Справа № 732/405/25
2-п/729/12/25

У Х В А Л А
31 липня 2025 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області у складі головуючої судді Булиги Н. О., за участю секретаря судового засідання Романченко С. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бобровиця заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 09.06.2025 по справі № 732/405/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
23.06.2025 відповідач звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду від 09.06.2025, посилаючись на те, що матеріали справи він отримав лише 24.05.2025 року, останній день для подачі відзиву був 09.06.2025 року, цього ж дня було ухвалено заочне рішення, хоча строк на подачу відзиву ще не сплив. Вважає, що суд мав би пересвідчитися у дотриманні порядку повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, чого зроблено не було, що в свою чергу є порушенням його прав та позбавило можливості захищати свої права та законні інтереси у судовому засіданні.
Крім того, зазначає, що позивачем не доведено належними та допустимим доказами позовних вимог, а надані докази є недостатніми та не дають підстави дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмету доказування. Так, належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є виключно первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Доданий до матеріалів справи розрахунок заборгованості є документом, що складений самим кредитором, а відтак інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявної заборгованості, на стягненні якої наполягає позивач. З розрахунку заборгованості не можливо встановити формування заборгованості та її складові, суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду. Тобто, даний розрахунок не є належним доказом суми заборгованості в розумінні положень ч. 1 ст. 77 ЦПК України. Також, відповідач зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази перерахунку йому кредитних коштів.
Разом з тим, ОСОБА_2 звертає увагу що, на підтвердження факту переходу прав вимоги від первісного кредитора позивачем не надано належних доказів, що підтверджують перехід до позивача прав вимог у такій сумі, яка вказана в додатках до договору факторингу. Реєстр права вимоги, не є документом, що підтверджує факт передачі кредитних коштів, і не може бути доказом в справі на підтвердження доводів позивача про існування будь-яких кредитних зобов`язань перед позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Таким чином, первісні кредитори мали б надати ТОВ «ЄАПБ» належні та достовірні докази переказу коштів на рахунок саме ОСОБА_1 . Разом з тим, позивачем не надано достовірних доказів підтвердження сплати новим кредитором грошових коштів первісним кредиторам за передачу права грошової вимоги та зарахування їх на рахунок останніх. Відсутність цих доказів не дає можливості встановити, що позивач дійсно набув права вимоги за кредитними договорами.
А тому, на підставі викладеного ОСОБА_2 вважає, що надані позивачем кредитні договори, договори факторингу, реєстр боржників, розрахунок заборгованості, неналежними доказами у справі, оскільки дані докази доводять перехід прав від первісного кредитора до позивача, однак не підтверджують наявність прав вимоги в кредиторів, а тому просить скасувати заочне рішення.
25.07.2025 року через систему «Електронний суд» від представниці позивача, адвоката Макарової Л. В., надійшло заперечення, у якому остання просить заяву про перегляд заочного рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області № 732/405/25 від 09.06.2025 залишити без задоволення.
В обгрунтування заперечення представниця зазначає, що 12 січня 2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 7469412, підписаний позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором С8943.
Порядок укладення договору на отримання онлайн кредиту є наступним. Клієнт здійснює оформлення кредиту шляхом заповнення заявки на отримання кредиту на сайті товариства, обов`язково вказуючи всі дані, зазначені в заявці як обов`язкові для заповнення. Клієнт обирає персональний логін і пароль для входу в особистий кабінет. При підписанні документів на телефонний номер клієнта, направляється повідомлення з одноразовим ідентифікатором у вигляді коду, який клієнт зобов`язаний ввести на веб-сторінці. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором як аналог власноручного підпису є підтвердженням особи клієнта.
Представниця посилається на те, що нарахування заборгованості здійснено виключно до умов укладених договорів, з якими був ознайомлений Відповідач та погодився на їх виконання.
Крім того, вказує, що електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з моменту отримання копії примірника договору, проте реалізація вказаного права споживача і припинення дії кредитного договору можлива при дотриманні споживачем трьох умов, передбачених законом, а саме: подача письмового повідомлення кредитодавцю про відмову від кредитного договору в строки, встановлені законом; одночасного/разом з відкликанням згоди/ повернення виданого кредиту або отриманого товару по договору; сплати нарахованих процентів, які були нараховані банком за весь час користування грошовими коштами.
Проте, відповідач правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом чотирнадцяти днів з моменту отримання копії примірника договору не скористався.
Таким чином представниця зазначає, що позивачем доведено факт укладання вищевказаних договорів відповідачем в електронній формі, тому позовні вимоги є обгрунтованими та доведеними.
