Справа № 758/7439/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2025 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді- Якимець О. І.,

за участю секретаря судового засідання Карпишиної К.С.,

представника заявника - Штуць Н.Г.,

розглянувши матеріали заяви поданої у порядку окремого провадження ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту родинних відносин,

в с т а н о в и в :

заявник звернувся до суду із заявою у порядку окремого поводження у якій просить встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви вказується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі рішення Залізничного районного суду міста Києва від 15.10.1999 усиновлений ОСОБА_3 .

Зазначається, що біологічний батько заявника - ОСОБА_4 є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

Як стверджується у заяві, ОСОБА_2 є рідною бабусею заявника за біологічним батьком (до розірвання шлюбу мала прізвище ОСОБА_7 ).

Зі слів заявника, попри факт усиновлення, він з бабусею завжди перебував у постійних родинних відносинах.

Зауважується, що з часу усиновлення та по даний час, спілкування між заявником та ОСОБА_2 ніколи не припинялося, родинні відносини не переривалися та продовжилися у формі особистого спілкування та сім`ями, відпочинку, відвідування, взаємної підтримки (моральна, матеріальна, фізична) та допомоги.

Як вказує заявник, факт усиновлення змінив юридичні обов`язки щодо біологічних батьків та їх родичів, однак не розірвав біологічний та фактичний родинний зв`язок з бабусею за біологічним батьком.

У заяві звертається увага на те, що 19.06.2020 між заявником та ОСОБА_2 був укладений Договір довічного утримання (догляду), згідно якого ОСОБА_2 передала у власність заявника належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 , взамін чого заявник зобов`язався надавати ОСОБА_2 довічне матеріальне забезпечення.

Станом на даний час, стан здоров`я ОСОБА_2 суттєво погіршився та відповідно Висновку № 48/2 від 12.11.2024, ОСОБА_2 не в змозі самостійно пересуватися та потребує постійного догляду на непрофесійній основі.

Наголошується, що заявник є військовослужбовцем та з 2022 року несе військову служб, а інші члени сім`ї першого та другого ступеня споріднення та інші особи, які 6 могли здійснювати такий догляд ОСОБА_2 , відсутні.

У зв?язку з цим, як вказується у заяві, зважаючи на необхідність здійснювати постійний догляд за бабусею за біологічним батьком - ОСОБА_2 , з огляду на відсутність інших членів сім?ї першого та другого ступеня споріднення інших осіб, які 6 могли здійснювати такий догляд, заявник вживає заходів щодо формування документів необхідних для звільнення із військової служби на підставі пп. г п. 3 ч. 4 ст.26 Закону України « Про військовий обов?язок і військову службу».

Акцентується, що відповідно до акту обстеження сімейного стану військовослужбовця від 08.05.2025 комісія ІНФОРМАЦІЯ_1 прийшла до висновків про те, що заявник не може здійснювати постійний догляд, з огляду на втрату родинного зв`язку із бабусею за біологічним батьком ОСОБА_2 , посилаючись на правові наслідки усиновлення встановлені частиною першою статті 232 Сімейного кодексу України - припинення особистих та майнових прав та обов`язків між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням.

Таким чином, факт родинних відносин між заявником та ОСОБА_2 має юридичне значення, оскільки:

- необхідний для подальшого складення акту обстеження сімейного стану щодо встановлення постійного догляду у порядку встановленому Інструкцією;

- забезпечує можливість звернення за реалізацією обов`язків та прав пов`язаних із постійним доглядом;

- створює умови щодо подальшої реалізації прав на звільнення від військової служби;

- породжує юридичні наслідки, пов`язані з правами та обов`язками заявника щодо звільнення від військової служби.

Підставою для звернення до суду з цією заявою є необхідність встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 , які перебувають у прямій лінії родинного зв`язку: бабуся - внук.

Ухвалою суду від 16.06.2025 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

У судовому засіданні представник заявника підтримала подану заяву, просила її задовольнити.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд прийшов до такого висновку.

Судом встановлено, 23.12.1993 між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 розірвано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 31 рік помер ОСОБА_4 , що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про смерть серїі № НОМЕР_2 .

З матеріалів заяви встановлено, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є мати ОСОБА_2 та батько ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 .

В матеріалах справи міститься копія повторно виданого свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

Відповідно до свідоцтва про одруження від 31.12.1998 серії НОМЕР_4 , між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 укладено шлюб.

Рішенням Залізничного районного суду м. Києва від 15.10.1999 ОСОБА_3 усиновлено ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та присвоєно дитині прізвище ІНФОРМАЦІЯ_8 і по-батькові ІНФОРМАЦІЯ_8 , а в актовому записі № 670 від 24.04.1990 року складеному Залізничним райвідділом РАГСу м. Києва про народження ОСОБА_13 записано батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Як вбачається з матеріалів справи, 19.06.2020 між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 був укладений Договір довічного утримання (догляду), відповідно до умов якого ОСОБА_2 передала у власність заявника належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 , взамін чого заявник зобов`язався надавати ОСОБА_2 довічне матеріальне забезпечення.

