Справа № 703/3817/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі головуючого-судді Прилуцького В.О., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в залі суду в м.Сміла цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг,

встановив:

17 червня 2025 року КП «Смілакомунтеплоенерго», через систему «Електронний суд», звернулося до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з вищевказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь борг за надання послуг з постачання теплової енергії (в тому числі на загальнобудинкові потреби опалення за період з жовтня 2021 року по травень 2025 року в розмірі 7490 гривень 49 копійок, втрати від інфляції в сумі 1034 гривень 47 копійок, 3% річних в сумі 236 гривень 01 копійка, пеню в розмірі 286 гривні 16 копійок, а також судові витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що починаючи з 01 лютого 2018 року КП «Смілакомунтеплоенерго», є надавачем послуг в сфері теплопостачання згідно рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради від 23 лютого 2018 року за № 70 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг», в тому числі і до багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , на підставі індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 25 жовтня 2021 року (опубліковано на офіційному сайті Смілянської міської ради за посиланням http://smila-rada.gov.ua/).

Відповідно до відповіді КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 30 травня 2025 року за вих. № 88 відповідач по справі ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 .

Відповідач не належним чином виконує обов`язок по оплаті за отримані послуги з постачання теплової енергії (в тому числі на загальнобудинкові потреби опалення) та за абонентське обслуговування, у зв`язку з чим утворилась заборгованість перед позивачем за період з жовтня 2021 року по травень 2025 року включно в розмірі 7490 гривень 49 копійок.

Не виконання обов`язку з оплати житлово-комунальних послуг порушує права позивача щодо отримання плати за надані послуги, порушує фінансовий стан підприємства та спричиняє збитки.

Нарахування плати за надані послуги, у період виникнення заборгованості, здійснювалося за тарифами, затвердженими рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради № 83 від 28 лютого 2019 року, № 511 від 21 жовтня 2021 року, № 392 від 30 вересня 2022 року, № 365 від 28 вересня 2023 року та № 506 від 26 вересня 2024 року.

У будинку АДРЕСА_1 встановлено прилад комерційного обліку теплової енергії тепловий лічильник, згідно ст.3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Нарахування за послуги здійснювалося за тарифами, що діяли у відповідний період та згідно показників засобу обліку теплової енергії з розрахунку на опалювальну площу квартири (наприклад, за січень 2023 року за теплову енергію (в тому числі на загальнобудинкові потреби) нараховано 0,160662073 Гкал * 2300,21 грн/Гкал = 369 гривень 56 копійок), де: Гкал кількість спожитої теплової енергії (в тому числі на загальнобудинкові потреби опалення), грн./Гкал тариф у зазначений період).

Зобов`язання по укладенню договору покладено на споживача, а договір на надання житлово-комунальних послуг є договором приєднання.

29 жовтня 2025 року КП «Смілакомунтеплоенерго» на офіційному веб-сайті Смілянської міської ради smila-rada.gov.ua опублікувало договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який відповідає типовому індивідуальному договору про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830, та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 642 ЦК України.

Відповідно до п. 4 Індивідуального договору від 25 жовтня 2021 року, фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги.

Згідно п. 5 Індивідуального договору від 25 жовтня 2021 року, виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Порядок нарахування та оплати за спожиті послуги, передбачено п.30-39 Індивідуального договору від 25 жовтня 2021 року.

У відповідності до п. 31 Індивідуального договору від 25 жовтня 2021 року, вартість послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію.

Тарифи на послуги з постачання теплової енергії за спірний період, затверджені вище вказаними рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради. Інформація про зміну тарифу доводилася до відому споживачів в установленому законодавством порядку та відповідно до умов договору шляхом опублікування на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця.

Факт постачання теплової енергії у будинок, в якому знаходиться квартира споживача підтверджується спільними актами з балансоутримувачем будинку, про подачу теплової енергії кожного опалювального сезону, які розпочинаються та завершуються згідно до рішень виконавчого комітету Смілянської міської ради.

Оскільки відповідачем споживалися надані послуги, то згідно ст. 205, 901-903 ЦК України, договір про надання послуг з постачання теплової енергії між сторонами фактично відбувся (конклюдентний договір).

Згідно ст.549-551 ЦК України та у п. 45 Індивідуального договору від 25 жовтня 2021 року, у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення.

Виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків. Розрахунок пені, 3% річних та втрат від інфляціє додаються до позовної заяви.

З врахуванням продовження строку ст.257 ЦК України на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19), та на період дії воєнного стану, стверджує, що вимоги заявлені у межах строку позовної даності.

З врахуванням вище викладених обставин, позивач КП «Смілакомунтеплоенерго» звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 19 червня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, вирішено її розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідачу роз`яснено право на подання до суду відзиву на позовну заяву та встановлено відповідний строк.

26 червня 2025 року на адресу суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_1 на позовну заяву, в якому останній зазначає, що позивач КП «Смілакомунтеплоенерго» договору про надання послуг з постачання теплової енергії не заключав та такі послуги до під`їзду в якому розташована його квартира не надаються.

Відповідач зазначає, що наведені позивачем обставини постачання і фактичного отримання теплової енергії централізованої системи опалення у квартиру АДРЕСА_3 та місця загального користування третього під`їзду будинку є необґрунтованими та не підтверджені будь-якими доказами.

