Справа № 459/2158/25
Провадження № 4-с/459/7/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року Шептицький міський суд Львівської області в складі:

головуючого судді Демяновської Ю.Д.,

при секретарі Гук Т.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Шептицький скаргу АТ КБ «Приватбанк» на дії державного виконавця Сокальського відділу державної виконавчої служби у Шептицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Стемковського Б.А. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, -

в с т а н о в и в:

27 червня 2025 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із скаргою, якою просить визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Сокальського відділу державної виконавчої служби у Шептицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Стемковського Б.А. про закінчення виконавчого провадження №51571164 від 08.05.2025 року; направити виконавчий лист №459/2647/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № CGН0GK00240203 від 17.10.2007 року в розмірі 26421,27 доларів США до Сокальського відділу державної виконавчої служби у Шептицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для подальшого стягнення боргу. Скаргу мотивовано тим, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 16 грудня 2015 року по справі №459/2647/15-ц стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № CGН0GK00240203 від 17.10.2007 року в розмірі 26421,27 доларів США, що за курсом 21,63 відповідно до службового розпорядження НБУ від 22.06.2015 року складає 571 492,07 грн. Вказує, що 06.06.2016 державним виконавцем відкрито виконавче провадження №51571164 з примусового виконання виконавчого листа №459/2647/15-ц, виданого 04 лютого 2016 року на підставі вказаного рішення суду. 08 травня 2025 року державним виконавцем Сокальського відділу державної виконавчої служби у Шептицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Стемковським Б.А. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №51571164 у зв`язку з фактичним виконанням в повному об`ємі рішення суду. Однак, вважає, що рішення суду від 16 грудня 2015 року не виконане, оскільки судовим рішенням стягнуто кредитну заборгованість в еквіваленті 26421,27 доларів США, що на момент ухвалення рішення становило 571 492,07 грн, а сплата боржником заборгованості на виконання рішення суду здійснювалася в національній валюті з прив`язкою до офіційного курсу станом на його ухвалення, а не з прив`язкою до офіційного курсу станом на дату виконання такого. Тому, у даному виконавчому провадженні погашення заборгованості відбулося частково на суму 17 948,26 доларів США, а відтак були відсутні правові підстави для закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду.

25.07.2025 року надійшов відзив на скаргу, у якому представник Сокальського відділу державної виконавчої служби у Шептицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції висловився про те, що у заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач скористався своїм правом та визначив суму заборгованості, яка підлягає стягненню у розмірі 571 492,07 грн, яку останньому і було перераховано на рахунок. З огляду на наведене, просить відмовити у задоволенні скарги. Одночасно просив проводити розгляд справи у його відсутності.

Представник скаржника адвокат Гулкевич Н.І. також подала клопотання про розгляд справи у її відсутності та повне підтримання вимог.

У зв`язку із неявкою учасників, фіксація судового засідання на підставі приписів ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги та цивільної справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення скарги частково, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що заочним рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 16 грудня 2015 року по справі №459/2647/15-ц задоволено позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості; стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентиф. номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ідентиф. номер НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № CGН0GK00240203 від 17.10.2007 року в розмірі 26421,27 доларів США, що за курсом 21,63 відповідно до службового розпорядження НБУ від 22.06.2015 року складає 571 492,07 грн; стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» по 1827,00 грн. сплаченого судового збору.

06.06.2016 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Сокальського районного управління юстиції Пилипцем О.Ю. за заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відкрито виконавче провадження №51571164 з виконання виконавчого листа №459/2647/15-ц, виданого Червоноградським міським судом Львівської області 04.02.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № CGН0GK00240203 від 17.10.2007 року в розмірі 26421,27 доларів США, що за курсом 21,63 відповідно до службового розпорядження НБУ від 22.06.2015 року складає 571 492,07 грн.

08.05.2025 року державним виконавцем Сокальського відділу державної виконавчої служби у Шептицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Стемковським Б.А. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №51571164 на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно змісту мотивувальної частини вказаної постанови, боржник повністю сплатив заборгованість, витрати виконавчого провадження та виконавчий збір.

Згідно з випискою по рахунку № НОМЕР_3 після відкриття виконавчого провадження № 51571164 (у період з 06.06.2016 по дату підготовки цієї скарги) для погашення заборгованості за кредитним договором надійшло 5622,22 доларів США.

З виписки по рахунку № НОМЕР_4 вбачається, що у період дії виконавчого провадження №51571164 на погашення заборгованості надійшло 12326,04 доларів США.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За правилами п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Згідно зі ст.192 Цивільного кодексу України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Загальні положення про виконання грошового зобов`язання закріплені у ст.533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях: якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Таким чином, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України.

