Справа № 548/1409/25
Провадження № 2/548/666/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.08.2025 Хорольський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Старокожка В.П.,

за участю секретаря судового засідання- Безносик Д.Ю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорола в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Діджи Фінанс", представник позивача Романенко Михайло Едуардович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позиція позивача та відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі.

Представник позивача Романенко М.Е., діючи в інтересах свого довірителя ТОВ ''Діджи Фінанс", за допомогою підсистеми "Електронний суд" звернувся до Хорольського районного суду Полтавської області з позовною заявою до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якій просить стягнути з останньої заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 7824805 від 25.04.2024 у розмірі 25080,00 грн та понесені судові витрати.

Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 25.04.2024 між ТОВ ''Авентус Україна" та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 7824805, відповідно до умов якого ТОВ ''Авентус Україна" надало останній кредит у загальній сумі 9000,00 грн, які відповідачка зобов`язалася повернути та сплатити проценти за користування ними. ТОВ ''Авентус Україна" взяті на себе зобов`язання виконало, надавши відповідачці кредит відповідно умов цього договору шляхом перерахування їх на картковий рахунок останньої.

ТОВ ''Авентус Україна" та ТОВ ''ДІДЖИ ФІНАНС'' 27.11.2024 уклали договір факторингу № 27.11/24-Ф, відповідно умов якого право вимоги за кредитним договором № 7824805 від 25.04.2024 перейшло до ТОВ ''Авентус Україна". Відповідачка не виконала умови кредитного договору та не повернула кредит позивачу, а також не виконала всі інші грошові зобов`язання перед позивачем за кредитним договором. Згідно з договором факторингу сума боргу відповідачки перед новим кредитором ТОВ ''ДІДЖИ ФІНАНС'' становить 25080,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 9000,00 грн; заборгованість за відсотками - 11580,00 грн, заборгованість за пенею - 4500,00 грн. Оскільки зазначена сума заборгованості відповідачкою на даний час не погашена, що підтверджується розрахунком заборгованості, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Представник позивача у позові просив справу розглядати без його участі.

Ухвалою судді Старокожка В.П. від 27.06.2025 відкрито провадження у цій справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзив від відповідачки не надходив.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідачка та/або позивач до суду не подавали.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі відповідачкою отримано, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням від 09.07.2025 про вручення поштового відправлення.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що 25.04.2024 між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 у електронній формі укладено договір про надання споживчого кредиту № 7824805, відповідно до умов якого ТОВ "Авентус Україна" надало останній кредит у гривні в загальній сумі 7000,00 грн, а вона зобов`язалася одержати та повернути кошти по кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором /а.с. 19-22/.

Пунктами 1.3., 1.4. договору встановлено, що сума кредиту становить 7000,00 грн, строк кредиту - 357 днів з кінцевим терміном повернення 17.04.2025 (включно), періодичність сплати процентів - кожні 21 день.

Згідно з п. 1.5. договору тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка за користування коштами кредиту становить 1,50 % в день та застосовується у межах строку кредиту.

Загальні витрати за кредитом з урахуванням стандратної процентної ставки складають 37485,00 грн, орієнтована загальна вартість кредиту - 44485,00 грн відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.

Позивачем на виконання умов вказаного кредитного договору на картковий рахунок відповідачки 25.04.2024 була перерахована сума кредиту в розмірі 7000,00 грн, що підтверджується повідомленням ТОВ "Пейтек" від 19.05.2025 за вих. № 2.

Відповідно до додаткової угоди до вказаного договору, яка була укладена між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 02.05.2024, сторони домовилися збільшити суму кредиту до 9000,00 грн, процентна ставка та строк дії договору лишилися незмінними.

Відповідачкою умови договору не виконувалися, оплати за договором не вносилися, тому виникла заборгованість, яка станом на 26.11.2024 становила 25080,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 9000,00 грн; заборгованість за відсотками - 11580,00 грн, заборгованість за пенею - 4500,00 грн, що підтверджується копією картки обліку договору (розрахунок заборгованості), складеного первісним кредитором /а.с. 42-46/.

27.11.2024 між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ ''ДІДЖИ ФІНАНС'' укладено Договір факторингу № 27.11/24-Ф, відповідно до умов якого ТОВ "Авентус Україна" відступило ТОВ ''ДІДЖИ ФІНАНС'' за плату належні йому права вимоги /а.с. 26-30/.

Відповідно до витягу з Додатку № 1 до Договору факторингу, ТОВ ''ДІДЖИ ФІНАНС'' набуло права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором № 7824805 від 25.04.2024 у сумі 25080,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 9000,00 грн; заборгованість за відсотками - 11580,00 грн; заборгованість за пенею - 4500,00 грн.

У зв`язку із виникненням заборгованості по сплаті кредиту 08.04.2025 представником позивача надіслано відповідачці ОСОБА_1 досудову вимогу щодо сплати 25080,00 грн кредитних коштів в тридцятиденний строк та роз`ямнено наслідки невиконання цієї вимоги /а.с. 38/.

