КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/5980/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року м. Київ

Справа № 367/12630/24

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

за участю секретаря судового засідання Мех В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 06 грудня 2024 року, постановлену у складі судді Кухленка Д.С.,

у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту недостовірності інформації,

встановив:

У грудні 2024 року до Ірпінського міського суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту недостовірності інформації, в якій він просив:

Встановити факт недостовірності інформації, яка була поширена в Telegram-каналі «ІНФОРМАЦІЯ_13» на веб-сайті Telegram - за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 наступного змісту:

«Правоохоронці проводять обшуки у криптоділка ОСОБА_1 та його спільників. Групу осіб під керівництвом ОСОБА_3 підозрюють у криптовалютній «схемі» на мільярд гривень. За даними джерел, наразі українські силовики у співпраці з європейськими правоохоронними органами розслідують можливий факт вчинення кримінального правопорушення групою осіб під керівництвом ОСОБА_3 , які з використанням технічних можливостей бірж забрали всі доступи до системи у колишнього українського співвласника, заблокували на рахунках і привласнили кошти користувачів, патріотично налаштованих громадян, на суму більш ніж мільярд гривень. ОСОБА_4 відомий в IT-колах як напівкримінальний елемент, що спеціалізується на запуску так званих блокчейн-стартапів (у більшості - банальні фінансові «піраміди»)...

... Невдовзі тисячі користувачів ІНФОРМАЦІЯ_16 та інших бірж (як з України, так і з усієї Європи) з орбіти псевдобізнесмена повідомили про те, що не можуть вивести свої гроші із системи через їх блокування у криптогаманцях. Ішлося про суми від 300 до 30 тис. доларів.».

Встановити факт недостовірності інформації, яка була поширена в Telegram-каналі «ІНФОРМАЦІЯ_13» на веб-сайті Telegram - за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 наступного змісту:

«ІНФОРМАЦІЯ_17» ОСОБА_5 є однією з підозрюваних у криптовалютній «схемі» на мільярд гривень. Розслідується можливе кримінальне правопорушення, де група осіб привласнила понад мільярд гривень, заблокувавши кошти користувачів крипто-бірж».

Встановити факт недостовірності інформації, яка була поширена в Telegram-каналі «ІНФОРМАЦІЯ_13» на веб-сайті Telegram - за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 наступного змісту:

« ІНФОРМАЦІЯ_2 , пользователей и партнеров. Какая у тебя правда кормя русских с украденных у наших людей денег ? Приезжай и докажи правду или скоро притянут как собака сюда и в международный розыск.»

Встановити факт недостовірності інформації, яка була поширена в Telegram-каналі «ІНФОРМАЦІЯ_13» на веб-сайті Telegram - за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 наступного змісту: « Биржу ІНФОРМАЦІЯ_14 рейдернул ОСОБА_4 у бывшего совладельца и убежал к русским. Будьте острожны и выведите средства. Мошенник ОСОБА_1 скоро будет в международном розыске.»

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 06 грудня 2024 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції. Вважає, що справу необхідно розглядати в порядку окремого провадження з огляду на наступне.

Телеграм-канал «ІНФОРМАЦІЯ_13» не є веб-сайтом у традиційному розумінні цього терміну, а тому правові норми, що застосовуються до веб-сайтів, не можуть повною мірою відповідати особливостям соціальних мереж або месенджерів, таких як «Telegram».

Також, відсутність відомостей про власника Telegram-каналу «ІНФОРМАЦІЯ_13» на багатоплатформовому клауд-месенджері Telegram не є підставою для відмови у задоволенні заяви про встановлення факту недостовірності інформації, а зокрема відсутність відомостей про особу, яка поширила недостовірну інформацію, саме і є підставою для розгляду заяви про встановлення факту недостовірності інформації у порядку окремого провадження за правилами, визначеними розділом IV ЦПК України.

Враховуючи те, що автора дописів та власника Telegram-каналу «ІНФОРМАЦІЯ_13» не вдалось встановити, попри вжиті заходи, зокрема направлення адвокатських запитів для встановлення власника та/або адміністратора Telegram-каналу «ІНФОРМАЦІЯ_13», єдиним можливим способом захисту прав та інтересів заявника є звернення до суду в порядку окремого провадження задля встановлення факту поширення недостовірної інформації та спростування такої інформації.

Суд першої інстанції, помилково ототожнивши вимогу встановлення факту з наявністю спору про право, дійшов хибного висновку щодо неможливості розгляду справи в порядку окремого провадження, оскільки метою подання заяви є юридичне підтвердження недостовірності зазначеної інформації, а не вирішення спору про право чи встановлення відповідальності конкретної особи. Заява не містить вимог про стягнення матеріальної чи моральної шкоди або захист будь-яких інших прав, що могло б свідчити про наявність спору про право.