Позивач упереджено вважає недостатнім доказом для відмови в задоволенні вимог позивача відсутність опалювальних приладів у місцях загального користування, посилаючись при цьому на Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства У країни від 22 листопада 2018 року № 315 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року № 358.04.14 № 8/20- 357-14, не зважаючи на те, що в роз`ясненні чітко вказано: «Якщо проектом будинку передбачено встановлення приладів опалення у МЗК та допоміжних приміщеннях, але вони були демонтовані, то для забезпечення нормативної температури у цих приміщеннях такі прилади опалення балансоутримувачу (власнику) будинку повинні бути відновлені виконавцем послуг з управління багатоповерховим будинком.

До 2008 року за участю КП Смілакомунтеплоенерго без погодження з мешканцями третього під`їзду і без розпорядження управління житлово-комунального господарства Смілянської міської ради прилади опалення МЗК були демонтовані і вилучені.

Після демонтажу приладів опалення МЗК 3 під`їзду будинку є неопалювальною площею, в якому відсутні опалювальні прилади будь-якого типу, а також трубопроводи внутрішньо-будинкової системи теплопостачання та не нормується температура внутрішнього повітря.

Втрати теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі (нежилому приміщенні, що не повинно опалюватися згідно проекту та не має елементів опалювальної системи (батареї опалення) розраховуються в тому випадку коли є опалення окремого конкретного приміщення МЗК (сходові клітини, горище, ліфтова клітина, підвал і т.д.).

В тому випадку коли опалення місць загального користування багатоквартирних будинків не представлене в вигляді елементів опалювальної системи (батареї опалення), відповідно теплоносій розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними в підвалі до місць загального користування багатоквартирних будинків не поступає і тому немає необхідності розраховувати його втрати, (підвал, горище- не нежилі приміщення, що не опалюються згідно проекту).

Відповідач заперечує проти позовних вимог позивача, оскільки на його думку, вони є необгрунтованими і незаконними, з якими погодитись не можна. Вказав, що позивач не надав належних, допустимих і достовірних доказів надання йому послуг постачання теплової енергії на опалення самостійних об`єктів нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2 і МЗК з під`їзду будинку, де він проживає.

Вказав на те, що позивач на його думку не зміг пояснити, чому КП Смілакомунтеплоенерго намагається стягнути з нього обсяг невитраченої підприємством і неспожитої ним теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення та опалення МЗК.

Позивач вказує на те, що за таких обставин факт від`єднання належної йому квартири від мереж централізованого теплопостачання та обладнання її індивідуальним опаленням, ніяким чином не нівелює обов`язку відшкодовувати витрати за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування, допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення всього будинку, а не лише під`їзду, в якому знаходиться його квартира.

За вказаних обставин, відповідач ОСОБА_1 просив суд відмовити в задоволенні вимог за позовною заявою КП «Смілакомунтеплоенерго».

30 червня 2025 року, через систему «Електронний суд», на адресу суду надійшла відповідь позивача КП «Смілакомунтеплоенерго» на відзив, в якій позивач зазначає, що з виписок по рахунку за постачання теплової енергії та за абонентське обслуговування, наданих позивачем, видно, що заборгованість складається з нарахувань плати за теплову енергію на опалення місць загального користування будинку та нарахувань за абонентське обслуговування за період з жовтня 2021 року по травень 2025 року включно.

Відповідач у відзиві вказує, що до 2008 року за участю КП «Смілакомунтеплоенерго» без погодження з мешканцями третього під`їзду і без розпорядження управління житлово-комунального господарства Смілянської міської ради, прилади опалення в МЗК були демонтовані та вилучені. Як наслідок теплопостачання в МЗК під`їзду №3 відсутнє, як і обов`язок оплати за послуги які, на їх думку, не надавалися.

Таке твердження на думку позивача є абсурдним та суперечять документам, долученим самим же відповідачем до відзиву.

Індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 25 жовтня 2021 року, згідно якого КП «Смілакомунтеплоенерго» як виконавець надає Споживачам послуги є договором приєднання, відповідно до ст. 634 ЦК України, та публічним договором згідно ст. 633 ЦК України.

Відповідно до п. 4 Індивідуального договору від 25 жовтня 2021 року, фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги.

Згідно п. 5 Індивідуального договору від 25 жовтня 2021 року виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: 1) плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; 2) плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України (ч.5 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до п.33 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії - плата за послугу, абонентське обслуговування та плата за обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкової системи теплопостачання багатоквартирного будинку вноситься споживачем виконавцю щомісяця однієї сумою в порядку та розмірах, визначених договором. При цьому виконавець забезпечує деталізацію інформації щодо структури плати у рахунках споживачів.

Згідно абзацу 6 пункту 14 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку.

Розподіл між споживачами обсягів спожитої у будинку АДРЕСА_1 теплової енергії здійснюється спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку (Qопбуд), відповідно до пункту 8 розділу ІV Методики, оскільки співвласниками зазначеного будинку не надавалися КП «Смілакомунтеплоенерго» ні відомості про встановлення вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії у МЗК та допоміжних приміщеннях, ні проект на будівлю/будинок (технічної документації), ні результати енергоаудиту.

