ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 632/252/15-ц Головуючий суддя І інстанції Кочнєв О. В.
Провадження № 22-ц/818/3184/25 Суддя доповідач Яцина В.Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Холод М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» - адвоката Дорошенко Марини Анатоліївни на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 31 березня 2025 року, у справі №632/252/15-ц, за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс», стягувач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп», боржник ОСОБА_1 , заінтересована особа приватний виконавець Цимбал Сергій Володимировича, про заміну сторони виконавчого провадження,

в с т а н о в и в :

27.03.2025 року заявник в особі своєї уповноваженої особи за посадою засобами поштового зв`язку звернувся до суду із відповідною заявою, в якій просив у порядку ст.442 ЦПК України замінити стягувача у даній справі з ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» на ТОВ «Цикл фінанс» у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа по даній справі. Копії відповідної заяви та додатків до неї заявником було направлено засобами поштового зв`язку боржнику, а стягувачу та заінтересованій особі засобами електронного суду.

Вказав, що підставою звернення було зазначено первинне ухвалення Первомайським міськрайонним судом Харківської області заочного рішення від 13.03.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором №ML-705/094/2008 від 14.01.2008 року у розмірі 620054,80 грн., з яких 269930,65 грн. заборгованості за кредитним договором, 80193,68 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами та 269930,65 грн. пені, а також 400,60 грн. як суму заборгованості за пов`язаним кредитним договором №705/20/08/1 від 14.01.2008 року та судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 3654,00 грн., яке набуло чинності 05.05.2015 року, а виконавчий лист був отриманий 08.05.2015 року.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 09.03.2021 року у складі судді Библіва С.В. по провадженню №6/632/4/21 на підставі відповідної заяви стягувача в даній справі було замінено на ТОВ «ФК «Укрфінанс груп». Вказана ухвала набула чинності.

ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» уклали договірфакторингу №29/07/22-ОТП від 29.07.2022 року, ТОВ «Цикл фінанс» як фактор вважав, що є правові підстави для набуття ним статусу нового стягувача у даній справі з метою примусового виконання вищевказаного заочного рішення суду.

У зв`язку із чим, ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» змушене звернутись до суду з метою заміни стягувана на його правонаступника у виконавчому документі.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 31 березня 2025 року відмовлено у прийнятті заяви та відкритті провадження за нею.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, представник ТОВ «Цикл Фінанс» адвокат Дорошенко Марина Анатоліївна подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу та передати справу до Первомайського міськрайонного суду Харківської області для продовження розгляду заяви.

Вказав, що ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» неодноразово звертався із заявою до суду про заміну сторони виконавчого провадження, проте суддею Кочнєвим О.В. дана заява залишалась без руху та згодом поверталась. ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» не могло виконати вимоги ухвали про залишення без руху, так як вони суперечили чинному законодавству. Зокрема суддею вимагалось надати докази, які суми були стягнуті з боржника за час відкритого виконавчого провадження і це враховуючи той факт, що ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» не є стороною виконавчого провадження. Більше того, у випадку задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження навіть у випадку, якщо будь-які стягнення з боржника відбувались, не передбачає збільшення можливого стягнення на користь нового стягувача.

Зазначив, що 30 травня 2024 року суддею Первомайського міськрайонного суду Харківської області Кочнєвим О.В було прийнято ухвалу у справі №632/252/15-ц, якою вирішено у задоволенні заяви ТОВ «Цикл Фінанс», стягувач ТОВ «ФК «Укрфінанс груп», боржник ОСОБА_1 , заінтересована особа приватний виконавець Цимбал Сергій Володимировича, про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №632/252/16-ц від 05.05.2015 року, виданого Первомайським міськрайонним судом Харківської області зі стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №ML-705/094/2008 від 14.01.2008 року у розмірі 620054,80 грн., з яких 269930,65 грн. заборгованості за кредитним договором, 80193,68 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами та 269930,65 грн. пені,

відмовити через закінчення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Як вбачається із резолютивної частини ухвали, було відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» у заміні сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №632/252/16-ц, а не з примусового виконання виконавчого листа №632/252/15-ц.