Також суд неправомірно звузив право скаржника лише до можливості подання позовної заяви, що є неприйнятним у випадку, коли немає відомостей про особу, яка поширила інформацію, чим позбавив скаржника реальної можливості відновлення порушених прав та створює для нього правову невизначеність.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги та просила задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника заявника, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу від 06 грудня 2024 року, Ірпінський міський суд Київської області виходив з того, що з матеріалів справи вбачається, що належною особою, яка нестиме відповідальність, є фірма-розробник програмного забезпечення Телеграм-канал «ІНФОРМАЦІЯ_13». Тому суд дійшов до висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження у справі окремого провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту недостовірності інформації, оскільки зі змісту даної заяви вбачається спір про право.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, оскільки вони не відповідають нормам матеріального та процесуального права, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає у порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 1 ст.315 ЦПК України передбачено перелік категорій справ, які розглядає суд про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Відповідно до ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Разом з тим частиною 1 статті 277 ЦК України встановлено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

За змістом ч.4 ст.277 ЦК України якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року №1 якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

У п.13 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 надано роз`яснення, що відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 277 ЦК судовий захист гідності, честі та ділової репутації внаслідок поширення про особу недостовірної інформації не виключається і в разі, якщо особа, яка поширила таку інформацію, невідома (наприклад, при направленні анонімних або псевдонімних листів чи звернень, смерті фізичної особи чи ліквідації юридичної особи, поширення інформації в мережі Інтернет особою, яку неможливо ідентифікувати, тощо). У такому випадку суд вправі за заявою заінтересованої особи встановити факт неправдивості цієї інформації та спростувати її в порядку окремого провадження. Така заява розглядається за правилами, визначеними розділом IV ЦПК.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 лютого 2019 року в справі №439/1469/15-ц міститься наступний висновок, що: «належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини третьої ст.175 ЦПК України). Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник вебсайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Якщо недостовірна інформація, що порочить гідність, честь чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів судам слід керуватися нормами, що регулюють діяльність засобів масової інформації».

Згідно з висновком Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11 грудня 2023 року у справі № 504/4099/16-ц , «відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 277 ЦК України судовий захист гідності, честі та ділової репутації внаслідок поширення про особу недостовірної інформації не виключається і в разі, якщо особа, яка поширила таку інформацію, невідома (наприклад, при направленні анонімних або псевдонімних листів чи звернень, смерті фізичної особи чи ліквідації юридичної особи, поширення інформації в мережі Інтернет особою, яку неможливо ідентифікувати, тощо). У такому випадку суд вправі за заявою заінтересованої особи встановити факт неправдивості цієї інформації та спростувати її в порядку окремого провадження. Така заява розглядається за правилами, визначеними розділом IV ЦПК України. У разі доведеності обставин, на які посилається заявник, суд лише констатує факт, що поширена інформація є неправдивою, та спростовує її. При цьому тягар доказування недостовірності поширеної інформації покладається на заявника, який несе витрати, пов`язані з її спростуванням.

Встановлення такого факту можливо лише у тому разі, коли особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома. Якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження особа, яка поширила інформацію, щодо якої виник спір, стане відома, то суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.»

Як вбачається з матеріалів справи, заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту недостовірності інформації та просив встановити факт недостовірності інформації, яка була поширена в Telegram-каналі «ІНФОРМАЦІЯ_13» на веб-сайті Telegram - за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 ; за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 ; за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 ; за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_15 .

Заява мотивована тим, що починаючи з 10 вересня 2024 року відносно заявника було розповсюджено недостовірну інформацію, яка містилась у публікаціях в Тelegram -каналі «ІНФОРМАЦІЯ_13» у вигляді, доступному для публічного ознайомлення. Поширена інформація у вказаних публікаціях є взаємопов`язаною і спрямованою на маніпулювання громадською думкою читачів цього каналу та створення негативного враження про особу заявника.

З метою встановлення авторів оспорюваних дописів та безпосередньо власника Telegram-каналу «ІНФОРМАЦІЯ_13» на веб-сайті Telegram у мережі Інтернет, заявник направив заяву до Дочірнього підприємства «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет» Консорціуму «Український центр підтримки номерів та адрес» щодо видачі довідки з відомостями про власника Telegram-каналу «ІНФОРМАЦІЯ_13» ( ІНФОРМАЦІЯ_6 /) та власника веб-сайту Telegram ( https://t.me ).

Згідно з Довідкою від 10.10.2024 № 194/2024-Д з відомостями про власника веб-сайту або інформацією про його встановлення, виданою Дочірнім підприємством «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет» Консорціуму «Український центр підтримки номерів та адрес», зазначено наступне:

« Веб-сайт Telegram фактично є багатокористувацькою платформою, користувачі якої мають технічну можливість створювати власні сторінки (Telegram- канали ).