З наданих суду відповідачем копії Акту претензії з приводу ненадання послуг з централізованого опалення МЗК від 13 травня 2009 року та копії Акту обстеження Державної житлово-комунальної інспекції у Черкаській області від 27 січня 2010 року вбачається, що елементи опалення в під`їздах 3 та 4 багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 демонтувалися не КП «Смілакомунтеплоенерго», а попереднім балансоутримувачем будинку - КП «Гранд» і самі по собі доводять факт того, що проектом на багатоквартирний будинок АДРЕСА_1 було передбачено встановлення приладів опалення у місцях загального користування та допоміжних приміщеннях.

Посилання відповідача на відсутність елементів опалення у МЗК багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , як на підставу для відмови від оплати за надані послуги (відсутність обов`язку оплати) є неправозгідним, оскільки п.24 Правил надання послуг з постачання теплової енергії визначено: якщо проектом на будівлю/будинок було передбачено встановлення приладів опалення у місцях загального користування та допоміжних приміщеннях, але вони були демонтовані, то для забезпечення нормативної температури у цих приміщеннях такі прилади опалення повинні бути відновлені виконавцем послуг з управління багатоквартирним будинком.

Щодо преюдиційних, на думку відповідача, обставин, встановлених рішеннями Смілянського міськрайонного суду та Черкаського апеляційного суду у справі №703/4959/15-ц (22-ц/793/445/16) та щодо дотримання/недотримання температурного режиму в МЗК (як наслідку відсутності елементів опалення), позивач зазначає, що з моменту винесення рішення суду до часу подання даного позову до суду відбулись зміни в законодавстві, тому таке рішення не може бути преюдиційним для суду під час розгляду нового позову.

За вказаних обставин, КП «Смілакомунтеплоенерго» вважає, що позовна заява є обґрунтованою, а тому такою, що підлягає до задоволення.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило.

Суд, врахувавши доводи сторін, які викладені у їх заявах по суті справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу від 07 травня 1998 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2039.

Як вбачається з виписки по рахунку за постачання теплової енергії, відповідач ОСОБА_1 , як споживач послуги з постачання теплової енергії, яка надається позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» власнику квартири АДРЕСА_2 , має особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідно до ч.4 ст.319 ЦК України, власність зобов`язує.

Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та управління побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Згідно п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація.

Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради № 70 від 23 лютого 2018 року «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» вирішено: 1). Визначити виконавців житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та послуг з постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм власності, зокрема, КП «Смілакомунтеплоенерго» з 01 лютого 2018 року; 2). Виконавці житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та послуг з постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм несуть повну відповідальність, передбачену чинним законодавством, за ненадання або неякісне надання послуг.

Рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області № 83 від 28 лютого 2019 року «Про коригування тарифів на послуги з централізованого опалення та теплову енергію для КП «Смілакомунтеплоенерго», № 511 від 21 жовтня 2021 року, № 392 від 30 вересня 2022 року, № 365 від 28 вересня 2023 року та № 506 від 26 вересня 2024 року «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій, інших споживачів для комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго», встановлено КП «Смілакомунтеплоенерго» тарифи для населення на послугу з централізованого опалення, зокрема, для населення на послуги з централізованого опалення для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії: рішенням № 83 2300,21 грн/Гкал (з ПДВ); рішенням № 511- 2544,00 грн/Гкал; рішенням № 392 - 2742,86 грн/Гкал; рішенням № 365 - 2945,02 грн/Гкал; рішенням № 506 - 2300,21 грн/Гкал.

Відповідач ОСОБА_1 , заперечуючи проти позову вказує на те, що позивач не виконуючи своє зобов`язання, передбачене п. 5 індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 25 жовтня 2021 року, надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі до МЗК третього під`їзду будинку АДРЕСА_1 , покладає обов`язок на нього відновити демонтовані прилади опалення. При цьому, на його думку, не враховує встановлені ст. 8 Закону України Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку вимоги про те, що співвласники не несуть відповідальності за зобов`язаннями, що виникли внаслідок дій уповноваженої особи (осіб) та/або управителя, вчинених з перевищенням наданих їм повноважень.

Отже, вважає, позивач неправомірно покладає на нього обов`язок відновити демонтовані прилади опалення, а тому незаконно нараховує плату за ненадані послуги теплопостачання до третього під`їзду будинку АДРЕСА_1 , який є неопалювальною площею.

Згідно п.11 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).

Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з:

плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства;

плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.

Граничний розмір плати за абонентське обслуговування визначений Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами» від 21 серпня 2019 року №808, зі змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №928 від 01 вересня 2021 року.

На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Порядку формування тарифів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2021 року № 869 та затвердженого на підприємстві розрахунку плати за абонентське обслуговування на одного абонента для споживачів послуги з постачання теплової енергії в багатоквартирному будинку, яке не перевищує граничного розміру передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 808, директором КП «Смілакомунтеплоенерго» видано накази № 242 від 21 жовтня 2021 року, № 80 від 30 вересня 2022 року, № 80 від 12 вересня 2023 року та № 63 від 19 вересня 2024 року «Про встановлення плати за абонентське обслуговування», якими вирішено встановити розмір плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента на місяць для послуги з постачання теплової енергії, що надається споживача багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами щомісяця протягом року.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»: виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач.

29 жовтня 2021 року на офіційному сайті Смілянської міської ради за посиланням http://smila-rada.gov.ua опубліковано індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 25 жовтня 2021 року.

