Номер провадження: 22-з/813/265/25
Справа № 495/4395/19
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
19.06.2025 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Карташова О.Ю.
суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.
за участю секретаря судового засідання - Рудуман А.О.
учасники справи:
позивач - Приватне підприємство «Тур-Ель»
відповідачі - Приватне підприємство «Перлина», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Комунальне підприємство «Білгород-Дністровське БТІ»
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду
заяву представника Приватного підприємства «Тур-Ель» - адвоката Аваєвої Наталії Валеріївни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі
за позовом Приватного підприємства «Тур-Ель» до Приватного підприємства «Перлина», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Комунального підприємства «Білгород-Дністровське БТІ», третя особа на стороні позивача - Білгород-Дністровська районна державна адміністрація, про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення частини об`єкту будівництва та скасування рішення про державну реєстрацію
Історія справи
У травні 2019 року представник позивача Приватного підприємства «Тур - Ель» звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «Перлина», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Комунального підприємства «Білгород-Дністровське БТІ», третя особа на стороні позивача - Білгород-Дністровська районна державна адміністрація, про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення частини об`єкту будівництва та скасування рішення про державну реєстрацію.
Рішенням Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 травня 2023 року позовні вимоги Приватного підприємства «Тур - Ель» до Приватного підприємства «Перлина», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Комунального підприємства «Білгород-Дністровське БТІ», третя особа на стороні позивача - Білгород-Дністровська районна державна адміністрація, про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення частини об`єкту будівництва та скасування рішення про державну реєстрацію - задоволено.

Скасовано рішення державного реєстратора Єремеєвої Ольги Володимирівни Комунального підприємства «Білгород-Дністровського бюро технічної інвентаризації» (Ідентифікаційний код 03350120; 67700, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Михайлівська, будинок 23) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 19.06.2018 року, відомості внесені до реєстру 25.06.2018 року, індексний номер рішення 41779430) відносно об`єкта нерухомого майна: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №208; готельний комплекс, загальною площею 310,7 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка місця розташування: кадастровий номер :05:002:0023, реєстраційний номер 208, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, площа: 0,03 га).

Зобов`язано Приватне підприємство «Перлина» (67770, Одеська обл., Білгород-Дністровський район, село Шабо, вул. Петровська, буд. 11; ідентифікаційний код 23867003), ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків. НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0058 га, за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, Шабівська сільська рада, Будацька коса (кадастровий номер :05:002:0015), яка знаходиться у користуванні ПП «Тур-Ель» (23130 Вінницька обл., Жмеринський район, смт. Браїлів вул. Молодіжна, будинок 2А; Ідентифікаційний код 33928637) шляхом знесення частини нерухомого майна (готельного комплексу, реєстраційний номер об`єкт нерухомого майна №208; загальною площею 310,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка місця розташування: кадастровий номер :05:002:0023, реєстраційний номер 208) згідно ДБН 360-92 «Містобудування, планування і забудова міських та сільських поселень», 1 метр від глухої стіни та 2 метри від стіни з вікнами для виходу на балкон, а саме: - частина будівлі готельного комплексу площею 0,0010 га з розмірами по периметру від т.1 до т.2 - 20,08 м, від т.2 до т.3 - 0,40 м, від т.3 - до т.4 - 20,08 м, від т.4 - до т.1 - 0,55 м, що графічно відображено на план-схемі в Додатку 7 до висновку експертного дослідження №040/17 від 28.11.2017 року, як Ділянка №1; балкони будівлі готельного комплексу площею 0,0017 га з розмірами по периметру від т.1 до т. 2 - 0,80 м, від т.2 до т.3 - 20,08 м, від т.3 до т.4 - 0,90 м, від т.4 до т.1 - 20,08 м, що графічно відображено на план-схемі в Додатку 7 до висновку експертного дослідження №040/17 від 28.11.2017 року, як Ділянка №2.

Стягнуто в рівних частках з відповідачів Приватного підприємства «Перлина», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Приватного підприємства «Тур-Ель» сплачені судові витрати у сумі 4802,50 гривень, тобто по 1600,83 гривні з кожного.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Шараг О.В. подали апеляційну скаргу.

У травні 2023 року представник позивача Приватного підприємства «Тур-Ель» - адвокат Аваєва Наталія Валеріївна звернулась 23 травня 2023 року до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по справі №495/4395/19 за позовом Приватного підприємства «Тур - Ель» до Приватного підприємства «Перлина», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Комунального підприємства «Білгород-Дністровське БТІ», третя особа на стороні позивача - Білгород-Дністровська районна державна адміністрація, про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення частини об`єкту будівництва та скасування рішення про державну реєстрацію.

Додатковим Рішенням Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 червня 2023 року заяву адвоката Аваєвої Наталії Валеріївни, яка діє в інтересах позивача Приватного підприємства «Тур-Ель» про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат по справі за позовом Приватного підприємства «Тур - Ель» до Приватного підприємства «Перлина», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Комунального підприємства «Білгород-Дністровське БТІ», третя особа на стороні позивача - Білгород-Дністровська районна державна адміністрація, про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення частини об`єкту будівництва та скасування рішення про державну реєстрацію - задоволено частково.

Стягнуто у рівних частках з відповідачів - Приватного підприємства «Перлина»; ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 на користь Приватного підприємства «Тур-Ель» судові витрати на правничу допомогу у розмірі 30000,00 грн, тобто по 10000,00 гривень з кожного.