27 березня 2025 року ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» повторно звернулось із заявою про заміну сторони виконавчого провадження та надав всі наявні докази, які свідчать про зміну кредитора в зобов`язанні та наявні документи виконавчого провадження, а також надав обґрунтування, чому строк виконавчого листа не пропущений. 31 березня 2025 року суддею Первомайського міськрайонного суду Харківської області Кочнєвим О.В. було прийнято ухвалу у справі №632/252/15-ц за заявою ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» про заміну сторони виконавчого провадження, якою вирішив у прийнятті заяви та відкриття провадження за нею відмовити через наявність судового рішення, яке набрало законної сили, між тими ж сторони з того ж предмета за тих же підстав. Заява про заміну сторони виконавчого провадження є заявою, яка подається в межах судової справи по якій було прийнято рішення. Подання заяви про заміну сторони виконавчого провадження регулюється статтями 183 та 442 ЦПК України.

Зауважив, що суд безпідставно застосовано норми п.1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України. Велика Палата Верховного Суду у справі №86/871/14-ц від 13.11.2024 вичерпно надала висновки з аналогічного спірного питання: «90. Ухвала про відмову в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого документа, постановлена під час вирішення судом процесуального питання, пов`язаного з виконанням судового рішення, не є рішенням, яке набрало законної сили в розумінні статей 186, 255 ЦПК України (статей 175, 231 ГПК України). 91. Така ухвала про відмову в задоволенні (про задоволення) заяви під час вирішення судом процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судового рішення, не може бути підставою для закриття провадження у справі за пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України (пунктом 3 частини першої статті 231 ГПК України). 92. При цьому, розділ VI ЦПК України (розділ V ГПК України), який регулює вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судового рішення, не передбачає відкриття / відмови у відкритті / закриття провадження у справі під час вирішення таких питань.»

Заслухавши доповідь судді-доповідача, за відсутності учасників справи, які були належним чином повідомлені про судове засідання, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам ухвала суду не відповідає.

Як проголошує ст.129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (надалі Закон).

Відповідно до ст.1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб)це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із зміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктивний склад у частині кредитора.

Як передбачено частинами першою, другою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Аналогічні приписи містяться у частині п`ятій статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження (у виконавчому листі) шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження (у виконавчому листі), тобто, процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості вчиняти будь-які дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

За таких обставин, звернення сторони у справі чи правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та Закону України «Про виконавче провадження», оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби/ із відповідними заявами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 13.03.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором №ML-705/094/2008 від 14.01.2008 року у розмірі 620054,80 грн., з яких 269930,65 грн. заборгованості за кредитним договором, 80193,68 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами та 269930,65 грн. пені, а також 400,60 грн. як суму заборгованості за пов`язаним кредитним договором №705/20/08/1 від 14.01.2008 року та судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 3654,00 грн., яке набуло чинності 05.05.2015 року, а виконавчий лист був отриманий 08.05.2015 року.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 09.03.2021 року у складі судді Библіва С.В. по провадженню №6/632/4/21 на підставі відповідної заяви стягувача в даній справі було замінено на ТОВ «ФК «Укрфінанс груп». Вказана ухвала набула чинності.

29 липня 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія Укрфінансгруп та ТОВ «Цикл фінанс» було укладено договір факторингу №29/07/22-ОТП від 29.07.2022 року, на підставі якого було відступлено право вимоги за Кредитним договором.

Отже, ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право вимоги грошових зобов`язань за Кредитним договором, Договором поруки.

Так, питання заміни сторони виконавчого провадження регулюється положеннями ст. 442 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За таких умов, передбачена ст. 442 ЦПК України процедура застосовується і тоді, коли заміна кредитора здійснюється поза межами виконавчого провадження до його відкриття.

В даному випадку здійснюється заміна стягувача у виконавчому листі.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21), на яку, зокрема, послався й суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, на стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України. Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України.

Крім того, згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постановах від 31 жовтня 2018 року у справі №2-а-3494/11 та від 27 серпня 2020 року у справі №804/536/18, заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір (процесуальне правонаступництво), можлива на будь-якій стадії судового процесу, як на стадії розгляду справи, так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того, чи виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.