Станом на час звернення до суду із цим позовом даних про погашення кредитної заборгованості в матеріалах справи немає.

Норми права, застосовані судом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з такого.

Згідно з вимогами ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до змісту ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Згідно з вимогами ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Частиною 12 ст. 11 Закону України ''Про електронну комерцію'' передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Згідно з вимогами ст. 12 Закону України ''Про електронну комерцію'', якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України ''Про електронний цифровий підпис'' за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Мотивована оцінка аргументів сторін.

Суду надані належні докази переходу права вимоги до відповідачки ОСОБА_1 як боржника за договором споживчого кредиту № 7824805 від 25.04.2024 у визначеному первісним кредитором розмірі, що складає 25080,00 грн (тобто після переходу права вимоги жодні додаткові нарахування не здійснювалися).

Отже, позивач, як новий кредитор, отримав право вимоги до боржника ОСОБА_1 , а доказів визнання недійсним вказаного вище договору факторингу від 27.11.2024 суду не надано. Також у судовому провадженні не заперечено факту правомірності укладення такого договору.

Спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за кредитним договором, право вимоги за яким перейшло до нового кредитора.

При укладенні цього договору сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору та визначено: валюту кредитування, суму кредиту, процентну ставку за користування ним і порядок повернення кредиту, строк кредиту. Отож, укладений між сторонами договір є обов`язковим до виконання.

Відповідачка не надала суду допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що вона не укладала з первісним кредитором вказаного вище договору споживчого кредиту.

Термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк в повному об`ємі не була погашена (доказів погашення заборгованості суду не надано).

Отже, відповідачкою були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів.

В порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідачка свої зобов`язання не виконала, а саме не здійснила погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та в строки, у зв`язку із чим у ОСОБА_1 утворилася заборгованість перед позивачем (як новим кредитором) за тілом кредиту в розмірі 9000,00 грн, за відсотками - 11580,00 грн, а всього 20580,00 грн.

Відповідачка не надала суду альтернативних розрахунків заборгованості за кредитним договором, не спростувала проведеного розрахунку, а тому суд погоджується з розрахунком заборгованості, наданим позивачем в цій частині та вважає, що вказана заборгованість за тілом кредиту та відсотками підлягає стягненню із відповідачки на корисить позивача.

Щодо задоволення позовної вимоги про стягнення заборгованості за пенею в розмірі 4500,00 грн, суд доходить висновку про таке.

Відповідно до п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан з 05.00 год 24 лютого 2022 року, який триває донині.

Верховний Суд вже робив висновки щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 вересня 2023 року в справі № 910/8349/22); на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23).

Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;

Позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та здійснено розрахунок пені у розмірі 4500,00 грн у період дії в Україні воєнного стану, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Отже, оцінивши надані докази в сукупності та взаємозв`язку, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, а із відповідачки підлягає стягненню на користь позивача сума заборгованості у розмірі 20580,00, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 9000,00 грн; заборгованість за відсотками - 11580,00 грн.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн згідно квитанції про сплату від 30.05.2025 /а.с.1/.

Зважаючи на те, що позов задоволено частково, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 82,06 % сплаченого позивачем судового збору, що становить 1987,82 грн.

Щодо стягнення із відповідачки витрат за надання професійної правничої допомоги в сумі 6000,00 грн суд зазначає таке.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).

Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

Згідно із пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження судових витрат у вказаному вище розмірі до суду подано: копію Договору про надання правничої допомоги № 42649746 від 01.01.2025 з додатковою угодою до нього від 02.04.2025, укладеного між позивачем та адвокатським бюро "Анастасії Міньковської", копію акту про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом (виконання робіт, послуг) на загальну суму 6000,00 грн, який підписаний сторонами та в якому зазначено, що оплата цих послуг здійснюється клієнтом у повному обсязі при підписанні відповідного акту.

Також долучені відповідні документи на підтвердження повноважень представника.

Розподіляючи витрати, понесені позивачем на юридичну (правничу) допомогу, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують факт понесення таких витрат, та їх розмір.

Клопотання про неспівмірність таких витрат відповідачкою не надано, їх розмір не заперечувався.

Зважаючи на те, що позов задоволено частково, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 82,06 % від заявленого розміру, тобто 4923,60 грн.

Керуючись ст.ст. 509, 526, 530, 610-612, 1050, 1054, 1082 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 77, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 277-279, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Діджи Фінанс", представник позивача Романенко Михайло Едуардович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ''Діджи Фінанс" заборгованість за договором споживчого кредиту № 7824805 від 25.04.2024 у розмірі 20580 (двадцять тисяч п`ятсот вісімдесят) грн 00 коп, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 9000,00 грн; заборгованість за відсотками - 11580,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ''Діджи Фінанс" понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1987 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят сім) грн 82 коп та 4923 (чотири тисячі дев`ятсот двадцять три) грн 60 коп витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю ''Діджи Фінанс", адреса: 03035, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8.

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Головуючий