Згідно п.1 Індивідуального договору, цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України.

Відповідно до п.2 Індивідуального договору, даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному веб-сайті Смілянської міської ради http://smila-rada.gov.ua.

Згідно п.4 Індивідуального договору, фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги.

Відповідно до п.5 Індивідуального договору, виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», та складається з: обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо; частини обсягу теплової енергії на задоволення загально будинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.

Згідно п.11 Індивідуального договору, обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будинку комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року №315. Одиницею вимірювання обсягу спожитої послуги є гігакалорія (Гкал).

Відповідно до п.23 Індивідуального договору, зняття показань засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) розподільного обліку теплової енергії (приладів-розподілювачів теплової енергії) здійснюється щомісяця споживачем, крім випадів, коли зняття таких показань здійснюються виконавцем за допомогою системи дистанційного зняття показань.

Згідно п.30 Індивідуального договору, споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з: плати за послуги, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 (Офіційний вісник України, 2019 року, № 71, ст.2507), - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2021 року № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плата за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця: http://smila-rada.gov.ua/content/nakaz-vid-21102021-no-242.

Відповідно до п.31 Індивідуального договору, вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Згідно п.32 Індивідуального договору, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігається з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

Відповідно до п.33 Індивідуального договору, виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу.

Згідно п.34 Індивідуального договору, споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Відповідно до п.36 Індивідуального договору, під час здійснення оплати споживач зобов`язаний зазначити розрахунковий період, за який вона здійснюється, та призначення платежу (плата виконавцю, сплата пені, штрафів). У разі коли споживачем не визначено розрахунковий період або коли не зазначений споживачем період виникнення переплати, виконавець має право зараховувати такий платіж (його частину в розмірі переплати) в рахунок заборгованості споживача за минулі розрахункові періоди у разі її наявності (за винятком погашення пені та штрафів, нарахованих споживачеві), а у разі відсутності такої заборгованості в рахунок майбутніх платежів споживача, починаючи з найближчих періодів від дати здійснення платежу.

Згідно п.37 Індивідуального договору, у разі коли споживач вніс плату виконавцю за розрахунковий період не в повному обсязі або більшому, ніж зазначено в рахунку, обсязі, виконавець здійснює зарахування коштів згідно з призначенням платежу. За відсутності призначення платежу у тому порядку: в першу чергу в рахунок плати за послуги; в другу чергу в рахунок плати за абонентське обслуговування.

Відповідно до п.38 Індивідуального договору, споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього договору.

Згідно пп.1 п.40 Індивідуального договору, споживач має право одержувати своєчасно та належної якості послугу згідно із законодавством та умовами цього договору.

Відповідно до пп.3 п.41 індивідуального договору, споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленим відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором.

Згідно пп.5 п.42 Індивідуального договору, виконавець має право звертатися до суду в разі порушення споживачем умов цього договору.

Відповідно до пп.1-2 п.43 Індивідуального договору, виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість послуги згідно із законодавством та умовами цього договору; забезпечити надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору.

Відповідно до п.51-52 Індивідуального договору, цей договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.

Згідно ч.2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

За змістом положень ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до норм ст.641, 642 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Згідно ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг, не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц.

Як вбачається з актів подачі теплоносія від 25 жовтня 2021 року, від 01 листопада 2022 року, від 01 листопада 2023 року та від 01 листопада 2024 року, які складені представниками КП «Смілакомунтеплоенерго» та ОСББ «Сокіл», теплоносій від котельні № 1 подано по тепловому лічильнику до будинку АДРЕСА_1 .

Факт подачі теплоносія позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» у вище вказані дати до будинку АДРЕСА_3 в якому знаходить квартира АДРЕСА_1 , власником якої є відповідач ОСОБА_1 , останнім не заперечується.

У виписці щодо показників лічильника теплової енергії за адресою АДРЕСА_4 , яка складена начальником абонементного відділу КП «Смілакомунтеплоенерго», відображений обсяг теплової енергії, який поданий до будинку в період з жовтня по грудень 2021 року, з січня по грудень 2022 року, з січня по грудень 2023 року, з січня по грудень 2024 року, з січня по червень 2025 року.

Доказів наявності у споживача претензій по об`єму, якості та строкам надання КП «Смілакомунтеплоенерго» послуги з постачання теплової енергії до будинку АДРЕСА_3 , в якому розташована квартира АДРЕСА_1 , власником якої є відповідач ОСОБА_1 , матеріали справи не містять.

При цьому, відповідач ОСОБА_1 не заперечує інформацію, яка зазначена у вище вказаній виписці, та не надає доказів, які б спростовували таку інформацію.

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_1 стверджує та це не заперечує позивач КП «Смілакомунтеплоенерго», що квартира АДРЕСА_5 , відключена від мереж централізованого опалення та у вказаному будинку відсутні елементи опалення місць загального користування.

Відповідач ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву посилається також і на те, що елементи опалення в під`їздах 3 та 4 багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 відсутні, тому в нього відсутній обов`язок оплати таких послуг. Зазначив, що втрати теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі (нежилому приміщенні, що не повинно опалюватися згідно проекту та не має елементів опалювальної системи (батареї опалення) розраховуються в тому випадку коли є опалення окремого конкретного приміщення МЗК (сходові клітини, горище, ліфтова клітина, підвал). В тому випадку коли опалення місць загального користування багатоквартирних будинків не представлене в вигляді елементів опалювальної системи (батареї опалення), відповідно теплоносій розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними в підвалі до місць загального користування багатоквартирних будинків не поступає і тому немає необхідності розраховувати його втрати, (підвал, горище - не нежилі приміщення, що не опалюються згідно проекту).