У таких висновках необхідно керуватися принципом обов`язковості судового рішення та тим, що виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду та завершальною стадією судового провадження, а незабезпечення виконання рішення суду призведе до порушення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Сам лише факт правонаступництва у матеріальних правовідносинах, без відповідного судового рішення про процесуальне правонаступництво, не забезпечує повної реалізації прав такої особи на виконання судового рішення, адже лише стягувач має право на отримання виконавчого листа та пред`явлення його до виконання. Таким чином, у правовій ситуації, коли у матеріальних правовідносинах відбулося правонаступництво, проте суд відмовляє у заміні у виконавчому листі сторони стягувача його правонаступником відбувається порушення принципу обов`язковості судового рішення та нівелюється правова мета звернення особи до суду, адже завдання цивільного судочинства - ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 0417/7776/2012 (провадження № 61-5419св21).

Відповідно до ст. 512 Цивільного Кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з копії виконавчого листа №632/252/15-ц, який неодноразово повертався, та попереднє виконавче провадження, яке було відкрите державним виконавцем 19.06.2019 було повернуто стягувачу на підставі ч. 1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження (а.с.4 на звороті).

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частина п`ята статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (пункт 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»).

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону (частина п`ята статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 липня 2024 року в справі № 127/2-1455/2010 (провадження № 61-1831св24) вказано, що:

«виконавчий документ неодноразово пред`являвся до виконання та повертався стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, зокрема, на підставі постанови державного виконавця від 29 грудня 2014 року.

Частиною п`ятою статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній станом на день винесення оскаржуваної постанови) встановлено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

Таким чином, з моменту переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення, яким у даному випадку є 30 грудня 2014 року. Враховуючи наведене, стягувач АТ «Ощадбанк» мав право пред`явити виконавчий документ до виконання з дня переривання цього строку до 30 грудня 2017 року. Встановлено, що банк пред`явив виконавчий лист до виконання у червні 2023 року, тобто після спливу трьох років з дня винесення постанови про повернення виконавчого листа стягувачу».

Законодавець в частині п`ятій статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» визначив у який момент починає перебіг строку пред`явлення виконавчого документу до виконання після його повернення стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення. Початок перебігу такого строку відбувається з наступного дня після постановлення постанови про повернення виконавчого документу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Цимбал Сергія Володимировича від 11.09.2019 відкрито виконавче провадження №60039794, яке відкрите на підставі виконавчого листа №632/252/15-ц від 05.05.2015 (а.с.5).

Таким чином, на даний час зазначений борг є непогашеним.

Отже, у відповідних виконавчих провадженнях були перерви, обумовлені поверненнями виконавчих листів, що переривало строки вчинення відповідних виконавчих дій.

Крім того, за інформацією з Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавче провадження № 60039794 з примусового виконання виконавчого листа № 632/252/15-ц щодо боржника ОСОБА_1 перебуває на примусовому виконанню, яке відкрито 11.09.2019.

Крім того,за приписами пунктів 12 та 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257,258,362,559,681,728,786,1293цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) в державі тривав з 12.03.2020 по 30.06.2023.

Крім того, військовий стан в державі, введений 24.02.2022, який неодноразово продовжувався, та триває і на даний час.

3 огляду на вищевикладене, встановлений законом строк пред`явлення виконавчого листа до виконання заявником не був пропущений, оскільки був перерваний, тому колегія судді не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ухвалою від 30.05.2024 року у справі №632/252/15-ц, провадження №6/632/90/24, яка набула чинності 17.06.2024 року, було відмовлено заявнику у заміні сторони виконавчого напису за ідентичних учасників справи з підстав, що виконавче провадження було відкрито після закінчення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки таким строк закінчився 05.05.2018 року, враховуючи, що жодних доказів пред`явлення виконавчого листа до виконання раніше попереднім стягувачем суду надано не було; вказане судове рішення заявник ТОВ «Цикл фінанс» не оскаржив в апеляційному порядку, а відповідно з ним погодився.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі №2-7763/10, провадження №14-197цс21 дійшла висновку про те, що враховуючи завдання виконавчого провадження, як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі. За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні підстави для процесуального правонаступництва. Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Згідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постановах від 25.06.2019 у справі № 910/10031/13 та від 18.01.2022 у справі № 34/425 від 16.02.2021 у справі № 911/3411/14 та від 08.02.2022 у справі № 2-7763/10 , що у вирішенні питання заміни сторони її правонаступником (як на будь-якій стадії судового процесу, так і на будь-якій стадії виконання судового рішення) у кожному конкретному випадку здійснюється судом, шляхом дослідження та надання оцінки доказам, наданим в обґрунтування відповідної заяви. У вирішенні питання процесуального правонаступництва у порядку статей 512, 514 ЦК України, суд у кожному конкретному випадку надає оцінку правочину, зокрема, у контексті оцінки на предмет його нікчемності і встановлення обставин щодо обсягу прав та умови переданих за ним прав.

