ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року

м. Київ

справа № 302/427/21

провадження № 61-12831св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Зеленгай»,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Зеленгай» на рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 06 жовтня 2022 року у складі судді Кривки В. П та постанову Закарпатського апеляційного суду від 30 травня 2023 року у складі колегії суддів Джуги С. Д., Кожух О. А., Мацунича М. В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Зеленгай», третя особа - ОСОБА_2 , про розірвання договору підряду, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Зеленгай» (далі - ТОВ «Зеленгай»), третя особа - ОСОБА_2 , про розірвання договору підряду, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що сторони уклали письмовий договір від 18 травня 2017 року № 05 на будівництво дерев`яної конструкції (садового будинку) загальною площею 120 кв. м із свіжого спиляного лісу на загальну суму 672 000 грн. Договором передбачено: виготовлення конструкції на базі підрядника протягом 30-60 робочих днів з моменту попередньої оплати; поставку деревини транспортом підрядника; закінчення монтажних робіт «під ключ» протягом 30 днів з моменту поставки деревини та передачу об`єкта по акту. Монтаж конструкції дерев`яного будинку за договором слід було здійснити в АДРЕСА_1 .

Позивач виконав умови договору в повному обсязі, а саме: здійснив попередню оплату в розмірі 300 000 грн; дружина позивача ОСОБА_3 протягом 2018 року перерахувала на картковий банківський рахунок ОСОБА_2 , який наданий відповідачем суму 119 293 грн з поясненням від відповідача, що це рахунок його свекрухи.

Першу партію деревини відповідач виготовив та відвантажив 20 лютого 2020 року і 21 лютого 2020 року з ознаками гнилі, про що позивач повідомив відповідача телефоном та отримав відповідь, що цей зруб заберуть і поставлять новий.

Надалі відповідач поставив позивачу деревину партіями: 24 червня 2020 року - 20,06 куб. м; 15 липня 2020 року - 18,20 куб. м; 30 липня 2020 року - 23,5 куб. м; 26 вересня 2020 року - 18,5 куб. м.

З 27 червня 2020 року по 03 жовтня 2020 року працівники відповідача провели монтування першого поверху будинку у відповідності до наданого позивачем проекту. Для виконання цих робіт ОСОБА_1 замовив вантажопідйомний кран «Камаз Автокран». Зокрема, він поніс витрати на транспортування деревини до місця встановлення будинку у вигляді дерев`яного зрубу, а саме оплатив 14 000 грн за транспортування деревини, 5 000 грн за оплату послуг з використання крану на розвантаження (в лютому 2020 року); за монтаж зрубу на будівельному майданчику з 27 червня 2020 року по 03 жовтня 2020 року бригаді працівників на чолі з бригадиром ОСОБА_4 позивач сплатив (за письмовими розписками) 21 700 грн - 28 червня 2020 року, 2 020 грн - 18 липня 2020 року, 30 800 грн - 12 серпня 2020 року, 26 600 грн - 03 жовтня 2020 року; за послуги робіт з використанням автокрану з 27 червня 2020 року по 03 жовтня 2020 року позивач сплатив 61 200 грн.

03 жовтня 2020 року працівники, які споруджували дерев`яний будинок (бригада ОСОБА_4 ) вирізали в стінах першого поверху отвори для вікон та дверей і позивач виявив, що дерев`яний зруб уражений гниллю, пліснявою, грибком. 07 жовтня 2020 року позивач сфотографував виявлені ураження і надіслав ілюстрації відповідачу на мобільний телефон, але реакції на це не отримав. Відповідач надалі ігнорував телефонні дзвінки та не пояснював причини порушення договору.

09 жовтня 2020 року позивач надіслав відповідачу претензію рекомендованим листом і 15 жовтня 2020 року отримав від пошти підтвердження про вручення листа відповідачу. Відповідач на це не зреагував.

Позивач у жовтні 2020 року припинив будівництво будинку. Вважає, що відповідач порушив та не виконав умови договору (пукти 2.2, 7.1, 10.4), тобто поставив неякісну деревину, прострочив виконання монтажних робіт після внесення позивачем попередньої оплати на тривалий час, не здійснив виготовлення конструкції на базі підрядника.

Крім того, позивач вказував, що він поніс моральні страждання внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань, душевні страждання щодо неможливості облаштувати житло, переживання за втрачені кошти та час з урахуванням потреб його сім`ї, яка не має власного житла і складається з п`яти членів, в тому числі й троє малолітніх дітей.

