Справа №295/5299/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі головуючого судді Перекупка І.Г., при секретарі судового засідання Конончук Ю.О., за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщені Богунського районного суду м. Житомира справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів на дитину, -

В С Т А Н О В И В:

До Богунського районного суду м. Житомира звернувся ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів на дитину. В обгрунтування позовних вимог позивач вказав, що рішенням Богунського районного суду Житомирської області від 31.01.2023 р. стягнуто з нього, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21.12.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Також, рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 31.08.2016 р. стягується з нього, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26.05.2016 р і до досягнення повноліття.

Згідно рішень судів з нього, ОСОБА_3 підлягає стягненню аліментів в загальному розмірі 7/12 (1/4 + 1/3) частин всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, що становить 58,33 %, при цьому, за змістом ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів - 50 відсотків.

Дані обставини ставлять його, ОСОБА_3 в край тяжкий матеріальний стан та призводять до накопичення у нього щомісячної заборгованості по аліментах та автоматичного віднесення його до категорії «боржника» аж до повноліття дітей, що позбавляє мене можливості вчиняти будь-які дії відносно рухомого або нерухомого майна.

Після призначення судом аліментів на другу дитину його, ОСОБА_3 матеріальний стан змінився, адже в силу перебування на його утриманні двох дітей він значно погіршився.

Під час винесення судом рішення від 31.03.2023 р. не було враховано наявність у нього аліментів на користь іншої неповнолітньої дитини та не з`ясовувався його майновий стан, виходячи із того, що рішення приймалося без його участі.

ОСОБА_3 звернув увагу, що він являється військовослужбовцем Збройних Сил України з 2013 р., має статус учасника бойових дій та на даний час стан його здоров`я погіршився,

У зв`язку з цим йому призначили відповідне лікування та вирішується питання оперативного лікування кили МХВ L5S1, що підтверджується протоколом МРТ обстеження від 28.03.2025 р., випискою із медичної карти хворого від 31.03.2025 р. та направленням па подальший медичний огляд від 03.04.2025 р. Зміни в стані його здоров`я потребують додаткових матеріальних витрат на лікування.

Позивач наполягає, що вказані обставини та докази слугують підтвердженням зміни (значного погіршення) стану здоров`я та матеріального становища його, як платника аліментів.

Просить зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/3 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) але не менше гарантованого 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволені позовних вимог.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних та в обгрунтування своєї позиції вказали, що звертаючись до суду з позовом про зміну розміру аліментів позивач посилається на те, що у нього змінився стан здоров`я у сторону погіршення, оскільки позивач хворіє. На підтвердження доводів позову, позивач долучи копії документації, однак копії чеків про придбання ліків та інших доказів на підтвердження необхідності систематичного проходження лікування та необхідності систематичного придбання ліків за власні кошти не долучив.

Позивач не долучив до позову належних доказів, на підставі яких, відповідно до приписів ч. 1 ст. 192 та ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України (далі СК України), можливо дійти висновку про наявність достатніх підстав для зменшення розміру аліментів з 1/3 частини доходу на 1/6 частини доходу.

Дослідивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, заслухавши учасників процесу, оцінивши безпосередньо в судовому засіданні всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 18.04.2025 р. головуючим по справі визначено суддю Перекупка І.Г. (а. с. 17).

Ухвалою суду від 01.05.2025 р. справу прийнято до свого провадження та відкрито спрощене позовне провадження. (а. с. 20-21).

09.06.2025 р. до суду надійшов відзив від представника відповідача ОСОБА_2 , у якому вона просила відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 з огляду на наступне. Посилання позивача, що у нього змінився стан здоров`я в сторону погіршення, оскільки позивач хворіє. На підтвердження доводів позову, позивач долучив копії документації, однак копії чеків про придбання ліків та інших доказів на підтвердження необхідності систематичного проходження лікування та необхідності систематичного придбання ліків за власні кошти не долучив. (а. с. 14-16).

Позивач не долучив до позову належних доказів, на підставі яких, відповідно до приписів ч. 1 ст. 192 та ч. 1 ст. 182 СК України, можливо дійти висновку про наявність достатніх підстав для зменшення розміру аліментів з 1/3 частини доходу на 1/6 частини доходу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 р. та набула чинності для України 27 вересня 1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Судом встановлено, що рішенням Богунського районного суду Житомирської області від 31.01.2023 р. стягнуто з нього, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21.12.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. (а. с. 6-7)

Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 31.08.2016 р. стягується з нього, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26.05.2016 р і до досягнення повноліття. (а. с. 8-9)

Згідно Наказу № 184 від 29.06.2024 р. капітана ОСОБА_3 призначено на посаду помічника командира бригади військової частини НОМЕР_1 . (а. с. 10-12).

Будь яких доказів, щодо складу сім`ї позивача та перебування у нього на утриманні членів сім`ї матеріали справи не містять.

Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Згідно із статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Верховний Суд України в Постанові від 05 лютого 2014 р. в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За положеннями ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Крім того, в наказному, тобто безспірному порядку, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч. 5 ст.183 СК України).

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 р. № 6-143цс13.

Щодо посилання позивача на погіршення його матеріального стану у зв`язку з погіршенням його стану здоров`я, суд зазначає наступне.

На підтвердження вище вказаних обставин надав до суду копію виписки із медичної картки амбулаторного (стацонарного) хворого № 9391839; копію направлення на медичний огляд. (а. с. 14-16)

Дослідивши вище документи, суд вважає що позивачем не доведено належними доказами важкий стан його здоров`я та скрутне матеріальне становище у зв`язку з проходженням військової служби і супутніх захворювань та ускладнень.

Позивачем не надано жодних доказів своїх видатків, при порівнянні яких з поточним доходом позивача можливо б було зробити висновок про дійсний матеріальний стан позивача, також позивачем не надано відомостей про отримання доходів за період до винесення рішення суду від 31.01.2023 р.

Інших належних та допустимих доказів зміни матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення його здоров`я позивачем суду також надано не було.

Дана справа розглядається в рамках цивільного судочинства. Положеннями процесуального закону, який регулює правила розгляду таких справ, визначено, що розглядаючи цивільні справи суд керується принципом диспозитивності та змагальності, які визначають, що кожна сторона повинна самостійно подавати докази та доводити ті обставини на які посилається, в тому числі, шляхом подання доказів, заявлення клопотань і несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування заявлених вимог не може перебирати на себе суд або інша сторона. (ст. ст. 12, 13 та 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона, повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України).

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що позивач переконливих доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України), на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, та слугувати самостійними підставами для зменшення їх розміру не може, крім того, розмір стягуваних аліментів за рішенням суду не є завищеним, тому суд вважає, що достатніх та законних підстав для зменшення розміру аліментів немає, а відтак в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 141, 180-183, 192 СК України, ст. ст. 12,13,18, 77, 78, 80, 81, 259, 263-265, 280, 281, 284 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів на дитину, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 31.07.2025 року.

Суддя Богунського районного

суду м. Житомир І.Г. Перекупка