Суд, щодо таких тверджень відповідача зазначає наступне.

Згідно абзацу 6 пункту 14 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку.

Відповідач ОСОБА_1 , будучи власником квартири АДРЕСА_1 є співвласником багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 та спільного майна цього будинку, і в силу вимог п.1 та п.10 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» зобов`язаний забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку.

За таких обставин факт від`єднання квартири відповідача від мереж централізованого теплопостачання та обладнання її індивідуальним опаленням, ніяким чином не нівелює обов`язку відшкодовувати витрати за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування, допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення всього будинку, а не лише під`їзду, в якому знаходиться його квартира.

Розподіл між споживачами обсягів спожитої у будинку АДРЕСА_1 теплової енергії здійснюється спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку (Qопбуд), відповідно до пункту 8 розділу ІV Методики, оскільки співвласниками зазначеного будинку не надавалися КП «Смілакомунтеплоенерго» ні відомості про встановлення вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії у МЗК та допоміжних приміщеннях, ні проект на будівлю/будинок (технічної документації), ні результати енергоаудиту.

Докази звортнього у матеріалах справи відсутні та відповідачем до суду не надані.

З наданих суду відповідачем ОСОБА_1 копії Акту претензії з приводу ненадання послуг з централізованого опалення місць загального користування від 13 травня 2009 року складеного за участі керуючої ОСББ «Сокіл» Лимар М.В. та споживачів послуг централізованого опалення місць загального користування ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та копії Акту обстеження Державної житлово-комунальної інспекції у Черкаській області від 27 січня 2010 року, складеного головним державним інпектором у сфері житлово комунального господарства Державної житлово комунальної інспекції у Черкаській області Коваленком О.М., представником КП «Смілакомунтеплоенерго» Рижковим Б.П., представником Управління ЖКГ м. Сміли Цалинко М.М., заявником ОСОБА_2 , вбачається, що опалювальні прилади у під`їздах № 3 та АДРЕСА_6 демонтувалися не КП «Смілакомунтеплоенерго», а попереднім балансоутримувачем будинку - КП «Гранд». З висновку акту обстеження вбачається, що ОСББ «Сокіл», як власнику житлового будинку АДРЕСА_1 , рекомендовано провести загальні збори членів обєднання будинку та розглянути питання встановлення приладів опалення в під`їздах № 3 та № 4; відновлення балансу централізованого опалення місць загального користування в будинку; встановлення приладів обліку теплової енергії на будинок в цілому. Заявник ОСОБА_2 послуги із централізованого опалення місць загального користування повинна сплачувати згідно з укладеним договором від 03 жовтня 2008 року б/н.

П. 24 Правил надання послуг з постачання теплової енергії визначено: Якщо проектом на будівлю/будинок було передбачено встановлення приладів опалення у місцях загального користування та допоміжних приміщеннях, але вони були демонтовані, то для забезпечення нормативної температури у цих приміщеннях такі прилади опалення повинні бути відновлені виконавцем послуг з управління багатоквартирним будинком.

Позивач по справі ТОВ «Смілакомунтеплоенерго» не є виконавцем послуг з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_1 , в якому розташована квартира відповідача ОСОБА_1 , тому не має обов`язку встановлення приладів опалення у місцях загального користування та допоміжних приміщеннях у зазначеному будинку.

Надані відповідачем ОСОБА_1 до відзиву на позовну заяву копії актів від 13 травня 2009 року та 27 січня 2010 року доводять факт того, що проектом на багатоквартирний будинок АДРЕСА_1 було передбачено встановлення приладів опалення у місцях загального користування та допоміжних приміщеннях.

Таким чином, враховуючи вище викладене, суд не бере до уваги доводи відповідача ОСОБА_1 про відсутність елементів опалення у місцях загального опалення багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , як на підставу для відмови від оплати за надані послуги (відсутність обов`язку оплати), оскільки вони не відповідають вимогам Законодавства та не підтверджуються матеріалами справи.

Посилання відповідача на те, що нежитлове приміщення будинку АДРЕСА_1 , а саме підвал ОСББ «Сокіл» було здано в оренду ФОП ОСОБА_3 , ТОВ «Інструмент Сервіс», ПП «Телерадіокомпанія «Сміла ТВ», відповідно саме вони мають нести тягар по його утриманню, а не власники квартир, що розташовані в даному будинку також не заслуговують на увагу, враховуючина наступне.

Суд уважає, що розподіл обсягу спожитих у будинку АДРЕСА_1 комунальних послуг, зокрема постачання теплової енергії, в тому числі на загально будинкові потреби опалення, повинен бути здійснений між споживачами житлових та нежитлових приміщень, в тому числі, і з урахуванням переданих в оренду не житових приміщень, як самостійних об`єктів цивільно-правових відносин.

