ПОСТАНОВА

Іменем України

10 липня 2025 року м. Кропивницький

справа № 941/1324/24

провадження № 22-ц/4809/822/25

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,

при секретарі Зайченко В.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 17 лютого 2025 року (суддя Шаєнко Ю.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати,-

встановив:

В жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до АТ «Українська залізниця» про вирішення трудового спору.

Просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну допомогу на оздоровлення за період 2017-2021 роки (включно) в розмірі 6849 гривень.

Обґрунтував позовну заяву тим, що перебуває із відповідачем у трудових відносинах, працює старшим електромеханіком в СП «Криворізька дистанція електропостачання» РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця». Вказав, що в порушення вимог трудового законодавства та колективного договору Придніпровської залізниці, при наданні щорічної відпустки йому не виплачувалася матеріальна допомога на оздоровлення за період 2017-2021 роки (включно), внаслідок чого утворилася заборгованість.

Рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 17 лютого 2025 року Позов ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати задоволено. Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 недоплачену матеріальну допомогу на оздоровлення за 2017-2021 роки в сумі 6849 гривень. Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь держави судовий збір у сумі 1211 гривень 20 копійок.

В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, а в задоволенні позову відмовити. Послався на те, що суд першої інстанції не врахував, що з 01.01.2017 не може застосовуватися розрахункова величина у вигляді мінімальної заробітної плати, а має застосовуватися еквівалент прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи, що норми Закону України №1774-VІІІ, яким встановлено особливі умови визначення посадових окладів працівників, є імперативними за своєю суттю, відповідач не міг нараховувати матеріальну допомогу на оздоровлення із застосуванням розрахункової величини у вигляді мінімальної заробітної плати.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває із відповідачем у трудових відносинах, працює старшим електромеханіком в СП «Криворізька дистанція електропостачання» РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця».

У 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 роках позивачу надавалась щорічна планова відпустка з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення відповідно до п.3.1.16. Колективного договору Придніпровської залізниці.

При цьому, при наданні щорічної відпустки позивачу виплачувалася матеріальна допомога на оздоровлення за період 2017-2021 роки (включно) із застосуванням розрахункової величини в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що прийняття Закону України «Про внесення змін до законодавчих актів України» № 1774-VІІІ від 06.12.2016 не створює юридичних наслідків щодо застосування п.3.1.16. Колективного договору Придніпровська залізниця 2007-2015, який є чинним станом на даний час, в частині виплати допомоги на оздоровлення, оскільки питання виплати матеріальної допомоги на оздоровлення, умови виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, обставини, за яких вона виплачується, а також кому саме вона може бути виплачена першочергово, визначається, в даному випадку, колективним договором

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України, статті 1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно зі статтею 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт.

Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів), відрядних розцінок, посадових окладів працівникам, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються роботодавцем з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував на неправильне обчисленням відповідачем розміру матеріальної допомоги на оздоровлення, яке полягає у застосуванні ним неналежної бази для розрахунку, що суперечить положенням пункту 3.1.16 Колективного договору Придніпровської залізниці.

Згідно з пунктом 3.1.16 Колективного договору Придніпровської залізниці визначено, що матеріальна допомога на оздоровлення виплачується за письмовою заявою працівника у розмірі 40% відсотків ставки чи посадового окладу на момент надання допомоги за професією, котру обіймає працівник, але не менше мінімальної заробітної плати по Україні на момент виплати допомоги

Наведені положення Колективного договору узгоджувалися з приписами статті 6 Закону України "Про оплату праці" (в редакції, чинній на момент переведення позивача), згідно якої основою організації оплати праці є тарифна система, яка включає: тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і тарифно-кваліфікаційні характеристики (довідники).

