травня 2019 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Відповідно до пункту 1.3. договору приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Міссіяж О.А. 28 травня 2019 року, шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та суб`єкта, перевірено, що право власності на вказане нежитлове приміщення зареєстровано за ТОВ Еколог; також перевірено відсутність заборони відчуження або арешту, відсутність обтяжень майна іпотекою шляхом отримання інформації з цих реєстрів та перевірено відсутність сторін цього договору у переліку осіб, щодо яких застосовані санкції, передбачені статтею 4 Закону України Про санкції.

Згідно з пунктом 4.1. договору відповідно до частини четвертої статті 334 ЦК України та пункту 3 статті 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень право власності на нежитлове приміщення у ОСОБА_1 виникає з моменту державної реєстрації права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Вищезазначений договір 28 травня 2019 року підписано між керівником (директором) ТОВ Еколог ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Згідно копії свідоцтві про смерть, серії НОМЕР_1 , виданого 29 березня 2019 року відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві, копії Актового запису про смерть №5550 від 29 березня 2019 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с. 165, т.5 а.с.198).

Відповідно до копії розпорядження від 04 вересня 2019 року №457 Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, узаконено внутрішнє перепланування з переобладнанням квартири АДРЕСА_2 , утвореної поділом квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 144,3 кв. м на дві окремі. Вказане перепланування з переобладнанням квартири на конструктивну схему житлової будівлі та на несучу здатність основних конструкцій впливу не виявляє, розташування каналізаційних та водопровідних стояків житлового будинку залишилось без змін згідно з технічним Звітом за оцінкою стану будівельних конструкцій приміщень квартири АДРЕСА_2 , виконаного експертом ОСОБА_5 (сертифікат АЕ № 001030). Після узаконення вважати загальну площу квартири 88,4 кв. м, житлову площу квартири 44,7 кв. м. На підставі технічного паспорту ФОП ОСОБА_6 інвентаризаційна справа Дніпровської міської ради № 06646 станом на 12 червня 2019 року (т.1 а.с.36).

Відповідно до копії розпорядження від 04 вересня 2019 року №458 Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, узаконено внутрішнє перепланування з переобладнанням квартири АДРЕСА_2 , утвореної поділом квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 144,3 кв. м на дві окремі. Вказане перепланування з переобладнанням квартири на конструктивну схему житлової будівлі та на несучу здатність основних конструкцій впливу не виявляє, розташування каналізаційних та водопровідних стояків житлового будинку залишилось без змін згідно з технічним Звітом за оцінкою стану будівельних конструкцій приміщень квартири АДРЕСА_2 , виконаного експертом ОСОБА_5 (сертифікат АЕ № 001030). Після узаконення вважати загальну площу квартири 55,1 кв. м, житлову площу квартири 20,0 кв. м. На підставі технічного паспорту ФОП ОСОБА_6 інвентаризаційна справа Дніпровської міської ради № 06645 станом на 12 червня 2019 року (т.1 а.с.37).

Вказані розпорядження від 04 вересня 2019 року №457 та №458 Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради не скасовані та не оскаржувалися у встановленому законом порядку.

Отже, Дніпровська міська рада станом на 04 вересня 2018 року була обізнана про те, що ОСОБА_1 придбав нерухоме майно за цією адресою, та своїми розпорядженнями Дніпровська міська рада надала дозвіл ОСОБА_1 на внутрішнє перепланування з переобладнанням квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 .

17 вересня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу, зареєстрований в реєстрі №554, відповідно до якого ОСОБА_1 зобов`язався передати у власність, а ОСОБА_2 зобов`язалась прийняти у власність квартиру АДРЕСА_2 і оплатити суму відповідно до умов, що передбачені цим договором (а.с.32, 33).