Так, на веб-сайті Telegram: https.7/t.me / ( https://telegram.org/) створено Telegram-канал з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_10 », доступний за адресою у мережі Інтернет: ІНФОРМАЦІЯ_11 на якому міститься наступна інформація: «ІНФОРМАЦІЯ_18 » Наведені ідентифікатори не надають можливості встановити власника цього Telegram-каналу.

Враховуючи викладене, власником веб-сайтів: https://t.me/ та https://telegram.org/ є володілець облікового запису Павло Дуров ( ІНФОРМАЦІЯ_12 якщо інше не визначене умовами договору між останнім та реєстрантом (-ми) доменних імен t.me та telegram.org та/або отримувачем послуг хостингу, або якщо такий договір відсутній.

При цьому, на веб-сайті багатокористувацької платформи Telegram https://t.me/ ( https://telegram.org/) створено Telegram -канал з назвою "ІНФОРМАЦІЯ_13", доступний за адресою у мережі Інтернет: ІНФОРМАЦІЯ_11 »

З викладеного слідує, що власника Telegram-каналу «ІНФОРМАЦІЯ_13» заявнику встановити не вдалось, тому він вважає, що єдиним можливим способом захисту прав та інтересів заявника є звернення до суду в порядку окремого провадження задля встановлення факту поширення недостовірної інформації та спростування такої інформації.

Відповідно до висновків Верховного Суду у постанові від 01.06.2022 у справі № 713/1710/19 : «Відповідно до статті 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» веб-сайт - сукупність даних, електронної (цифрової) інформації, інших об`єктів авторського права і (або) суміжних прав тощо, пов`язаних між собою і структурованих у межах адреси веб-сайту і (або) облікового запису власника цього веб-сайту, доступ до яких здійснюється через адресу мережі Інтернет, що може складатися з доменного імені, записів про каталоги або виклики і (або) числової адреси за Інтернет-протоколом; веб-сторінка - складова частина веб-сайту, що може містити дані, електронну (цифрову) інформацію, інші об`єкти авторського права і (або) суміжних прав тощо; власник веб - сайту - особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту. За відсутності доказів іншого власником веб-сайту вважається реєстрант відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до веб - сайту, і (або) отримувач послуг хостингу; власник веб-сторінки - особа, яка є володільцем облікового запису, що використовується для розміщення веб-сторінки на веб-сайті, та яка управляє і (або) розміщує електронну (цифрову) інформацію в межах такої веб-сторінки. Власник веб-сайту не є власником веб-сторінки, якщо останній володіє обліковим записом, що дозволяє йому самостійно, незалежно від власника веб-сайту, розміщувати інформацію на веб-сторінці та управляти нею.

Отже, автором публікацій і дописів на персональній веб-сторінці у соціальній мережі Facebook є власник веб-сторінки, який незалежно від власника веб-сайту розміщує інформацію на веб-сторінці та управляє нею. Власник соціальної мережі Facebook не бере безпосередньої участі у розміщенні інформації власником веб - сайту, недостовірність якої доводить позивач.»

Із викладеного вбачається, що заявнику ОСОБА_1 не вдалося встановити відомості про власника Тelegram-каналу з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_13 », в якому поширена, на його думку, недостовірна інформація, а тому заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування в порядку окремого провадження за правилами, визначеними розділом IV ЦПК України.

Посилання у довідці Дочірнього підприємства «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет» на те, що власником веб-сайтів: https://t.me/ та https://telegram.org/ є володілець облікового запису - Павло Дуров ( ІНФОРМАЦІЯ_12 не є підставою для відмови у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , оскільки вказана особа є розробником та засновником багатоплатформового месенджеру Telegram, користувачі якого мають технічну можливість створювати власні сторінки, а наведені ідентифікатори, як зазначено у довідці, не надають можливості встановити власника цього Telegram-каналу.

При цьому у довідці Дочірнього підприємства «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет» інформація про реєстранта доменного імені в службі WHOIS прихована, тобто відсутня повна інформація щодо найменування - прізвища, імені, по батькові, щодо адреси місцезнаходження, а відповідно до положень ст.175 ЦПК України позовна заява повинна, зокрема, містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) тощо, що також позбавляє заявника можливості звернутися із цивільним позовом.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , вбачаючи на цій стадії цивільного процесу спір про право.

Якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження особа, яка поширила інформацію стане відома, то суд не позбавлений можливості залишити вказану заяву без розгляду і роз`яснити заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, які привели до постановлення помилкової ухвали.

Згідно ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374 - 379, 381 - 383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , - задовольнити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 06 грудня 2024 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 08 серпня 2025 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.