Щодо посилання відповідача на відсутність доказів оплати позивачем коштів первісним кредиторам за договорами факторингу, представниця зазначає, що слід зазначити правовий висновок сформований у Постанові Київського апеляційного суду від 28.05.2025 в цивільній справі № 359/3300/23 (провадження: 22- № 22-ц/824/2933/2025): «..Проведення оплати за договорами факторингу не має вирішального значення для справи, оскільки за умовами усіх договорів факторингу перехід права вимоги (набуття права вимоги) відбувається в момент підписання сторонами акту приймання-передачі відповідного Реєстру боржників і не пов`язаний з оплатою за договорами...».
Разом з тим, враховуючи те, що Реєстри боржників до Договорів Факторингу містять інформацію щодо великої кількості боржників, що є банківською таємницею, розкриття якої має здійснюватися у визначеному законом порядку, надано було Витяги з Реєстрів боржників, що містить лише дані ОСОБА_1 , інші відомості були приховані за допомогою технічних засобів з метою захисту від неправомірного розповсюдження персональних даних інших осіб.
Звертає увагу, що кредитні Договори та Договори факторингу у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину.
В законодавстві України не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги.
З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалися нарахування відсотків та не застосовувалися жодних штрафних санкцій.
Також, представниця позивача зазначає, що відповідач в заяві про перегляд заочного рішення вказав, що отримав матеріали справи лише 24.05.2025, проте відповідних доказів, на підтвердження цього до суду не надано. Тільки після винесення рішення Бобровицьким районним судом Чернігівської області про стягнення заборгованості, відповідач звернувся за правничою допомогою, після чого подав до суду заяву про перегляд заочного рішення. Позивач вважає, що відповідач мав можливість звернутися за правничою допомогою до ухвалення рішення суду та подати відзив на позовну заяву. Вказує, що поважності причин неявки у судове засідання та неподання відзиву суду не надано.
На підставі викладеного, вважає позовні вимоги позивача законними та обґрунтованими, а відповідач просто намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань, тому просить залишити заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення без задоволення.
Сторони у судове засідання, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце слухання справи, не з`явилися.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з"явився, хоча про час і місце проведення такого повідомлений належним чином.
Представник позивача також просила розглядати заяву у її відсутність та відмовити у її задоволенні, вважаючи рішення суду правильним та обгрунтованим, таким що ухвалене з дотриманням принципів верховенства права та законності.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснюється.
Суд вважає за можливе розглянути заяву про перегляд заочного рішення без участі учасників процесу, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи та матеріали заяви про перегляд заочного рішення, суд вважає, що дана заява не підлягає задоволенню виходячи такого.
Згідно з ст.284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Відповідно до ст. 288 ЦПК України, скасування заочного рішення суду можливе за умов, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Так, поважними причинами неявки можуть бути хвороба, тривале відрядження, інші обставини, що об`єктивно перешкоджають явці до судового засідання, які, безумовно, повинні бути підтверджені документально відповідними доказами, тобто, повинні додаватися до заяви про перегляд заочного рішення. Крім того, відповідач має подати документи, що свідчать про неможливість повідомити суд про причини неявки у судове засідання.
Водночас, з`ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.
Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.
Як вбачається із матеріалів справи, справа слухалась в порядку спрощеного позовного провадження. Сторони, зокрема відповідач, були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, які направлялися за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача (а.с.74,75).
Посилання відповідача на те, що він матеріали справи він отримав лише 24.05.2025 року, а останній день для подачі відзиву був 09.06.2025 року, не заслуговують на увагу виходячи з такого. Згідно ухвали про відкриття провадження у справі від 12.05.2025, відповідачеві було надано строк в 15 днів для подання відзиву з дня вручення ухвали про відкриття провадження. Зазначену ухвалу відповідач отримав 24.05.2025, що підтверджено розпискою та не заперечує і сам відповідач, отже строк на подання відзиву сплинув 09.06.2025, проте відповідач до суду цього дня не з`явився, причин неявки не повідомив, будь-яких заяв (в т.ч. про поновлення строку на подання відзиву) суду не надав. Таким чином, суд розглянув справу на підставі наявних матеріалів у порядку визначеномуч.8 ст.178 ЦПК України, при цьому жодним чином не порушивши права відповідача.
Як зазначалося вище, відповідно до вимог ч. 1 ст. 288 ЦПК України ,заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Тобто, зі змісту зазначеної норми випливає, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливо у випадку встановлення судом наступних обставин:
- відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин;
- докази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для правильного вирішення справи.
За змістом вказаних норм наявність цих підстав для скасування заочного рішення є обов`язковою.