Відповідно до вказаного, позивач (з урахуванням уточнених позовних вимог) просив суд:

- розірвати договір та відшкодувати йому збитки в розмірі 598 613 грн, які складаються: 300 000 грн - попередня оплата згідно прибуткового касового ордера, 119 293 грн - сума, внесена на рахунок ОСОБА_2 з призначенням платежу на будівництво будинку, а також зазначені суми на оплату транспортних послуг та оплату праці будівельників з монтажу дерев`яної конструкції на фундаменті позивача в м. Мукачево - за неналежне виконання договору відповідачем;

- стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Міжгірський районний суд Закарпатської області рішенням від 06 жовтня 2022 року, яке Закарпатський апеляційний суд постановою від 30 травня 2023 року залишив без змін, позов задовольнив частково.

Стягнув з ТОВ «Зеленгай» на користь ОСОБА_1 479 320 грн майнової шкоди (збитків), 20 000 грн моральної шкоди, судові витрати у виді судового збору в сумі 4 993,20 грн, витрат на послуги експерта 2016 грн, всього стягнув 506 329,20 грн.

В решті позовних вимог та стягненні судових витрат відмовив.

Рішення місцевого суду, з яким погодився суд апеляційної інстанції, мотивовано тим, що матеріалами справи доведено, що відповідач завдав позивачу збитки в загальному розмірі на 479 320 грн, з яких: 300 000 грн - попередня оплата позивачем в касу відповідача на виконання договору; 14 000 грн - витрати на транспортування деревини від відповідача до позивача (лютий 2020 року), 5 000 грн - витрати позивача на оплату послуг крана на розвантаження деревини на земельну ділянку (лютий 2020 року), 99 120 грн - оплата монтажних робіт, 61 200 грн - оплата послуг крана-навантажувача під час здійснення монтажних робіт. Дані збитки підтверджені належними доказами, а саме квитанцією до прибуткового касового ордера відповідача, актами виконаних робіт, письмовими розписками бригадира ОСОБА_4 та його показаннями як свідка в суді першої інстанції щодо виконання робіт, якості деревини та оплати праці, місця виконання робіт та їх послідовність.

У стягненні з відповідача суми в розмірі 119 293 грн, які перераховані дружиною позивача на картковий особовий рахунок ОСОБА_2 відмовлено, оскільки ця особа не є учасником договору.

Матеріалами справи доведено, що позивач внаслідок протиправної поведінки відповідача і неналежного виконання відповідачем умов договору, зазнав душевних страждань та переживань, оскільки він є одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей і свою сім`ю мав намір забезпечити житлом у будинку, який повинен був побудувати відповідач. Позивач змушений був змінювати звичайний спосіб життя, додатково докладати зусиль для організації свого життя, звертатися до суду для захисту та відновлення своїх порушених прав, а тому йому завдана моральна шкода.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2023 року до Верховного Суду, ТОВ «Зеленгай», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 31 серпня 2023 року відкрив касаційне провадження у справі, витребував її із Міжгірського районного суду Закарпатської області.

Верховний Суд ухвалою від 08 вересня 2023 року клопотання ТОВ «Зеленгай» про зупинення виконання судових рішень задовольнив. Зупинив виконання рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 06 жовтня 2022 року та постанови Закарпатського апеляційного суду від 30 травня 2023 року до закінчення касаційного провадження.

13 вересня 2023 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі суддів: Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

В касаційній скарзі скаржник посилається на пункти 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема вказує, що суд апеляційної інстанції розглянув справу без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18, у постановах Верховного Суду від 13 серпня 2020 року у справі № 927/718/17, від 19 жовтня 2021 року у справі № 903/533/21, від 08 червня 2022 року у справі № 757/50386/18 та інших.

У касаційній скарзі зазначається, що суди першої та апеляційної інстанцій не звернули увагу на те, що відповідач належним чином виконав свої зобов`язання за договором підряду і передав результати виконаних ним робіт позивачу, який фактично їх прийняв, хоча і відмовився від підписання відповідного акта. Суди не врахували, що позивач неодноразово вносив зміни до проекту, що впливало як на строки проведення будівництва, так і на якість робіт.