Відповідно до п. 1.2. договору, документами, що підтверджують належність та право особистої приватної власності ОСОБА_1 на відчужувану ним квартиру є: договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Міссіяж О.А. 28 травня 2019 року за реєстровим № 264; Розпорядження Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 04 вересня 2019 року за №458. Право власності за ОСОБА_1 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10 вересня 2019 року, індексний номер витягу: 180494154, номер запису про право власності: 33122142, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Згідно з п. 1.3. договору, відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та щодо суб`єкта, інформація про реєстрацію права власності ОСОБА_1 як власника, є в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру боржників, інформація про наявність заборон відчуження відсутня, інформація про наявність іпотек або відомостей про наявність іншого речового права відсутня, що підтверджується інформаційними довідками, отриманими ОСОБА_7 , державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області 17 вересня 2019 року, шляхом безпосереднього доступу до цих реєстрів. Також, перевірено відсутність сторін цього договору у переліку осіб, щодо яких застосовані санкції, передбачені ст. 4 Закону України Про санкції.

Відповідно до п. 5.1. договору, відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України та п. 3 ст. 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень право власності на квартиру у ОСОБА_2 виникає з моменту державної реєстрації права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

06 листопада 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір дарування, зареєстрований в реєстрі №620, відповідно до якого ОСОБА_1 передає у власність, а ОСОБА_3 приймає у власність квартиру АДРЕСА_2 (т.1 а.с.34, 35).

Відповідно до п. 1.2. договору, документами, що підтверджують належність та право особистої приватної власності ОСОБА_1 на відчужувану ним квартиру є: договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Міссіяж О.А. 28 травня 2019 року за реєстровим № 264; Розпорядження Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 04 вересня 2019 року за №457. Право власності за ОСОБА_1 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10 вересня 2019 року, індексний номер витягу: 180493508, номер запису про право власності: 33122224, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Згідно з п. 1.4. договору, відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та щодо суб`єкта, Єдиного реєстру боржників, інформація про наявність запису в Єдиному реєстрі боржників відсутня, інформація про наявність заборон відчуження відсутня, інформація про наявність іпотек або відомостей про наявність іншого речового права відсутня, що підтверджується інформаційними довідками, отриманими Міссіяж О.А., державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області 06 листопада 2019 року, шляхом безпосереднього доступу до цих реєстрів. Згідно ст. 4 Закону України Про санкції перевірено відсутність сторін цього договору у переліку осіб, щодо яких застосовані санкції.

09 квітня 2020 року директором КП Житлове господарство Самарського району Дніпровської міської ради було надано відповідь №111 слідчому СВ Самарського ВП ДВП ГУНПП в Дніпропетровській області, відповідно до якої зазначено, що житловий будинок на АДРЕСА_1 , у кількості 21 квартири, був взятий на баланс КП Житлове господарство Самарського району Дніпровської міської ради від ЗАТ Дніпроенерго 31 грудня 2003 року. На момент прийняття житлового будинку на їх баланс нежитлове приміщення площею 128 кв. м, яке в інвентарної справі вказано як Молочна кухня, згідно договору купівлі-продажу від 10 грудня 1998 року, було продано (продавець ЗАТ Дніпроенерго до ТОВ Еколог). В свою чергу новий власник нежитлового приміщення № 22, а саме ТОВ Еколог згідно договору купівлі-продажу продав ОСОБА_1 , який є власником нежитлового приміщення, та від якого підприємству були надані документи на квартиру АДРЕСА_3 та АДРЕСА_3 а для надання комунальних послуг (т.1 а.с.38).

Відповідно відповіді на запит №2718 від начальника виробничого відділу КП Дніпропетровське міське бюро технічної інвентаризації Дніпровської міської ради, станом на 31 грудня 2012 року в інвентаризаційній справі відомості щодо реєстрації права власності за адресою: АДРЕСА_1 на приміщення АДРЕСА_3 відсутні (т.1 а.с.39).