З наданих відповідачем ОСОБА_1 до відзиву на позовну заяву копії договору оренди нежитлового приміщення від 01 лютого 2012 року, копії договору оренди № 1/01 від 01 березня 2017 року, копії договору оренди № 5 від 01 липня 2018 року вбачається, що орендарі зобов`язані зокрема: нести всі витрати з експлуатації майна, що орендується (комунальні та інші послуги).

Докази того, що позивач ТОВ «Смілакомунтеплоенерго» не врахував під час розподілу спожитих послуг нежитлові приміщення, що передані в оренду ФОП ОСОБА_3 , ТОВ «Інструмент Сервіс», ПП «Телерадіокомпанія «Сміла ТВ», матеріали справи не містять та відповідачем такі твердження не доведені.

Відповідно до п.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну (передати майно, виконати роботи, надати послуги, оплатити гроші тощо) або утриматися певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч.1.ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чині відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.2 ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», визначений за допомогою вузла комерційного обліку обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами у порядку, визначеному цією статтею та Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315.

Відповідно до ч.6 ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.

Згідно п.14 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року №1022), відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року № 315.

Відповідно до п.38 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року №1022), споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).

Згідно пп.11 п.40 Індивідуального договору, споживач має право відключитись від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) відповідно до Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, що затверджений наказом Мінрегіону від 26 липня 2019 року № 169; це право не звільняє споживача від зобов`язання відшкодувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції).

За вказаних обставин, відключення квартири АДРЕСА_2 , власником якої є відповідач ОСОБА_1 , від систем централізованого опалення, не звільняє останнього від обов`язку відшкодувати позивачу КП «Смілакомунтеплоенерго» витрати за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, у зв`язку з чим посилання відповідача ОСОБА_1 на відключення вказаної квартири від систем централізованого опалення та відсутність у зазначеному будинку елементів опалення в місцях загального користування не є підставою для відмови у вимозі позивача про стягнення з нього боргу за надання послуги з постачання теплової енергії, а саме на загальнобудинкові потреби, які також включають у себе обсяг теплової енергії на опалення допоміжних приміщень будинку та обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення, та з абонентського обслуговування, які нараховують незалежно від наявності або відсутності елементів опалення в місцях загального користування.

Як вбачається з копії акту обстеження від 27 січня 2010 року в підїзді № 3 та АДРЕСА_1 опалювальні прилади при вході до підїзду відсутні, оскільки демонтовані попереднім балансоутримувачем КП «Гранд».

Додані відповідачем ОСОБА_1 до матеріалів справи документи не містять інформації про те, що проектом будинку АДРЕСА_1 , не передбачено приладів опалення місць загального користування, а відомості, які викладені у акті претензії від 13 травня 2009 року та акті обстеження від 27 січня 2010 року навпаки свідчать про наявність до 2008 року точок опалювальної системи у під`їздах вказаного будинку, а відтак і наявність приладів опалення місць загального користування до вказаного часу.

Доказів невиконання виконавцем послуг з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_1 вимог п.24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року №1022), як до жовтня 2021 року, так і у період з жовтня 2021 року по травень 2025 року, матеріали справи не містять.

З урахуванням викладеного та приймаючи до уваги положення Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 25 жовтня 2021 року, а також відсутність доказів, які свідчать про те, що багатоквартирний будинок АДРЕСА_1 , від`єднано від мережі централізованого опалення, суд приходить до висновку про отримання відповідачем ОСОБА_1 від позивача КП «Смілакомунтеплоенерго» послуги з теплової енергії в частині постачання такої енергії на загальнобудинкові потреби опалення та відповідач ОСОБА_1 приєднався до умов Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 25 жовтня 2021 року, внаслідок чого посилання відповідача на те, що позивач КП «Смілакомунтеплоенерго» договору про надання послуг з постачання теплової енергії не заключав та він не отримує від позивача КП «Смілакомунтеплоенерго» послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_2 , не приймають до уваги.

Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року № 358, Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315, викладено в новій редакції, яка набрала чинності 28 січня 2022 року.

Відповідно до п.1 розділу II Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року №358), загальний обсяг теплової енергії на опалення будівлі/будинку (Qопбуд) визначається за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати.

Згідно п.2 розділу II Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року №358), загальний обсяг спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення (Qопбуд) у кожному розрахунковому періоді розподіляється на потреби безпосередньо опалення житлових/нежитлових приміщень (Qпр), забезпечення загальнобудинкових потреб на опалення (Qопз.п.б) будівлі/будинку та сумарного обсягу теплової енергії (?i Qвідкл.і), що надходить до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення, у відповідності формули.

Відповідно до п.5 розділу ІV Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року № 358), у разі відсутності встановлених вузлів розподільного обліку / приладів-розподілювачів теплової енергії у МЗК та допоміжних приміщеннях обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, визначається відповідно до проекту будівлі/будинку або за результатом енергоаудиту. Рішення про застосування (не застосування) результатів енергетичного аудиту приймається співвласниками будівлі/будинку в міжопалювальний період, про що письмово повідомляється виконавець розподілу комунальної послуги.

Згідно п.8 розділу ІV Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року № 358), у разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення (Qз.б.поп.проект), може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку (Qопбуд): для 1-5 поверхової будівлі/будинку - 25 %; для 6-10 поверхової будівлі/будинку - 20 %; для будівлі/будинку вище 10 поверхів - 15 %; для будівель/будинків комбінованої поверховості - відсоток, визначений як середнє арифметичне значення вищевказаних відсотків в залежності від поверховості частин будівлі/будинку.