Суди дійшли до помилкових висновків, що відповідач порушив строки виконання договору, оскільки не врахували, що позивач не виконав умови договору і не здійснив чергову оплату, що давало відповідачу законне право притримати виконання наступного етапу робіт. Суди залишили поза увагою заперечення відповідача щодо експертного заключення від 21 вересня 2021 року відносно якості деревини. Суди не врахували, що саме з вини позивача затягувалося виконання робіт з виконання робіт по монтажу зрубу на його будмайданчику. Суди дійшли неправильних висновків про наявність підстав для відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позивач не довів належними доказами завдання йому моральної шкоди.

Суд апеляційної інстанції порушив право ТОВ «Зеленгай» на участь у судовому засіданні, яке передбачене пунктом 2 частини першої статті 43 ЦПК України.

В оскаржуваній постанові суду апеляційної інстанції відсутні прізвища суддів біля їхніх підписів в резолютивній частині вказаної постанови. Вказане є підставою для скасування судового рішення.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи не надіслали відзив на касаційну скаргу.

Фактичні обставини справи

Суд встановив, що позивач ОСОБА_1 (замовник) і відповідач в особі директора ТОВ «Зеленгай» Олійник А. В. (підрядник) 18 травня 2017 року уклали письмовий договір № 05 за яким підрядник зобов`язався поставити замовнику дерев`яну конструкцію згідно проекту замовника із свіжоспиляного лісу - дерев породи ялина європейська у вигляді дерев`яної конструкції - зрубу дерев`яного будинку загальною площею 120 кв. м (пункти 1.1-1.3 договору).

Сторони передбачили в договорі, зокрема, такі положення :

- дерев`яна конструкція монтується на об`єкті підрядника з подальшим перевезенням та монтажем на території замовника (пункт 2.2);

- гниль, синева, сухостій, ураження деревини шкідниками не допускається, натуральна колода оброблюється біосептиком «дикий зруб» (пункти 2.3, 2.4);

- загальна сума договору 672 000 грн (пункт 5.1);

- замовник мав здійснити попередню оплату договору у розмірі 300 000 грн, в момент відвантаження зрубу - 20 000 грн, згідно з домовленістю сторін - 172 000 грн (пункт 6.1);

- розділом 7 договору передбачено: конструкція виготовляється на базі підрядника протягом 30-60 робочих днів з моменту попередньої оплати; поставка здійснюється транспортом замовника; підрядник зобов`язався протягом 30 днів з моменту поставки повністю закінчити монтажні роботи зрубу та передати об`єкт замовнику згідно акта здачі, а саме монтаж зрубу з перегородками, монтаж чорнових стелі та підлоги, монтаж стропильної частини даху без внутрішньої підшивки даху; замовник зобов`язувався забезпечити бригаду тимчасовим житлом з необхідними санітарними нормами; будівництво фундаменту та проведення комунікацій здійснює замовник або ж підрядник за кошти замовника з оплатою вартості матеріалів та монтажних робіт (сума кошторису фундаменту не включається в суму договору); виготовлення проектної документації покладається на підрядника, а також виконання усіх робіт «під ключ», до яких віднесено вікна, двері, чистова стеля, підлога, шліфовка, фарбування, електрика, сантехніка, покриття даху, монтаж даху з покриттям та утепленням, про що складається окремий договір та кошторис.

На виконання договору позивач ОСОБА_1 вніс відповідачу ТОВ «Зеленгай» в касу попередню оплату готівкою в сумі 300 000 грн, що підтверджено квитанцією до прибуткового касового ордера від 18 травня 2017 року № 07.

ОСОБА_3 (дружина позивача) з особової банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» перерахувала на особовий картковий рахунок ОСОБА_2 (матері директора ТОВ «Зеленгай» Олійник А. В.) через платіжну систему «Приват24» такі суми: 27 червня 2017 року - 20 100 грн; 31 січня 2018 року - 30 150 грн; 07 серпня 2018 року - 25 024,50 грн; 08 серпня 2018 року - 5 025 грн; 24 вересня 2018 року - 19 095 грн; 27 жовтня 2018 року - 19 899 грн.

28 вересня 2017 року позивач придбав земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 , площею 0,0779 га, кадастровий номер :01:005:0434, що стверджується змістом укладеного ним договору з ОСОБА_5 , посвідченого приватним нотаріусом Овчинніковою І. В. за реєстровим номером 457.

