У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

05 серпня 2025 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Борцової А.А.,

за участю: секретаря - Килинчук Л.Л.,

представника скаржника - Шевчука О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування постанови про розшук майна боржника, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим Олександром Миколайовичем,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою та просить визнати незаконною та скасування постанову про розшук майна боржника, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим Олександром Миколайовичем.

В судовому засіданні представник скаржника адвокат Шевчук О.М. скаргу підтримав, посилаючись на обставини зазначені в скарзі та просять її задовольнити.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про місце, дату та час розгляду скарги.

05.08.2025 через підсистему «Електронний суд», від приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. надійшов відзив, в якому він просив відмовити в задоволенні скарги та врахувати обставини та факти викладені в відзиві.

05.08.2025, стягувач ОСОБА_2 надав письмові пояснення по справі, в яких зазначив, що вважає діє приватного виконавця такими що відповідають чинному законодавству, в задоволенні скарги просив відмовити.

Заслухавши позицію представника скаржника адвоката Шевчука О.М., дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.1 ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст.448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою конституційного права кожної особи на судовий захист (частина друга статті 129-1 Конституції України). Конституційний Суд України наголошує, що держава зобов`язана створювати дієві механізми виконання судових рішень і гарантувати можливість їх реалізації, зокрема коли рішення не виконує державний орган.

Порядок виконання судового рішення, встановлений законом, має відповідати принципам верховенства права та справедливості, а також гарантувати конституційне право на судовий захист. Невиконання державою свого позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження передбачає примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб). Воно є сукупністю дій уповноважених цим Законом органів і осіб, спрямованих на примусове виконання рішень, та проводиться на підставах, у межах повноважень і способами, визначеними Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», іншими законами та нормативно-правовими актами, а також на підставі рішень, що підлягають примусовому виконанню відповідно до цього Закону (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження»). За ч.5 ст.74 цього ж Закону, рішення та дії виконавця, посадових осіб органів ДВС можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів із дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії або бездіяльність неправомірними й зобов`язує державного виконавця чи іншу посадову особу органу ДВС або приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо ж буде з`ясовано, що оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність вчинені відповідно до закону, в межах повноважень виконавця і права заявника не порушено, суд ухвалює рішення про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», боржник зобов`язаний, зокрема: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Відповідно до норм ст.36 Закону України «Про виконавче провадження», у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією. Розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку.

У постанові Верховного Суду, ухваленій колегією суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року у справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19), зазначено, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження дійсно порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство саме для їхнього захисту. Недопустимим є ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень без мети захисту прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини наголошує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система держави-учасниці Конвенції допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося і завдавало шкоди одній зі сторін. Неможливо припустити, що стаття 6 Конвенції детально описує процесуальні гарантії, але водночас не містить механізму виконання судових рішень. Якщо розуміти статтю 6 виключно як проголошення доступу до суду та права на судове провадження, це могло б призвести до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який держави-учасниці зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розглядатися як складова частина «судового розгляду» (рішення у справі HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Так судом встановлено, що в межах зведеного виконавчого провадження ЗВП № 78230456 від 30.05.2025 з примусового виконання рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області (174/218/23), рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області (174/138/20), рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області (2-537/11), рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області (174/682/16-ц) приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим О.М. винесена постанова про розшук майна боржника, а саме частини автомобіля марки ACURA, реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 та ВАЗ реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_4 (а.с.5-6).

Як вбачається з витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 98420622, відділом ДВС у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 26.10.2023 накладено арешт на рухоме майно - автомобіль марки ACURA, реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 та ВАЗ реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_4 , крім того, приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим О.М. здійснено арешт на це саме рухоме майно, що підтверджується витягами з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №№ 98420507, 98420086, 98420250 (а.с.8, 9, 10).

Відповідно до постанови про повернення виконавчого документа стягувачу (ВП № 52944903) від 20.05.2025, винесеної Головним держаним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Дрижирук О.О., виконавчий лист № 2-537/11 від 29.05.2025 повернуто стягувачу (а.с.11).

Згідно рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 17.06.2014, здійснено поділ майна, а саме автомобіля марки ACURA, реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN/номер шасі (кузова, рами) в частинах ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.12-13).

Як вбачається з відповіді ТОВ «Свеа Фінанс» № 6027 від 05.06.2025 на лист приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. щодо інформації про залишок заборгованості за договором застави та кредитними зобов`язаннями та надання письмової згоди на звернення стягнення на заставне майно боржника, ТОВ «Свеа Фінанс» надає свою згоду на реалізацію предмета застави - автомобіля марки ACURA (а.с.34,35).

01.08.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим О.М. направлено на адресу ОСОБА_1 вимогу про надання автомобіля марки ACURA, реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 та автомобіля ВАЗ реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_4 (а.с.37 зворот-38).

У відповідь на зазначену вимогу ОСОБА_4 04.08.2025 надав лист, в якому повідомив про неможливість надати транспортних засобів, з тих підстав, що автомобіль марки ACURA реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходиться в його колишньої дружини ОСОБА_3 , яка володіє 1/2 частиною даного автомобіля, автомобіль ВАЗ реєстраційний номер НОМЕР_3 проданий ним по довіреності в 2004, і він не має до нього ніякого відношення (а.с.38 зворот-39).

В свою чергу, ОСОБА_1 посилається на те, що приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов О.М. неправомірно виніс постанову про розшук майна боржника, а саме на частину автомобіля марки ACURA, реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN/номер шасі (кузова, рами) та автомобіль ВАЗ реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_4 , так як ним вже винесена постанова про арешт зазначеного рухомого майна в межах примусового виконання рішень суду та до приватного виконавця ним подана декларація про доходи та майно боржника-фізичної особи, де він зазначив про наявне в нього майно, в тому числі й зазначив де воно перебуває.

Суд вважає, що наведений аргумент не є підставою для визнання дій приватного виконавця неправомірними. Відповідно до ч.1 ст.18 та п.6 ч.3 цієї ж статті Закону України «Про виконавче провадження», виконавець має право одночасно застосовувати кілька заходів примусового виконання, спрямованих на повне та своєчасне виконання судового рішення.

Пункт 6 ст.48 Закону передбачає, що стягнення на майно боржника звертається в обсязі, необхідному для виконання виконавчого документа. Цей припис не обмежує виконавця у праві на вжиття додаткових заходів забезпечення виконання, якщо обрані раніше заходи не гарантують швидкого та повного стягнення боргу.

Матеріалами справи встановлено, та боржником не доведено вчинення ним будь-яких дій спрямованих на виконання судових рішень. Натомість матеріалами справи встановлено, що державним виконавцем було вчинено низку дій та заходів з примусового виконання судового рішення, за зведеними виконавчими провадженнями, однак воно досі не виконано.

З урахуванням викладеного, оскільки, скаржник не навів достатніх підстав та не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження фактів викладених у скарзі, судом встановлено, що державний виконавець діяв у межах та спосіб передбачений законодавством, а тому у задоволенні скарги ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі ст.ст. 36, 63,74, 75 Закону України «Про виконавче провадження» та керуючись ст.ст.258-261, 263,447-452 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування постанови про розшук майна боржника, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим Олександром Миколайовичем - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Головуючий - суддя підпис Т.М.Данилюк