Відповідно до частини шостої статті 187 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.
Так, згідно інформації, отриманої судом в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України від Горбачівського старостинського округу №15-12/15 від 25.04.2025, відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . Жодних інших даних, в тому числі про фактичне місце проживання відповідача за іншою адресою, матеріали справи не містять.
Як вбачається з матеріалів цивільної справи, судові повістки про виклик відповідача ОСОБА_1 у судове засідання, були направлені останньому за вказаною адресою своєчасно та у встановленому законом порядку.
Матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження повідомлення кредитодавця та суд про зміну місця проживання.
Відповідно до пункту 1 частини восьмої статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку.
За наведених обставин, відповідно до пункту 1 частини восьмої статті 128 ЦПК України, відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи за зареєстрованою адресою, а тому посилання відповідача щодо неналежного його повідомлення про розгляд справи є безпідставними та не доведеними.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином, відповідачем не доведена поважність причин неявки до суду та ненадання відзиву на позовну заяву.
Також, в заяві про перегляд заочного рішення відповідач зазначає, що судом не було враховано обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Проте, на підтвердження даних обставин до матеріалів заяви не додано будь-яких доказів, а наведені відповідачем в заяві доводи не вказують на наявність доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, тобто посилання позивача в поданому позові не спростовано.
Також заявником (відповідачем) не надано суду доказів, які мають значення для справи та можуть привести до ухвалення іншого рішення, протилежного заочному, а обґрунтування самої заяви про перегляд заочного рішення є непогодження з винесеним рішенням по суті.
При цьому, в матеріалах справи є належні докази, які підтверджують позовні вимоги позивача, а тому судом прийнято законне рішення, яке відповідає чинному законодавству, виходячи з такого.
З наданих позивачем доказів встановлено, що 12 січня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 7469412.
27.09.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» таТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 27092024, у відповідності до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.
У подальшому, 24.05.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 24052024, у відповідності до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.
Дані договори, в установленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаних правочинів.
Дані докази підтверджують вимоги позивача про розмір наданого кредиту та розмір заборгованості і відповідають вимогам ч.2 ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» і як слушно зауважила представник позивача, посилаючись на чинне законодавство та постанови вищих судів, позивач є фінансовою, а не банківською установою і інформаційні листи платіжного сервісу, через які здійснювалися перерахування коштів, є первинним обліковим документом, що підтверджує факт здійснення платіжної операції та всі її реквізити.
Первинні документи, створені автоматично в електронній формі програмним забезпеченням інформаційно-комунікаційної системи, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови наявності накладеного електронного підпису чи печатки з дотриманням вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.
Разом з цим, під час підписання кредитних договорів відповідач вказав номер мобільного телефону за допомогою якого отримано одноразовий ідентифікатор. Також, у кредитних договорах зазначено адресу ОСОБА_1 , його паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податків, номер банківської карти, місце проживання, котрі належать останньому, що є підтвердженням здійсненою ним процедурою ідентифікації в розумінні положень Закону України «Про електронну комерцію».
Таким чином, первісні кредитори свої зобов`язання за Кредитними договорами виконали в повному обсязі, а саме надали відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитними договорами.
З урахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Відповідно до ч. 1 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».
Без здійснення вказаних дій відповідачем кредитні договори не були б укладені сторонами, а відтак цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі сторін.
У статті 204 ЦПК України закріплено презумпцію правомірності правочину, згідно якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Отже, відповідач погодився на укладення договорів саме такого змісту, ввівши одноразовий персональний ідентифікатор у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства після чого Позичальник натиснув кнопку «ТАК», що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
При цьому, нарахування процентів за користування наданими кредитними коштами за укладеними договорами, в тому числі і на умовах, зазначених у цих договорах відповідають умовам цих договорів, недійсність яких в судовому порядку не визнана.
Разом з тим, сторони були вільними для укладення таких видів договорів, а отже погодили саме такий розмір відсотків, які зазначені у таких договорах.
Натомість, відповідачем до заяви не долучено жодного доказу на підтвердження обставин, на які він посилається у заяві, які би мали істотне значення для правильного вирішення справи. Зокрема, як на спростування факту укладення кредитних договорів, так і на спростування факту отримання кредитних коштів відповідачем не долучено жодного доказу.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення.
З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що підстави для скасування заочного рішення суду відсутні, отже, заяву заявника про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 259-260, 284, 287, 288, 353 ЦПК України, суд
Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 09.06.2025 по справі № 732/405/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без задоволення.
Роз`яснити заявнику, що відповідно до пункту 4 статті 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Бобровицького районного суду Н.О. Булига