24 листопада 2017 року позивач одержав будівельний паспорт на будівництво власного житлового будинку на зазначеній земельній ділянці.

Позивач у 2017 році замовив і виготовив проект будівництва приватного житлового будинку на АДРЕСА_1 для спорудження на зазначеній земельній ділянці з площею забудови 122 кв. м, загальною площею будівлі 167,13 кв. м, на два поверхи з визначенням тривалості будівництва цього будинку протягом 2017-2018 років, який передав підряднику.

20 лютого 2020 року і 21 лютого 2020 року відповідач виготовив дерев`яний зруб і відвантажив позивачу на місце забудови житлового будинку в м. Мукачево. Позивач найманим транспортним засобом доставив деревину на місце забудови житлового будинку згідно актів виконаних робіт від 20 лютого 2020 року № 46, від 21 лютого 2020 року № 49 і оплатив послуги ФОП ОСОБА_6 на загальну суму 14 000 грн.

Для розвантаження деревини та виконання монтажних робіт (перенесення деревини на будівельний майданчик - фундамент) позивач винайняв вантажопідйомний кран «Камаз Автокран» в ФОП ОСОБА_7 і оплатив послуги в періоди роботи крану: 20 лютого 2020 року, 21 лютого 2020 року, 27 червня 2020 року, 28 червня 2020 року, 17 липня 2020 року, 18 липня 2020 року, 02 серпня 2020 року, 10 серпня 2020 року, 11 серпня 2020 року, 12 серпня 2020 року, 28 вересня 2020 року, 02 жовтня 2020 року, 03 жовтня 2020 року на загальну суму 66 200 грн, згідно акта виконаних робіт № 28.

Позивач також оплатив бригаді майстрів, яких запропонував відповідач, на чолі з бригадиром ОСОБА_4 , які виконували роботи по складанню дерев`яної конструкції будинку з поставленої деревини (зрубу) за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 28 червня 2020 року - 21 700 грн, 18 липня 2020 року - 20 020 грн, 12 серпня 2020 року - 30 800 грн, 03 жовтня 2020 року - 26 600 грн.

Під час прорізання в стінах спорудженої дерев`яної конструкції будинку бригадою майстрів позивач виявив недоліки поставленої деревини, а саме: гниль, плісняву, синяву в стовбурах деревини. У зв`язку з цим позивач припинив будівництво будинку.

09 жовтня 2020 року позивач надіслав відповідачу письмову претензію поштою рекомендованим повідомленням з приводу неналежного виконання договору з вимогою відшкодувати збитки і повернути 632 350 грн. Відповіді на надіслану претензію відповідач не надав позивачу.

Згідно із висновком від 21 вересня 2021 року № В-523, складеним експертом Хустського відділення Закарпатської торгово-промислової палати Сойма М. В., деревина породи ялина окорована згідно ТУ У 16.1-1-2018 під дією кліматичних умов від тривалого зберігання на відкритій площадці втратила технічну якість, має грибні забарвлення та плісняву і не придатна для подальшого використання у будівництві житлового будинку.

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права

і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У частині першій статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно із статтею 839 ЦК України підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. Підрядник відповідає за неналежну якість наданих ним матеріалу і устаткування, а також за надання матеріалу або устаткування, обтяженого правами третіх осіб.

Статтею 846 ЦК України передбачено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Договір підряду це консенсуальний, двосторонній та оплатний договір. Причому консенсуальність договору підряду означає, що він визнається укладеним у момент одержання особою, яка направила оферту, акцепту (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 523/6003/14-ц).

Відповідно до статті 849 ЦК України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Згідно із частиною другою статті 852 ЦК України за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Відповідно до частини п`ятої статті 858 ЦК України підрядник, який надав матеріал для виконання роботи, відповідає за його якість відповідно до положень про відповідальність продавця за товари неналежної якості.

Згідно із статтею 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що позивач, який є замовником за договором підряду, належним чином виконав свій обов`язок щодо здійснення попередньої оплати підряднику (відповідачу) в узгодженому сторонами розмірі - 300 000 грн, що підтверджується пунктом 6.1 укладеного між сторонами договору. Вказану суму було перераховано відповідачу 18 травня 2017 року, тобто в день підписання договору, що свідчить про добросовісність дій позивача та належне виконання ним умов договору.

