Провадження №2/523/6191/25
"05" серпня 2025 р. м. Одеса
Суддя Пересипського районного суду міста Одеси Кремер І.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Донецького відділу Державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з нерухомого майна,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Донецького відділу Державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з нерухомого майна.
Дослідивши матеріали позовної заяви, суддя доходить висновку, що даний позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства з огляду на наступне.
29.06.2012 державним виконавцем було винесено постанову у ВП № 14261205 про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції від 21.04.1999 (відсутність у боржника майна). При цьому, арешт накладений постановою від 01.02.2012 на все майно боржника скасований не був.
18.08.2009 державним виконавцем Відділу ДВС Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку було винесено постанову про відкриття ВП № 14312763 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1420 від 24.07.2009 Київського районного суду м. Донецька про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 210000,00 грн. Цією ж постановою державного виконавця у вказаному виконавчому провадженні було накладено арешт на належне боржнику нерухоме майно, а саме квартиру.
11.11.2011 державним виконавцем було винесено постанову у ВП № 14312763 про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції від 21.04.1999 (направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу ДВС). При цьому, арешт накладений постановою від 18.08.2009 на належну боржнику квартиру скасований не був.
02.12.2013 державним виконавцем було винесено постанову у ВП № 28845270 про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 8 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції від 21.04.1999 (коштів від реалізації не достатньо для задоволення вимог). При цьому, арешт накладений постановою від 01.02.2012 на все майно боржника скасований не був.
Позивач ОСОБА_1 вказує на те, що на даний момент він в повному обсязі виконав всі свої зобов`язання перед ОСОБА_2 , про що останнім було складено власноручно розписку.
29.09.2021 шляхом злиття відділу ДВС у м. Донецьку Східного МУМЮ (м. Харків), в тому числі й Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку було утворено Донецький ВДВС у Донецькому районі Донецької області Східного МУМЮ (м. Харків).
22.04.2025 ОСОБА_3 звернувся до Донецького ВДВС у Донецькому районі Донецької області Східного МУМЮ (м. Харкова) із заявою, у якій просить закінчити виконавчі провадження ВП № 14261205, № 28845270 та ВП № 14312763 скасувати арешти, накладені на його майно в межах вказаних виконавчих проваджень.
Окрім того, у вказаному листі вбачається, що надати будь яку вичерпну інформацію про вказаним виконавчим провадженням не надається за можливим, оскільки приміщення Калініського районного ВДВС у м. Донецьк ГТУЮ в Донецькій області були захоплені в результаті проведення активної фази АТО. Виконавчі провадження та інше майно знаходяться за місцем їх попередньої реєстрації на непідконтрольній тимчасово території України.
Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 просить суд ухвалити рішення, яким зняти арешти та оголошення заборони на відчуження його майна, накладених у ВП № 14261205, № 28845270 та ВП № 14312763.
Рішенням Ради суддів України від 25.11.2021 року № 55 «Про використання суддями ЄДРСР у режимі повного доступу» затверджено, що повний доступ до усіх інформаційних ресурсів ЄДРСР судді можуть використовувати безпосередньо для здійснення правосуддя.

Так, суддею із наявних даних в ЄДРСР встановлено, що ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.12.2021 у справі № 2-1402/09 за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Репіна К.А. постановлено задовольнити скаргу ОСОБА_1 та зобов`язати держ. виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Репіна К.А. розглянути питання щодо передання виконавчих проваджень № 14261205 та № 14312763 від Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) до Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за територіальністю (прим. суду - https://reyestr.court.gov.ua/Review/102059055).

З огляду на вищевикладене, у суду є обґрунтовані підстави стверджувати, що виконавчі провадження № 14261205 та № 14312763 з виконання виконавчого листа № 2-1420 від 24.07.2009 Київського районного суду м. Донецька, у яких позивач просить скасувати накладені арешти, перебували у провадженні Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та в подальшому були передані на виконання до Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за територіальністю.

Окрім того, суддею із наявних даних в ЄДРСР встановлено, що ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 15.03.2016 у справі № 372/1416/15-ц за поданням виконуючого обов`язки начальника відділу ДВС Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області Снєгірьова В.В. про обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 постановлено відмовити у задоволенні даного подання (прим. суду - https://reyestr.court.gov.ua/Review/56459206).

Вказаною ухвалою суду від 15.03.2016 встановлено, що виконавчий лист № 7336/10 від 17.03.2011 року з виконання рішення Київського районного суду міста Донецька про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , громадської організації «Фонд Антикорупція» про солідарне стягнення на користь ОСОБА_2 грошових коштів на загальну суму 285 330,45 грн. перебував на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області.

Право та порядок на звернення до суду за захистом прав, свобод чи законних інтересів визначається процесуальним законом.

ЦПК України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Згідно приписів ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

В порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Вказаний висновок сформовано у постанові ВС/КЦС від 19.01.2022 року у справі № 577/4541/20, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи.

Суд констатує, що постанови про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження відносно боржника ОСОБА_1 винесені уповноваженою особою в рамках:

?виконавчих проваджень № 14261205 та № 14312763 за виконавчим листом № 2-1420, виданим Київським районним судом м. Донецька 24.07.2009;

?виконавчому провадженні № 28845270 за виконавчим листом № 2-7336, виданим Київським районним судом м. Донецька 17.03.2011.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший порядок судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки оскаржувані арешти накладено на майно позивача ОСОБА_1 , який був боржником у виконавчих провадженнях, з метою забезпечення виконання рішення суду, судом встановлено, що він не може виступати позивачем у цій справі й така справа не підлягає розгляду в позовному провадженні, у зв`язку з чим слід відмовити у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 , оскільки така не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 186, 260, 354 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Донецького відділу Державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з нерухомого майна.

Роз`яснити ОСОБА_1 про його право оскаржити рішення державного виконавця в порядку в порядку оскарження боржником рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повної ухвали суду.

Суддя Пересипського

районного суду м. Одеси: І.О. Кремер