Відповідно до п.9 розділу ІV Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року № 358), визначений розрахунково, спрощено або відповідно до проекту обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку (Qз.б.поп.проект), повинен бути додатково скорегований із застосуванням коефіцієнту zвідкл, що враховує площу приміщень з індивідуальним опаленням у будівлі/будинку.

Доказів наявності у розпорядженні позивача КП «Смілакомунтеплоенерго» даних щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, в будинку АДРЕСА_1 , або надання таких даних співвласниками вказаного багатоквартирного будинку, матеріали справи не містять та відповідачем ОСОБА_1 не надано, при цьому наявність таких даних у КП «Смілакомунтеплоенерго» останнім заперечується.

Як вбачається з виписок по рахунку за постачання теплової енергії та по рахунку за абонентське обслуговування по особовому рахунку № НОМЕР_1 , за яким споживачем є відповідач ОСОБА_1 , що є власником квартири АДРЕСА_2 останній, за надані позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» послуги з постачання теплової енергії, у тому числі місця загального користування та за абонентське обслуговування, нараховані за період з жовтня 2021 року по березень 2025 року не сплачував.

Як вбачається з відзиву на позовну заяву, відповідачем ОСОБА_1 не заперечується факт несплати вище вказаних нарахувань, а також не оспорює правильність розрахунків, які відображені у вище вказаних виписках по особовому рахунку № НОМЕР_1 .

Згідно п.37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року №1022), споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору.

Таким чином, набрання чинності Індивідуальним договором про надання послуг з постачання теплової енергії 30 листопада 2021 року, до якого приєднався відповідач ОСОБА_1 , з урахуванням вище вказаних положень Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року №1022), не звільняє відповідача ОСОБА_1 від оплати послуг, отриманих ним до укладення вказаного договору.

Відповідач ОСОБА_1 у відзиві зазначає, що він відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів № 808 від 21 серпня 2019 року не є споживачем послуги з постачання теплової енергії місць загального користування в підїзді № 3 (в т.ч. на загальнобудинковіпотреби опалення) і відповідно не повинен здійснювати оплату абонентського обслуговування. Зазначає, що утримуванням майна, що йому належить на правах загальної і неподільної власності в ОСББ «Сокіл» по АДРЕСА_1 займається згідно типового договору ОСББ «Сокіл».

Відповідно до п.6 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21 серпня 2019 року № 830, КП «Смілакомунтеплоенерго», як виконавець послуг з теплопостачання, забезпечує постачання теплової енергії споживачам за індивідуальним договором - до межі зовнішніх інженерних мереж постачання послуги виконавця та внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку (будівлі).

Згідно з п.15 Постанови № 830 - Обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання здійснюється відповідно до Порядку обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Мінрегіону від 15 серпня 2018 року № 219, згідно з яким - включає в себе комплекс робіт з технічного обслуговування та проведення поточного ремонту внутрішньобудинкових систем від зовнішньої поверхні стіни будинку до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення протягом усього періоду їх експлуатації.

Згідно з п.3 Порядку, виконавцем (тобто особою, що обслуговує внутрішньобудинкові системи теплопостачання) - є юридична особа або фізична особа - підприємець, уповноважена співвласниками на виконання робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води (усіх разом або окремо конкретної), управитель або виконавець комунальної послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення у разі укладення споживачами з ним індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання відповідної комунальної послуги.

Комунальне підприємство «Смілакомунтеплоенерго» постачає теплоносій лише до межі розподілу (зовнішніх інженерних мереж постачання послуги виконавця та внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку), та не виконує робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання будинку АДРЕСА_1 в зв`язку з відсутністю укладених між споживачами та підприємством договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем теплопостачання (укладено лише індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії), тому і за дотримання температурного режиму в приміщеннях місць загального користування зазначеного будинку КП «Смілакомунтеплоенерго» відповідальності не несе.

Тому посилання відповідача на те, що утриманням майна, яке належить будинку АДРЕСА_1 має займатись ОСББ «Сокіл», а він як власник квартири, яка від`єднана від системи централізованого опалення житла та квартира якого розташована у під`їзді в якому відсутні системи опалення МЗК, не повинен нести витрати за послуги з теплопостачання, не моуть бути підставою для відмови у задоволенні позову та не підтверджуються нормами законодавства та матеріалами справи.

З урахуванням вище викладеного та приймаючи до уваги, що відповідачем ОСОБА_1 своїх контррозрахунків не здійснено та до матеріалів справи не приєднано, суд приходить до висновку, що розрахунки заборгованості відповідача за надані послуги з постачання теплової енергії в тому числі за місця загального користування) та плати за абонентське обслуговування з жовтня 2021 року по травень 2025 року здійснені КП «Смілакомунтеплоенерго» є належними та допустимими доказоми у даній справі.

Доказів повного або часткового погашення відповідачем ОСОБА_1 вище вказаного боргу позивачу КП «Смілакомунтеплоенерго», матеріали справи не містять та відповідачем не надано.

Окрім того, відповідач у відзиві на позовну заяву, як на підставу для відмови у позові, зазначає про те, що рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 04 березня 2016 року в справі № 22-ц/793/445/16 у задоволенні позову ТОВ «Сміла Енергоінвест» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централіхованого опалення місць загального користування було відмовлено, тому на його думку, обставини встановленні у тій справі є преюдиційними для суду під час вирішення даного позову та саме з цим підстав позовні вимоги ТОВ «Смілакомунтеплоенерго» є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

З цього приводу суд зазначає наступне.