Згідно з пунктом 7.1 договору відповідач мав виготовити конструкцію на базі підрядника протягом 30-60 робочих днів з моменту попередньої оплати.

Проте, відповідач не надав належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження факту виконання ним зобов`язань у зазначений у договорі строк. Зокрема, відповідач не довів, що ним було виготовлено дерев`яну конструкцію станом на 01 серпня 2017 року, як він стверджував, а також не надав доказів належного повідомлення позивача про завершення виготовлення конструкції та можливість її огляду, прийняття і транспортування з виробничої бази підрядника до місця встановлення - на будівельний майданчик на земельній ділянці позивача.

Таким чином, відповідач не виконав в повному обсязі взяті на себе зобов`язання за договором, а відсутність повідомлення позивача про готовність конструкції та її прийняття свідчить про неналежне виконання підрядником умов договору в межах погодженого строку.

Також, безпідставними є доводи скаржника щодо ненадання позивачем проектної документації будинку, оскільки, як свідчать матеріали справи, сам відповідач надав проект будівництва, який був розроблений і замовлений позивачем ще у 2017 році. Це вказує на те, що проектна документація була наявна, виготовлена за ініціативою позивача і відповідно, доводи про її відсутність є необґрунтованими.

Крім того, у пункті 10.1 укладеного між сторонами договору прямо передбачено право замовника (позивача) вносити часткові зміни до проекту будівництва за власним розсудом у процесі реалізації проєкту, за умови погодження таких змін з підрядником, якщо вони не суперечать технологічним можливостям виконання робіт.

Разом із тим, відповідач не надав суду жодного належного та допустимого доказу того, що позивач дійсно ініціював будь-які зміни до проекту. Відсутні дані щодо того, які саме зміни нібито пропонувалися, коли саме вони мали місце та на якому етапі будівництва вони були ініційовані. Відповідно, немає жодних підтверджень того, що позивач діяв неналежним чином або порушив умови пункту 10.1 договору.

Таким чином, суд першої інстанції зробив правильний висновок, що відповідач не довів жодних обставин, які свідчили б про порушення договору з боку позивача в частині надання проектної документації або узгодження змін до неї.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач порушив строки виконання договору у частині зобов`язань за пунктом 7.3 договору, відповідно до якого підрядник мав протягом 30 днів з моменту поставки деревини повністю завершити монтажні роботи зрубу та передати об`єкт замовнику за актом приймання-передачі. До цього комплексу робіт входили: монтаж зрубу з перегородками, чорнових стелі та підлоги, а також стропильної частини даху (без внутрішньої підшивки).

Як відомо з матеріалів справи, постачання деревини на місце складання конструкції (на будівельний майданчик позивача) відповідач здійснив у лютому 2020 року, однак бригаду майстрів для виконання монтажу направив лише влітку того ж року, тобто із затримкою понад 120 днів.

Суди дійшли обґрунтованого висновку, що таке порушення строків виконання зобов`язань з боку відповідача стало причиною пошкодження деревини, яка тривалий час перебувала під відкритим небом та зазнавала впливу атмосферних явищ (сніг, дощ тощо) з лютого по 04 жовтня 2020 року.

Факт ушкодження деревини підтверджується експертним висновком, наданим позивачем, з якого вбачається наявність дефектів у матеріалі, виявлених під час прорізування віконних і дверних отворів у стінах зрубу. Зазначене також підтверджується показаннями свідка ОСОБА_4 - бригадира, який керував майстрами, що виконували складання дерев`яного будинку на місці будівництва у м. Мукачево.

Водночас відповідач не надав жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б спростовували встановлені судом обставини та висновок експерта.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач не виконав положення пункту 2.1 договору, відповідно до якого якість товару, що постачається підрядником, повинна відповідати вимогам ДСТУ та специфікаціям, зазначеним у замовленні.

Суд першої інстанції встановив, що відповідач фактично розпочав виконання договору майже через три роки після його укладення. При цьому свої зобов`язання щодо якості вказаного матеріалу він не виконав належним чином: деревина, яка була поставлена для будівництва житлового будинку, не відповідала технічним характеристикам, передбаченим договором та виявилася непридатною для використання за призначенням.

Ураховуючи ці обставини, суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано дійшли висновку, що внаслідок неналежного виконання договору з боку відповідача, позивачу було завдано збитків. Оскільки зазначені збитки є прямим наслідком порушення договірних зобов`язань, вони підлягають відшкодуванню відповідачем у повному обсязі.