22 червня 2020 року заступник Генерального директора АТ ДТЕК Боричевський А.М. надав лист № 498/1000 відповідно до якого зазначив, що у 2003 році у комунальну власність територіальної громади міста Дніпра були передані житлові будинки, які перебували на той час на балансі ЗАТ Дніпроенерго, що підтверджується рішенням Дніпропетровської міської ради №3535 Про прийняття у комунальну власність територіальної громади міста житлових будинків у Самарському районі, до переліку якого включено було також житловий будинок АДРЕСА_1 . Інформація щодо укладення 10 грудня 1998 року між АТ ДТЕК Дніпроенерго та ТОВ Еколог договору купівлі-продажу нежитлового приміщення № 22, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 відсутня (т.1 а.с.45).

На теперішній час право власності на приміщення АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу, серії та номеру: 554, посвідченого 17 вересня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Міссіяж О.А. Дніпропетровської області зареєстровано за ОСОБА_2 (т.1 а.с.20).

Відповідно до довідки про зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 , яка є власником квартири за адресою: АДРЕСА_4 , зареєстрована у цій квартирі з 23 жовтня 2019 року і по теперішній час (т.1 а.с.90, т.6 а.с.42).

Право власності на приміщення АДРЕСА_2 , на підставі договору дарування, серії та номеру: 620, посвідченого 06 листопада 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Міссіяж О.А. Дніпропетровської області зареєстровано за ОСОБА_3 (т.1 а.с.24, 25).

Відповідно до довідки про зареєстроване місце проживання ОСОБА_3 , яка є власником квартири за адресою: АДРЕСА_4 , зареєстрована у цій квартирі з 13 листопада 2019 року і по теперішній час (т.1 а.с. 92, т.6 а.с.43).

14 вересня 2021 року представником управління з питань комунальної власності департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради було надано відповідь № 8/10-443 на адвокатський запит відповідно до якої зазначено, що у реєстрі об`єктів права комунальної власності територіальної громади міста Дніпра запис про приміщення №22, загальною площею 128 кв. м на АДРЕСА_1 відсутній (т.2 а.с.15).

23 травня 2019 року державним реєстратором Комунального підприємства Центр реєстрації та надання послуг Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області зареєстровано право власності за ТОВ Еколог на приміщення 22 у будинку АДРЕСА_1 , площею 128 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер запису про право власності 31677509, на підставі вказаного договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 10 грудня 1998 року (т.1 а.с.22).

На виконання ухвали Дніпровського апеляційного суду від 15 жовтня 2024 року про витребування доказів, Фонд державного майна України повідомив, відповідно до журналу реєстрації наказів Фонду державного майна України, наказ Фонду з реєстраційним номером №616-п від 20 листопада 1996 року не реєструвався (т.5 а.с.172, 173, 200).

У переліку житлових будинків ЗАТ Дніпроенерго, які передавались у комунальну власність територіальної громади міста на баланс КВ ЖРЕП Самарського району був будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 1 372,9 кв. м та 3 поверхами (т.1 а.с.48-50).

На копії технічного паспорту на квартирний (багатоповерховий) житловий будинок АДРЕСА_1 від 2004 року, зображено планування даного будинку. Приміщення № 22 на схемі відображено як приміщення з назвою Молочна кухня (т.1 а.с.40-44).

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

Власник може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21)).

Встановлено у справі, останніми набувачами спірного нерухомого майна є: відповідач ОСОБА_2 - квартири за адресою: АДРЕСА_4 , яка зареєстрована у цій квартирі з 23 жовтня 2019 року і по теперішній час, та відповідач ОСОБА_3 - квартири за адресою: АДРЕСА_4 , яка зареєстрована у цій квартирі з 13 листопада 2019 року і по теперішній час.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань номер кримінального провадження 0000178 було зареєстроване 19 лютого 2020 року за ознаками злочину ч.3 ст.190 КК України за фактом, за яким зазначено, що невстановлені особи, знаходячись в злочинній змові, використовуючи підроблені документи 23 травня 2019 року вчинили дії, направлені на незаконне заволодіння правами на нежитлове приміщення №22, у будинку АДРЕСА_1 , здійснивши незаконну перереєстрацію на гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та подальшу перереєстрацію на гр. ОСОБА_2 та третіх осіб (ЖЄО №2481) від 19 лютого 2020 року (т.4 а.с.77).