Разом з тим, з 01 січня 2017 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №1774-VІІІ від 06 грудня 2016 року, яким стаття 6 Закону України "Про оплату праці" була викладена в новій редакції, де тарифна сітка (схема посадових окладів) формується на основі тарифної ставки робітника першого розряду та міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів). Схема посадових окладів (тарифних ставок) працівників установ, закладів та організацій, що фінансуються з бюджету, формується на основі: 1) мінімального розміру посадового окладу (тарифної ставки), встановленого Кабінетом Міністрів України; 2) міжпосадових (міжкваліфікаційних) співвідношень розмірів посадових окладів ( тарифних ставок) і тарифних коефіцієнтів. Мінімальний посадовий оклад (тарифна ставка) встановлюється у розмірі, не меншому за прожитковий мінімум, встановлений для працездатних осіб на 01 січня календарного року.

Пунктом 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1774-VIII встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів і заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.

Пунктом 5 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1774-VІІІ від 06 грудня 2016 року встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим законом не застосовується, як розрахункова величина у колективних договорах та угодах усіх рівнів. Сторонам, які уклали колективні договори і угоди, у тримісячний строк привести їх норми у відповідність із цим Законом згідно із законодавством. До внесення змін до колективних договорів і угод усіх рівнів щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, починаючи з 01 січня 2017 року на виконання вимог Закону № 1774-VІІІ від 06 грудня 2016 року АТ «Українська залізниця» було зобов`язано при обчисленні матеріальної допомоги на оздоровлення застосовувати в якості розрахункової величини встановлений законом прожитковий мінімум для працездатних осіб.

З квітня 2017 року позивач до відпустки отримував матеріальну допомогу на оздоровлення з урахуванням змін, визначених вищевказаним Законом, що підтверджується матеріалами справи.

Тому, колегія суддів погоджується з аргументами апеляційної скарги про те, що з набранням чинності Закону України № 1774-VIII від 06 грудня 2016 року обчислення розміру матеріальної допомоги на оздоровлення позивача із застосуванням в якості розрахункової величини мінімальної заробітної плати стало недопустимим в силу імперативного припису закону, а тому незважаючи на положення пункту 3.1.16 Колективного договору Придніпровської залізниці, відповідач правомірно здійснював обчислення розміру матеріальної допомоги на оздоровлення з використанням базового показника - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом у відповідний період.

Отже, з набранням чинності Закону України № 1774-VIII від 06 грудня 2016 року обчислення розміру матеріальної допомоги на оздоровлення позивача з застосуванням в якості розрахункової величини мінімальної заробітної плати стало недопустимим в силу імперативного припису закону.

Посилання суду першої інстанції на те, що прийнята 29.03.2017 №Ц/6-25/713-17 за підписами голови правління ПАТ «Укрзалізниця» Ж.Марчека та голови профспілки залізничників і транспортних будівельників України В. Бубняка 31.03.2017 спільна Постанова керівництва регіональної філії «Придніпровська залізниця» і голови Дорожньої профспілкової організації Придністровської залізниці Букреєва О.В. за №П-4-5г від 31.03.2017 про застосовування з 01.04.2017 замість мінімальної заробітної плати, як розрахункової величини для визначення посадових окладів, заробітної плати та інших виплат передбачених колективними договорами, величину «125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом», прийнята з порушенням вимог Колективного договору, отже не підлягає застосуванню при визначенні розміру матеріальної допомоги на оздоровлення, є помилковим, оскільки колегія апеляційного суду, оцінивши докази, надані сторонами, встановивши фактичні обставини, дійшла висновку, що позивач отримував матеріальну допомогу на оздоровлення з урахуванням імперативних вимог Закону України № 1774-VIII від 06 грудня 2016 року.

З огляду на вказане, суд першої інстанції позов задовольнив безпідставно, оскільки заявлені позовні вимоги не ґрунтуються на Законі.

Отже, враховуючи, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з помилковими висновками, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги та відмовою в задоволенні позову, АТ «Українська залізниця» слід компенсувати документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору, сплачені відповідачем за подання апеляційної скарги у розмірі 1453,44 грн за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити.

Рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 17 лютого 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати відмовити.

Компенсувати Акціонерному товариству «Українська залізниця» судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1453,44 грн за рахунок держави.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07.08.2025.

Судді:

О.А.Письменний О.Л. Дуковський Л.М. Дьомич