Виконавче провадження №51571164 відкрито за виконавчим листом, виданим Червоноградським міським судом Львівської області на підставі заочного рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 16 грудня 2015 року, яким було стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентиф. номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ідентиф. номер НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № CGН0GK00240203 від 17.10.2007 року в розмірі 26421,27 доларів США, що за курсом 21,63 відповідно до службового розпорядження НБУ від 22.06.2015 року складає 571 492,07 грн.

Тобто визначаючи характер грошового зобов`язання, суд вирішив стягнути з боржника грошові кошти саме в іноземній валюті, а тому, у разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Вказане узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, сформульованим у постанові від 04 липня 2018 року у справі №761/12665/14-ц.

При цьому погашення суми, що підлягає стягненню за судовим рішенням, обчислюється в іноземній валюті, яка повинна бути конвертована в національну валюту на день здійснення платежу. Це означає, що виконуючи зобов`язання за виконавчим документом у національній валюті, боржник повинен брати до уваги офіційний валютний курс НБУ, встановлений для відповідної валюти на день платежу.

Зазначене узгоджується з правовим висновком викладеним у постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року по справі №750/2000/18 (провадження №61-38514св18).

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 04 липня 2018 у справі №761/12665/14-ц, від 16 січня 2019 року у справах №373/2054/16-ц, №464/3790/16-ц та №373/2054/16-ц вказала на те, що у разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом Національного банку України не вважається належним виконанням.

Перед прийняттям постанови про закінчення виконавчого провадження державний виконавець зобов`язаний встановити факт виконання відповідного рішення боржником, зокрема, шляхом отримання від боржника доказів його виконання.

Як вбачається із матеріалів справи, у період виконавчого провадження № 51571164 на погашення заборгованості надійшло 17948,26 доларів США.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що постановою державного виконавця Сокальського відділу державної виконавчої служби у Шептицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Стемковського Б.А. від 08.05.2025 року закінчено виконавче провадження №51571164, без фактичного виконання в повному обсязі рішення суду згідно із виконавчим документом, а тому така є незаконною та підлягає скасуванню, відтак скарга в цій частині підлягає задоволенню.

Доводи державного виконавця про те, що у заяві при відкриття виконавчого провадження стягувач зазначив суму боргу у розмірі 571 492,07 грн, яка і була стягнута у даному виконавчому провадженні, не заслуговують на увагу, так як таке суперечить приписам п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої виконавче провадження підлягає закінченню лише у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, а не заявою стягувача про відкриття виконавчого провадження.

Щодо вимоги стягувача про направлення виконавчого листа №459/2647/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № CGН0GK00240203 від 17.10.2007 року в розмірі 26421,27 доларів США до Сокальського відділу державної виконавчої служби у Шептицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для подальшого стягнення боргу слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.41 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Таким чином, вимога про направлення виконавчого листа до Сокальського відділу державної виконавчої служби у Шептицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для подальшого стягнення боргу є передчасною, тому у задоволенні такої слід відмовити.

Разом із тим, у відповідності до вимог ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом.

Положеннями ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з положеннями п.а ч.1 ст.449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Системний аналіз вказаних процесуальних норм разом із положеннями пункту «а» частини першої статті 449 ЦПК України, статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод.

Такий правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 143/950/19 (провадження № 61-21057св19), від 28 грудня2020 року у справі № 501/3532/18 (провадження № 61-14723св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 2-1441/10 (провадження № 61-17257св20).

У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі №466/948/19 вказано, що «строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься переліку таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові».

В свою чергу, відповідно до вимог ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Звертаючись до суду із зазначеною скаргою, скаржник зазначив, що оскаржувану постанову не отримував та дізнався про таку безпосередньо під час ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження 23.06.2025 року, тобто цього дня і дізнався про порушення свого права.

Таким чином, звернення до суду з даною скаргою здійснено в межах десятиденного строку.

Зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені законодавчі норми, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 258-260, 268, 353, 431,449-451 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Скаргу АТ КБ «Приватбанк» на дії державного виконавця Сокальського відділу державної виконавчої служби у Шептицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Стемковського Б.А. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження - задовольнити частково.

Визнати постанову державного виконавця Сокальського відділу державної виконавчої служби у Шептицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Стемковського Б.А. від 08.05.2025 року про закінчення виконавчого провадження №51571164 - незаконною.

Скасувати постанову державного виконавця Сокальського відділу державної виконавчої служби у Шептицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Стемковського Б.А. від 08.05.2025 року про закінчення виконавчого провадження №51571164.

В задоволенні решти вимог- відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвалу складено 05.08.2025 року

Суддя: Ю. Д. Дем`яновська