ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/410/25
Провадження №2/477/781/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року м. Миколаїв

Вітовський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання - Клюсевич-Шараповою Н.М.,

за участю позивача - ОСОБА_1 , його представниці - ОСОБА_2 ,

відповідачки - ОСОБА_3 (не з`явилася),

розглянувши в загальному порядку цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1 ,

до ОСОБА_3 ,

третя особа на боці позивача - орган опіки та піклування в особі Шевченківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області,

про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2025 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки ОСОБА_3 , в якій просив суд позбавити останню батьківських прав відносно їх сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову зазначив, що дитина перебуває на його утриманні з 2013 року і постійно проживає з ним, а відповідачка залишила їх, не приділяє уваги вихованню сина, не цікавиться ним, не забезпечує матеріально, тобто вона постійно ухиляється від виконання свої батьківських обов`язків.

Крім того просив стягнути з відповідачки аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх її доходів щоміячно.

В судовому засіданні позивач та його представниця позов підтримали та просили задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату та час слухання справи судом повідомлялася належним чином, будь-яких заяв не подала.

Представник третьої особи до судового засідання не з`явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Суд вважаючи можливим здійснити розгляд справи за відсутності відповідачки та представника третьої особи, заслухавши пояснення та доводи позивача та його представниці, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 26 квітня 2013 року (повторно) виконкомом Інгулецької сільської ради Білозерської сільської ради Херсонської області, позивач ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а його матір`ю є ОСОБА_3 .

У відповідності до частини 2 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно частини 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від свої обов`язків має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Сторони у шлюбі не перебували, проте мали сімейні відносини, за час яких ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_4 .

Проте з 2013 року їх відносини припинилися, вони стали проживати окремо, але їх дитина залишилася проживати з батьком.

З того часу мати не виявляє бажання брати участі у його житті та вихованні, не піклується про нього, не бере участі в матеріальному утриманні.

Це також підтверджено висновком органу опіки та піклування - Шевченківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 30 квітня 2025 року.

Факт її ухилення від виконання батьківських обов`язків також підтверджується і доказами, наданими позивачем з місця навчання та проживання дитини.

Зокрема відповідно до повідомлення Білозерського управління соціального захисту населення Херсонської області від 23 липня 2013 року це управління повідомляло ОСОБА_3 про необхідність повернення грошових коштів в сумі 4234 грн, сплачених їй за період з 01 лютого по 31 липня 2013 року як допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, в зв`язку з тим, що вона не проживає дитиною.

Відповідно до довідки Дар`ївської сільської ради Херсонської області від 1 січня 2025 року ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з батьком з 2012 року, а мати дитини не приймає ніякої участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини.

Згідно з актом обстеження умов проживання від 24 січня 2025 року, складеного комісією за місцем його теперішнього проживання в с. Полігон Шевченківської територіальної громади Миколаївського району Миколаївської області з позивачем проживає його син ОСОБА_4 , який забезпечений всі необхідним для належного життя та розвитку неповнолітнього.

Позивач є військовослужбовцем Збройних сил України, має гарну характеристику.

Таким чином суд приходить до висновку, що відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, ухиляється від обов`язку по її вихованню та матеріальному утриманню.

Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, згідно частини 4 статті 155 СК України, є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно приписів статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 №789-ХІІ, яка є частиною національного законодавства України у відповідності до статті 9 Конституції України, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини, а також дитинi забезпечується такий захист i пiклування, якi необхiднi для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків.

Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності докази по справі, суд вважає позов щодо позбавлення батьківських прав обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Позбавлення особи батьківських прав не звільняє особу від виконання обов`язку щодо матеріального забезпечення дитини до досягнення повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а якщо домовленості немає, то за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів ч.1-3 ст. 181 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частина 2 цієї статті визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як визначено п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Враховуючи обов`язок матері утримувати свою дитину до її повноліття, передбачений

ст. 180 СК України, вимоги ст. 182 СК України, в тому числі матеріальне становище дитини, стан її здоров`я та стан здоров`я і матеріальне становище платника аліментів, , а також положення ст. 161 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що відповідачка зобов`язана та має можливість сплачувати аліменти на утримання своєї дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але розмір аліментів повинен бути не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнення аліментів повинно відбуватися починаючи з часу подання позову до суду, тобто з 04 березня 2025 року і до повноліття дитини.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення судовий збір на користь позивачки в сумі 1211 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно його сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , кошти (аліменти) на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 1/4 (одної четвертої) частини всіх видів її заробітку (доходу), але розмір аліментів повинен бути не меншим 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 березня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь держави судовий збір в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривни 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Вітовський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів із дня складання повного тексту рішення.

В засіаднні було проголошено вступну та резолютивну частину рішення, його повний текст було скалдено на 18 липня 2025 року.

Суддя Р.В. Козаченко