З рішення Апеляційного суду Черкаської області від 04 березня 2016 року у справі № 703/4959/15-ц вбачається, що в позові ТОВ «Сміла Енергоінвест» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення місць загального користування за період з жовтня 2010 року по квітень 2015 року відмовлено.

З тексту рішення вбачається, що станом на час розгляду справи №703/4959/15-ц, відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення регулювалися Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630 та Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженою Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359.

Методика № 359 не передбачала проведення окремого визначення кількості теплової енергії на опалення МЗК.

Предметом розгляду даного спору є стягнення з відповідача боргу за надання послуг з постачання теплової енергії (в т.ч. на загально будинкові потреби опалення) за період з жовтня 2021 року по травень 2025 року.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує, зокрема і на підставі того, що спірні правовідносини щодо надання послуг з постачання теплової енергії регулюються Постановою КМУ від 21 серпня 2019 року №830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року № 315, які не пов`язують визначення кількості теплової енергії на опалення МЗК ні з встановленням індивідуальної системи опалення в квартирах, ні з фактом наявності/відсутності елементів опалення в МЗК, якщо такі були передбачені проектом на будинок. Тобто законодавчо (п. 24 Правил) визначаються правила розподілу обсягів теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, на УСІХ споживачів, в т.ч. і на тих, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення.

Таким чином твердження відповідача ОСОБА_1 про те, що у задоволенні позову слід відмовити з підстав встановлення відсутності отримання ним послуг з теплопостачання за тих самих обставин, які зазначені в позовній заяві рішенням Апеляційного суду Черкаської області не відповідають дійсності та не можуть бути підставою для відмови у позові, оскільки спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулювались різними нормами Законодаства, які були чинні станом на час вирішення справи Апеляційним судом та станом на час розгляду даної справи по суті.

Позивач, окрім вимоги про стягнення з відповідача боргу за надання послуг з постачання теплової енергії (в т.ому числі на загальнобудинкові потреби опалення), просить суд стягнути також втрати від інфляції, 3 % річних та пеню.

За змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

Отже, правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг теплопостачання, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора, передбачене ч.1 ст.509 ЦК України, вимагати сплату грошей за надані послуги.

Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання ним грошового зобов`язання за кожен день простроченого виконання.

Відповідно до п.45 Індивідуального договору, у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Як вбачається з розрахунків втрат від інфляції, відсотків за користування коштами та пені за несвоєчасне виконання зобов`язань, КП «Смілакомунтеплоенерго» нарахувало відповідачу ОСОБА_1 втрати від інфляції у сумі 1034 грн. 47 коп, 3% річних у сумі 236 грн 01 коп та пеню у сумі 286 грн 16 коп.

Оцінюючи подані позивачем розрахунки заборгованості з точки зору допустимості та належності, суд враховує, що такі були проведені із застосуванням відповідних розрахунків, належним чином обґрунтовані та мотивовані і їх правильність відповідачем ОСОБА_4 не заперечується та інших розрахунків на спростування рахунків наданих позивачем до суду не надано.

Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч.1-3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги КП «Смілакомунтеплоенерго» підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч.2 ст.164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі заяви КП «Смілакомунтеплоенерго» судом було видано судовий наказ про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь КП «Смілакомунтеплоенерго» боргу за надані послуги з постачання теплової енергії на опалення житла, який, за заявою ОСОБА_1 було скасовано ухвалою суду від 06 грудня 2024 року.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просить суд покласти витрати на позивача, оскільки він звільнений від сплати судового збору на пісдставі ЗУ "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року, що підтверджується посвідченням особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії І, серії НОМЕР_2 .

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняють: сяпозивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Отже, громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи звільняються від сплати судового збору, якщо вони є позивачами у справі, тобто звернулися з позовом до суду за захистом свого порушеного права або інтересу.

ОСОБА_1 у даній справі є відповідачем, відповідно законні підстави для звільнення його від сплаченого позивачем при подачі позову судового збору у суду відсутні.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, у відповідності до вимог ст.141, 164 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2422 гривні 40 копійок судового збору.

Керуючисьст.4, 9, 7, 12, 13, 76-78, 141, 164, 223, 247, 258-259, 263-265, 279, 282, 284, 288-289, 354 ЦПК України,

вирішив:

Позов Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на користь Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго», адреса: 20701, Черкаська область, Черкаський район, м. Сміла, вул. В`ячеслава Чорновола, 72-а, , борг за надання послуг з постачання теплової енергії, у тому числі на загальнобудинкові потреби опалення, за період з жовтня 2021 року по травень 2025 року включно у сумі 7490 гривень 49 копійок, втрати від інфляції у сумі 1034 гривень 47 копійок, 3% річних у сумі 236 гривень 01 копійка, пеню у сумі 286 гривень 16 копійок та судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2422 гривні 40 копійок, а всього 11469 гривень 53 копійки.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач - Комунальне підприємство «Смілакомунтеплоенерго», адреса: 20701, Черкаська область, Черкаський район, м. Сміла, вул. В`ячеслава Чорновола, 72-а, .

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Головуючий: В. О. Прилуцький