Відповідно до правового висновку викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №86/871/14-ц від 13.11.2024 :

«При цьому Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

75. З огляду на пункт 1 частини другої статті 44 ЦПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

76. Отже, наявність ухвали про відмову у задоволенні (про задоволення) заяви під час вирішення судом процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судового рішення, є підставою застосування наслідків, визначених пунктом 1 частини другої статті 44 ЦПК України (подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин).

77. Разом з тим, розділ VI ЦПК України (розділ V ГПК України), яким врегульовано вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судового рішення, не передбачає відкриття / відмови у відкритті / закриття провадження у справі під час вирішення таких питань.

78. Заява (подання державного / приватного виконавця) з процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних (господарських) справах, у тому числі і про видачу дубліката виконавчого документа, підлягає розгляду без відкриття провадження у справі.

79. Таким чином, Велика Палата Верховного Суду виснує, що розгляд процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, у тому числі і заміна стягувача у виконавчому провадженні, і видача дубліката виконавчого документа, є триваючими правовідносинами до тих пір, поки судове рішення не буде виконане в порядку, передбаченому законом.

80. Тому державний / приватний виконавець чи заявник має право звертатися до суду з відповідним поданням, заявою, направленими на виконання статті 129 Конституції України щодо обов`язковості судового рішення, стільки раз, скільки це необхідно, аби виконати судове рішення (за винятком випадків, передбачених статтею 44 ЦПК України).

Ухвала про відмову в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого документа, постановлена під час вирішення судом процесуального питання, пов`язаного з виконанням судового рішення, не є рішенням, яке набрало законної сили в розумінні статей 186, 255 ЦПК України (статей 175, 231 ГПК України).

91. Така ухвала про відмову в задоволенні (про задоволення) заяви під час вирішення судом процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судового рішення, не може бути підставою для закриття провадження у справі за пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України (пунктом 3 частини першої статті 231 ГПК України).

Проте наявність такої ухвали є підставою для застосування наслідків, визначених пунктом 1 частини другої статті 44 ЦПК України (подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин).

92. При цьому, розділ VI ЦПК України (розділ V ГПК України), який регулює вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судового рішення, не передбачає відкриття / відмови у відкритті / закриття провадження у справі під час вирішення таких питань.

93. Заява (подання державного / приватного виконавця) з процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних (господарських) справах, зокрема і про видачу дубліката виконавчого документа, підлягає розгляду без відкриття провадження у справі.»

Суд апеляційної інстанції звертає увагу суду першої інстанції, що у даному випадку не може застосуватись п.2 ч.1 ст.186 ЦПК України, яка застосовується суддею до даних правовідносин за аналогією закону на підставі ч.9 ст.10 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами, оскільки заміна сторони виконавчого провадження не є тим судовим рішенням у розумінні ч.9 ст.10 ЦПК України.

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» має право звертатися до суду з відповідними заявами, направленими на виконання статті 129 Конституції України щодо обов`язковості судового рішення, стільки раз, скільки це необхідно, аби виконати судове рішення.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Також, за змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хаджинастасиу проти Греції", національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави на яких ґрунтується їхнє рішення, що серед іншого дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію.

Отже, ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.374, п. п. 3, 4 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Отже, у разі ухвалення судом апеляційної інстанції постанови про скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі (зокрема, ухвали про: повернення позовної заяви, відмови у відкритті провадження у справі, залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі) та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, усуваються перешкоди для подальшого провадження у справі.

Ураховуючи викладене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 259, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376,379, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив :

Апеляційну скаргупредставника Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» - адвоката Дорошенко Марини Анатоліївни задовольнити.

Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 31 березня 2025 року-скасувати та направити справу для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня ухвалення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 31 липня 2025 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії Ю.М. Мальований.

Н.П. Пилипчук.