Матеріалами справи доведено, що відповідач завдав позивачу збитки в загальному розмірі 479 320 грн. Дані збитки підтверджені квитанцією до прибуткового касового ордера відповідача, актами виконаних робіт, письмовими розписками бригадира ОСОБА_4 та його показаннями як свідка в суді першої інстанції щодо виконання робіт, якості деревини та оплати праці, місця виконання робіт та їх послідовність.

Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

З матеріалів справи вбачається, що внаслідок протиправної поведінки відповідача, яка проявилася у неналежному виконанні ним зобов`язань за укладеним між сторонами договором, позивачу було завдано моральної шкоди. Як підтверджено доказами, позивач перебуває у шлюбі, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей і мав на меті забезпечити свою родину житлом шляхом спорудження будинку, будівництво якого було доручено відповідачу. Невиконання відповідачем договірних зобов`язань призвело до зриву реалізації цього плану, що спричинило позивачу значні душевні страждання, емоційне виснаження, почуття безнадії та занепокоєння за добробут своєї сім`ї.

Позивач змушений був змінити звичний уклад життя, витрачати час, зусилля та матеріальні ресурси для врегулювання ситуації, зокрема шляхом звернення до суду з метою захисту своїх порушених прав. Він також був змушений організовувати життя родини в умовах невизначеності, що негативно впливало як на його психологічний стан, так і на стабільність побуту сім`ї загалом.

Оцінюючи обсяг та характер душевних страждань позивача, суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано врахували їх тривалість, інтенсивність та наслідки для його особистого, сімейного й соціального життя, а також ступінь зусиль, яких він був змушений докладати для відновлення порушених прав. З огляду на принципи розумності, справедливості та добросовісності, суди дійшли виваженого висновку про необхідність компенсації завданої моральної шкоди в розмірі 20 000 грн, що є адекватним та пропорційним наслідкам протиправної поведінки відповідача.

Розподіл судових витрат суд першої інстанції зробив у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України.

Аргументи скаржника щодо порушення судом апеляційної інстанції права ТОВ «Зеленгай» на участь у судовому засіданні, яке передбачене пунктом 2 частини першої статті 43 ЦПК України, не ґрунтуються на фактичних обставинах та є безпідставними. З матеріалів справи відомо, що товариство було належним чином повідомлене про час і місце апеляційного розгляду справи (вказане відповідач не спростовував у касаційній скарзі), а також не позбавлялося можливості взяти участь у судовому засіданні, надати свої пояснення, докази чи інші документи. Таким чином, право ТОВ «Зеленгай» на участь у розгляді справи не було порушено, а доводи скаржника цього не спростовують.

Доводи скаржника щодо того, що в оскаржуваній постанові суду апеляційної інстанції в резолютивній частині відсутні прізвища суддів біля їхніх підписів, і що це нібито є підставою для скасування судового рішення, є необґрунтованими та безпідставними. Законодавство України (зокрема статті 381, 382 ЦПК України) не містить вимог щодо обов`язкового зазначення прізвищ суддів безпосередньо біля підписів у резолютивній частині судового рішення. Водночас склад суду, який розглядав справу, зазначений у вступній частині постанови, що відповідає вимогам процесуального законодавства.

Посилання в касаційній скарзі на те, що суд апеляційної інстанції розглянув справу без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18, у постановах Верховного Суду від 13 серпня 2020 року у справі № 927/718/17, від 19 жовтня 2021 року у справі № 903/533/21, від 08 червня 2022 року у справі № 757/50386/18 та інших є безпідставними, оскільки висновки у цих справах і у справі, яка переглядається, а також встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними, у кожній із зазначених справ суди виходили з конкретних обставин справи та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.

Отже, доводи касаційної скарги не спростовують зроблені у справі висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З огляду на вищевказане колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

У частині третій статті 436 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Враховуючи, що касаційну скаргу залишено без задоволення, необхідно поновити виконання рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Зеленгай» залишити без задоволення.

Рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 06 жовтня 2022 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 30 травня 2023 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 06 жовтня 2022 року та постанови Закарпатського апеляційного суду від 30 травня 2023 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:А. І. Грушицький І. В. Литвиненко Є. В. Петров