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції, ПП «Тур-Ель», в інтересах якого діє адвокат Аваєва Н.В., а також ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Шараг О.В. подали апеляційні скарги.

Постановою Одеського апеляційного суду від 05.06.2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Шараг Ольга Вікторівна, залишено без задоволення. Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 травня 2023 року залишено без змін.

Постановою Одеського апеляційного суду від 05.06.2025 року апеляційну скаргу Приватного підприємства «Тур-Ель», в інтересах якого діє адвокат Аваєва Наталія Валеріївна, залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Шараг Ольга Вікторівна задоволено частково. Додаткове рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 червня 2023 року змінено, виключино з описової частини додаткового рішення абзац: «Однак, вищезазначене не є перешкодою для визнання зазначеного вище висновку експерта належним та допустимим доказом під час ухвалення рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.05.2023 року по даній справі». В іншій частині додаткове рішення залишити без змін.

Короткий зміст заявлених вимог

09.06.2025 року через підсистему «Електронний суд», надійшла заява адвоката Аваєвої Н.В. яка діє в інтересах ПП «Тур-Ель» про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №495/4395/19.

Заявник просить суд стягнути з апелянтів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу на користь Приватного підприємства «Тур-Ель» за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 50 000,00 грн, а саме по 25 000,00 з кожної особи.

В заяві зазначається, що у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у прохальній частині містилось прохання до суду про стягнення з відповідачів судових витрат, які понесені позивачем при розгляді цієї справи в суді апеляційної інстанції, у розмірі який буде уточнено протягом п`яти днів з дня винесення рішення у справі з поданням до суду відповідних доказів.

Акцентується увага на тому, що стороною позивача при визначенні судових витрат дотримано принцип співмірності та розумності судових витрат, складність справи та обсяг виконаних робіт адвокатом в суді апеляційної інстанції та надано докази їх понесення позивачем, а саме: ордер, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, договір № 97/1 від 10.11.2019 року, додаткову угоду до вище зазначеного Договору від 10.11.2019 року, акт приймання-передачі наданої правової допомоги від 09.06.2025 року до Договору 97/1 від 10.11.2019 року, рахунок-фактуру від 09.06.2025 року № 20250609.

Наголошується, що згідно Додаткової угоди від 10.11.2019 року, сторони узгодили розмір винагороди адвоката Аваєвої Н.В. у справі № 495/4395/19 в суді апеляційної інстанції у фіксованому розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень. Апелянти подаючи спільну апеляційну скаргу, були обізнані про розмір витрат позивача у справі в суді апеляційної інстанції.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

В судовому засіданні представник позивача ПП «Тур-Ель» адвокат Аваєва Н.В. підтримала доводи заяви про ухвалення додаткового рішення по справі та просила її задовольнити в повному обсязі з підстав зазначених у ній.

В судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвокат Рудніва С.В. просила зменшити розмір витрат на правничу допомогу.

Інші учасники справи у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином.

Не явка інших учасників справи не перешкоджає розгляду заяви.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал).

Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти.

Згідно з частинами першою та третьою статті 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (стаття 209 ЦПК України).

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Згідно ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Статтею 133 ЦПК України до судових витрат віднесені і витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, втому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витратна оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Саме заінтересована сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у частинах п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Відповідний правовий висновок викладений у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19.

У постанові Верховного Суду від 11 червня 2020 року у справі № 821/227/17 викладено правовий висновок про те, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, до правової допомоги належать також консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

У постанові від 09 червня 2020 року у справі № 466/9758/16-ц при вирішенні питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу Верховний Суд дійшов висновку, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц.

На підтвердження розміру витрат, які понесені позивачем адвокатом Аваєвой Н.В. надано: ордер, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, договір № 97/1 від 10.11.2019 року, додаткову угоду до вище зазначеного Договору від 10.11.2019 року, акт приймання-передачі наданої правової допомоги від 09.06.2025 року до Договору 97/1 від 10.11.2019 року, рахунок-фактуру від 09.06.2025 року № 20250609 на суму 500000, 00 грн.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Разом з тим, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які належить застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Таким чином, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих заявнику послуг, оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, заперечення іншої сторони, щодо заявленої суми та прохання про її зменшення, з огляду на визначені практикою Європейського суду з прав людини критерії, та виходячи із засад розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що заявлена представником позивача сума в розмірі 50000 грн є надмірною та неспівмірною зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

За таких обставин, апеляційний суд враховуючи категорію справи, зусилля та знання, що необхідні для складання процесуальних документів по справі, участі у справі, вважає, що заявлені до відшкодування ПП «Тур-Ель» витрати на професійну правничу допомогу, підлягають зменшенню та відшкодуванню відповідачами у розмірі - 15000 грн, що відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

До того ж, колегія суддів враховує, що вимоги про відшкодування витрат на професійну правову допомогу пред`явлено позивачем не до всіх відповідачів, а лише до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 246, 270, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника Приватного підприємства «Тур-Ель» - адвоката Аваєвої Наталії Валеріївни про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_4 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_5 ) на користь Приватного підприємства «Тур-Ель» (23130, Вінницька область Жмеринського району смт Браїлів, вул. Молодіжна, 2А; ) судові витрати на правничу допомогу у загальному розмірі 15 000 гривень, по 7500 гривень з кожної.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту додаткової постанови.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

В.В. Кострицький