Слід зазначити, в подальшому постановою про закриття кримінального провадження ГУ НП в Дніпропетровській області від 11 лютого 2022 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудвих розслідувань за №0000178 від 19 лютого 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2, ч.3 ст.190 КК України було закрито у звязку з відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення (т.4 а.с.78, 79).

Відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованої, зокрема, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права.

Добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини третьої статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, зокрема передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.

У рішенні ЄСПЛ від 17 листопада 2016 року у справі «Alentseva v. russia» суд зазначив, що конструкція, за якої добросовісний набувач утрачає майно й сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар.

Національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть містити акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (рішення ЄСПЛ від 06 грудня 2007 року у справі «Volovik v. Ukraine», заява № 15123/03, пункт 45).

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1999 року у справі «Brumarescu v. Romania», заява № 28342/95, пункт 61).

Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним з питань застосування та наслідків дії його норм.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми. Перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, висловлена в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою. Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання державного органу в право на мирне володіння майном повинне бути законним. Вимога щодо законності в розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що містить свободу від свавілля. Будь-яке втручання держоргану в право на мирне володіння майном повинне забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East / West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, пункти 166168).

У пункті 71 рішення від 20 жовтня 2011 року у справі «Rysovskyy v. Ukraine» ЄСПЛ зазначив, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме собою суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити допущену в минулому «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися у нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Ризик будь-якої помилки державного органу має покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип «належного урядування» може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку, а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові.

Верховний Суд зазначає, що вказані гарантії стосуються випадків, коли, діючи добросовісно, особа набула майнове право, зокрема право власності, від держави чи територіальної громади, які діяли під впливом помилки. Тоді як недобросовісна поведінка набувача майна у приватну власність чи як його, так і відчужувача відповідного майна не є набуттям права приватної власності під впливом помилки органу влади та не зумовлює таке набуття. Більше того, повернення власникові майна від недобросовісної особи не може становити для останньої індивідуальний і надмірний тягар (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 вересня 2023 у справі № 910/8413/21).

Набувач визнається добросовісним, якщо під час вчинення правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з`ясування правомочностей продавця на відчуження майна.

Згідно з частиною першою статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

За приписами частини п`ятої статті 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується, тобто незаконний набувач вважається добросовісним, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до статті 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Таким чином, набувач визнається добросовісним, якщо він не знав і не повинен був знати про незаконність свого володіння.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 488/2807/17, на яку посилається заявниця у касаційній скарзі, зазначено, що, вирішуючи питання про витребування земельної ділянки, суд має оцінювати наявність або відсутність добросовісності, насамперед, володільця цього майна. Добросовісність є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що відсутність договірних відносин між сторонами до моменту укладення договору не означає, що на переддоговірній стадії сторони не несуть жодних обов`язків. Обидві сторони правочину, починаючи зі стадії, яка передує його вчиненню, мають поводитися правомірно, зокрема добросовісно. Добросовісність та розумність належать до фундаментальних засад цивільного права (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Отже, і на переддоговірній стадії сторони повинні діяти правомірно, зокрема поводитися добросовісно, розумно враховувати інтереси одна одної, утримуватися від недобросовісних дій чи бездіяльності. Прояви таких обов`язків та недобросовісної чи нерозумної поведінки є численними і не можуть бути визначені у вичерпний спосіб (постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц, від 06 липня 2022 року у справі № 914/2618/16, від 20 липня 2022 року у справі № 923/196/20).

Позивачем не надано суду та матеріали справи не містять доказів на підтвердження недобросовісності у діях відповідачів, які є останніми власниками квартир, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на час набуття кожною із відповідачів у власність вказаних квартир.

Кримінальне провадження було закрито у звязку з відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення.

Також апеляційний суд враховує положення Закону України Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача №4292-IX від 12 березня 2025 року, згідно якого відповідно до статті 388 ЦК України:

1. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

2. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо:

1) воно було продане або передане у власність у порядку, встановленому для виконання судових рішень;

2) воно було продане такому набувачеві на електронному аукціоні у порядку, встановленому для приватизації державного та комунального майна.