Відповідно до Висновку про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі № 48/2 від 12.11.2024, ОСОБА_2 не в змозі самостійно пересуватися та потребує постійного догляду на непрофесійній основі.

Заявник є військовослужбовцем, що підтверджується посвідченням офіцера серії НОМЕР_5 .

Відповідно до акту обстеження сімейного стану військовослужбовця від 08.05.2025 комісія ІНФОРМАЦІЯ_1 прийшла до висновків про те, що заявник не може здійснювати постійний догляд, з огляду на втрату родинного зв`язку із бабусею за біологічним батьком ОСОБА_2 , посилаючись на правові наслідки усиновлення встановлені частиною першою статті 232 Сімейного кодексу України - припинення особистих та майнових прав та обов`язків між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням.

До матеріалів заяви також долучено копії: паспорта ОСОБА_1 , серія НОМЕР_6 ; ідентифікаційного номера ОСОБА_1 ; паспорта ОСОБА_2 серія НОМЕР_7 ; ідентифікаційного номера ОСОБА_2 ; пенсійного посвідчення ОСОБА_2 .

Частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Зокрема, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Спірні правовідносини щодо встановлення факту, що має юридичне значення регулюються гл. 6 розд. IV ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Як зазначено, зокрема, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 04.08.2022 у справі № 752/21394/21 (провадження № 61-2630ск22), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20.06.2019 у справі № 632/580/17 зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що: «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

Відповідно до ч. 1 ст. 232 Сімейного кодексу України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням.

При усиновленні дитини однією особою ці права та обов`язки можуть бути збережені за бажанням матері, якщо усиновлювачем є чоловік, або за бажанням батька, якщо усиновлювачем є жінка.

Відповідно до ч. 2 ст. 239 СК України у разі скасування усиновлення відновлюються права та обов`язки між дитиною та її батьками, іншими родичами за походженням.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У цій справі згідно рішення Залізничного районного суду м. Києва від 15.10.1999 заявника було усиновлено ОСОБА_3 , присвоєно дитині прізвище ІНФОРМАЦІЯ_8 і по-батькові ІНФОРМАЦІЯ_8 , а в актовому записі № 670 від 24.04.1990 року складеному Залізничним райвідділом РАГСу м. Києва про народження ОСОБА_13 записано батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.23-24).

Як зазначив Пленум Верховного Суду України у постанові №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 р. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов`язки визначаються на підставах, передбачених СК.

Відповідно до ст. 117 КпШС (чинного на час усиновлення заявника) усиновлені та їх потомство у відношенні до усиновителів та їх родичів, а усиновителі та їх родичі у відношенні до усиновлених та їх потомства прирівнюються в особистих і майнових правах та обов`язках до родичів за походженням. Усиновлені втрачають особисті та майнові права і звільняються від обов`язків щодо своїх батьків та їх родичів.

При усиновленні дитини однією особою ці права і обов`язки можуть бути збережені за бажанням матері, якщо усиновитель чоловік, або батька, якщо усиновитель жінка.

Усиновлення є юридичним фактом, внаслідок якого виникають, змінюються та припиняються правовідносини. Насамперед, здійснення усиновлення носить характер правовстановлюючого факту, адже після здійснення усиновлення виникає новий комплекс правовідносин, прав та обов`язків між суб`єктами цих правовідносин. Внаслідок факту усиновлення виникають відносини не тільки між усиновлювачем та особою, яку усиновляють, але й з іншими членами сім`ї та родичами усиновлювача. Окрім цього, внаслідок усиновлення припиняється правовий зв`язок (а відповідно й правовідносини) між батьками та особою, яка усиновлена. Це тягне за собою і припинення правовідносин, які існують між усиновлюваною дитиною та іншими членами сім`ї й родичами.

За загальним правилом, правові відносини між усиновленою особою та батьками за походженням припиняються з моменту здійснення усиновлення, незалежно від способу усиновлення (подружжям чи однією особою, із записом усиновлювачів батьками чи без такого).

Згідно судового рішення Залізничного районного суду м. Києва від 15.10.1999 не зазначено щодо збереження за бажанням матері прав та обов`язків при здійсненні усиновлення дитини.

Таким чином, оскільки після усиновлення правовий зв`язок заявника із бабою ОСОБА_2 (матір`ю біологічного батька заявника) було втрачено, а тому у суду відсутні підстави для встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

З урахуванням вищенаведеного, в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 76-80, 263-265, 273, 293, 294, 315-317, 319, 352, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволені заяви поданої у порядку окремого провадження ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту родинних відносин - відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч. 2 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасники справи:

заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце реєстрації - АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 ;

заінтересована особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце реєстрації - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 ;

заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце знаходження - АДРЕСА_4 , ЄДРПОУ НОМЕР_10 .

Суддя О. І. Якимець