3. Держава, територіальна громада, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті, також не може витребувати майно від добросовісного набувача на свою користь, якщо: 1) з моменту реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності першого набувача на нерухоме майно, передане такому набувачеві з державної або комунальної власності у приватну власність, незалежно від виду такого майна, минуло більше десяти років;

2) з дати передачі першому набувачеві з державної або комунальної власності у приватну власність нерухомого майна, щодо якого на момент такої передачі законодавством не була встановлена необхідність державної реєстрації правочину або реєстрації права власності, минуло більше десяти років.

Зміна першого та подальших набувачів не змінює порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування майна, передбаченого цією частиною.

Дія положень цієї частини не поширюється на випадки, якщо майно на момент вибуття з володіння держави або територіальної громади належало:

а) до об`єктів критичної інфраструктури;

б) до об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави;

в) до об`єктів та земель оборони;

г) до об`єктів або територій природно-заповідного фонду, за умови наявності підтвердних документів про статус таких об`єктів (територій) на момент вибуття з володіння;

ґ) до гідротехнічних споруд, за умови наявності підтвердних документів про статус таких об`єктів на момент вибуття з володіння;

д) до пам`яток культурної спадщини, які не підлягали приватизації.

4. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках".

Відповідно до ч.5 ст. 390 ЦК України суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві. Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. Перерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку суду здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади. Держава чи територіальна громада, яка на підставі рішення суду компенсувала добросовісному набувачеві вартість майна, набуває право вимоги про стягнення виплачених грошових коштів як компенсації вартості майна до особи, з вини якої таке майно незаконно вибуло з володіння власника.

Порядок компенсації, передбачений цією частиною, не застосовується щодо об`єктів приватизації, визначених Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду".

Для цілей цієї статті під вартістю майна розуміється вартість майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви".

Згідно ч.2 ст.391 ЦК України, якщо органом державної влади або органом місцевого самоврядування, незалежно від того, чи мав такий орган відповідні повноваження, вчинялися будь-які дії, спрямовані на відчуження майна, в результаті яких набувачем такого майна став суб`єкт права приватної власності, спори щодо володіння та/або розпоряджання, та/або користування таким майном відповідним органом державної влади або органом місцевого самоврядування вирішуються на підставі статей 387 і 388 цього Кодексу".

Згідно Прикінцевих та перехідних положень положення цього Закону мають зворотню дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату набрання чинності цим Законом, а також у частині порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування чи визнання права щодо: нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до дня набрання чинності цим Законом; нерухомого майна, щодо якого на момент його передачі першому набувачеві законом не була встановлена необхідність державної реєстрації правочину або реєстрації права власності і дата його передачі першому набувачеві передує дню набрання чинності цим Законом.

У цій справі не було здійснено попереднього внесення позивачем Дніпровською міською радою, в інтересах якого з позовом звернувся прокурор, або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду.

Таким чином, враховуючи встановлені у справі обставини, враховуючи, що у справі не доведено належними та допустимими доказами недобросовісності у діях відповідачів, які є останніми набувачами та власниками спірного нерухомого майна квартир, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на час набуття відповідно кожною із цих відповідачів у власність вказаних квартир, і також враховуючи не здійснення попереднього внесення позивачем вартості такого майна на депозитний рахунок суду, відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Доводи апеляційної скарги про доведеність позовних вимог позивача, наявність правових підстав для задоволення позовних вимог є безпідставними та не підтверджуються належними доказами у справі.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради слід задовольнити частково, рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 30 травня 2024 року суду змінити в частині правового обгрунтування підстав відмови у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради задовольнити частково.

Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 30 травня 2024 року змінити в частині правового обгрунтування підстав відмови у задоволенні позову.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови

проголошена у судовому засіданні 29 липня 2025 року.

Повний текст постанови складено 31 липня 2025 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова