КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 759/5885/25

03 липня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Кирилюк Г.М.

при секретарі - Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Веліканова Костянтина Сергійовича на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 25 березня 2025 року, постановлену під головуванням судді Ул`яновської О.В., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу,-

в с т а н о в и в:

У березні 2025 року Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило визнати недійсним договір купівлі-продажу від 04.02.2025 року щодо відчуження транспортного засобу, а саме: FELDBINDER TSA 42.3, № шасі НОМЕР_1 , що укладений між ОСОБА_1 та іншою особою.

Позовні вимоги обгрунтовувало тим, що відчуження ОСОБА_1 транспортного засобу - напівпричіп FELDBINDER TSA 42.3, № шасі НОМЕР_1 на користь іншого власника на підставі договору купівлі-продажу у період виникнення простроченої заборгованості та після пред`явлення Банком до суду позову про стягнення з нього заборгованості є фраудаторним правочином, тобто таким, який укладено з метою уникнення відповідальності перед кредитором - АТ «Райффайзен Банк».

Одночасно з позовом Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» подало заяву про забезпечення позову, в якій просило суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно, а саме: напівпричіп FELDBINDER TSA 42.3, № шасі НОМЕР_1 .

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 25 березня 2025 року заяву представника позивача Хуторянця Олександра Володимировича про забезпечення позову по цивільній справі за позовними вимогами Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу задоволено.

Накладено арешт на рухоме майно, а саме: FELDBINDER TSA 42.3, № шасі НОМЕР_1 .

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Веліканов Костянтин Сергійович подав апеляційну скаргу, в якій за результатом апеляційного перегляду справи просить скасувати ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 25 березня 2025 року про забезпечення позову.

В обґрунтування змісту вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є незаконною та необгрунтовано.

Зазначає, що на теперішній часГосподарським судом м. Києва рішення у справі № 910/640/25 не винесено, а відтак ОСОБА_1 є абсолютно вільним у обранні варіантів власної поведінки щодо належного йому майна.

Крім того, позовна заява не містить й обгрунтованого доказами посилання позивача на завдання йому шкоди внаслідок укладання ОСОБА_1 спірного договору купівлі-прадажу або доказів того, що внаслідок укладання цього договору купівлі- продажу ОСОБА_1 перестав бути платоспроможним.

До того ж, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

В той же час, на момент постановлення ухвали місцевим судом ОСОБА_1 не був власником транспортного засобу, на який накладено арешт, оскільки продав та передав його у власність третьої особи, що підтверджується листом Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС) від 17.02.2025 року, який долучено позивачем до заяви про забезпечення позову.

Таким чином, на переконання сторони відповідача, при постановленні ухвали про забезпечення позову, місцевий суд не врахував, що вжиті заходи забезпечення позову фактично перешкоджатимуть діяльності третьої особи, що виходить за межі мети забезпечення позову, яка полягає у вжитті судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення у випадку задоволення заявлених позовних вимог саме в даній справі.

Сторона відповідача вважає що, враховуючи, що станом на час прийняття судом першої інстанції ухвали про забезпечення позову власник напівпричіпу FELDBINDER TSA 42.3, № шасі НОМЕР_2 , не був учасником справи, вимог до даної особи не заявлялося, а тому арешт на його майно не може бути накладений.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача Акціонерного товариства «Райффайзен Банк»Кардашевська Ганна Миколаївна просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 25 березня 2025 року- залишити без змін.

Зазначає, що все належне відповідачу рухоме майно було відчужено ним після порушення провадження у справі № 910/640/25 й в той самий день як постановлено ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортні засоби. Після відчуження транспортних засобів жодних коштів в рахунок погашення заборгованості з цього продажу відповідачем не здійснено.

Позивач вважає, що відчуження ОСОБА_1 транспортних засобів на користь іншого власника на підставі договору купівлі-продажу у період виникнення простроченої заборгованості та після пред`явлення банком до суду позову про стягнення з нього заборгованості та в день постановлення ухвали про накладення арешту на це майно є фраудаторними правочином, тобто такими, які укладено з метою уникнення відповідальності перед кредитором - AT «Райффайзен Банк».

Виходячи зі змісту спірних правовідносин, вжиття заходу забезпечення позову шляхом накладання арешту на транспортний засіб не призводить до невиправданого обмеження майнових прав власника, оскільки можливість розпоряджатися вказаним транспортним засобом обмежується на певний час, має тимчасовий характер та є лише збереженням існуючого становища до завершення розгляду цієї справи по суті.

Отже, оскільки такий захід забезпечення позову, як накладення арешту на майно, прямо передбачений чинним законодавством, є співмірним із позовними вимогами, з якими Банк звернулося до суду, а також ураховуючи, що невжиття заходів забезпечення позову у зазначений спосіб унеможливить виконання рішення суду та істотно ускладнить ефективний захист прав Банку, заяву про забезпечення позову обґрунтовано задоволено судом першої інстанції.

Новий власник транспортного засобу ОСОБА_3 залучений до розгляду справи №759/5885/25 в якості співвідповідача.

Також, під час аналізу документів, що посвідчують особу ОСОБА_3 на предмет пов`язаності та/або родинних відносин з відповідачами, встановлено наявність родинного зв`язку між ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Веліканов Костянтин Сергійович підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник позивача Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» Кардашевська Ганна Миколаївнапросилаапеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із направлених до суду апеляційної інстанції матеріалів цивільної справи вбачається, що Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 .

Матеріально-правова вимога позивача до відповідача щодо якої він просить ухвалити рішення зводиться до визнання недійсним договорукупівлі-продажу від 04.02.2025 року щодо відчуження транспортного засобу, а саме: напівпричіпу FELDBINDER TSA 42.3, № шасі НОМЕР_1 , що укладений між ОСОБА_1 та іншою особою, як такий, що направлений на уникнення відповідальності перед кредитором - АТ «Райффайзен Банк» (фраудаторний правочин).

Одночасно з позовом Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» подало заяву про забезпечення позову, в якій просило суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно, а саме: напівпричіп FELDBINDER TSA 42.3, № шасі НОМЕР_1 .

Вимоги заяви обгрунтовані тим, що на спірному майні відсутні будь-які обмеження щодо його відчуження відповідачем, останній, без жодних перешкод може його відчужити до ухвалення рішення у даній справі, що призведе до порушення прав та інтересів позивача та завдасть значних матеріальних збитків.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 25 березня 2025 року заяву представника позивача Хуторянця Олександра Володимировича про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на рухоме майно, а саме: FELDBINDER TSA 42.3, № шасі НОМЕР_1 .

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що між сторонами виник спір щодо рухомого майнатранспортного засобу(напівпричіпу) FELDBINDER TSA 42.3, № шасі НОМЕР_2 та з урахуванням ризиків можливого відчуження рухомого майна, що є предметом спору, невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Способи забезпечення позову, які передбачені частиною першою статті 150 ЦПК України, залежать від характеру спірних правовідносин, позовних вимог та інших обставин конкретного спору, що зумовлюють необхідність забезпечення виконання судового рішення. Перелік таких способів не є вичерпним.

До видів забезпечення позову законом віднесено, зокрема, накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб (пункт 1 частини першої статті 150 ЦПК України), а також заборону вчиняти певні дії (пункти 2, 4 частини першої статті 150 ЦПК України).

Під арештом майна слід розуміти заборону розпоряджатися цим майном, а в певних випадках - і користуватися ним. Заборона вчиняти певні дії, поряд з іншим, може бути пов`язана з необхідністю збереження об`єкта спору в існуючому стані та збереження його статусу, що має сприяти вирішенню спору та можливості виконання судового рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 зазначено: «конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майновим наслідкам заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 вказано: «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Цивільне процесуальне законодавство не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 11 серпня 2022 року у справі № 522/1514/21.

Відповідно, позивач має право заявляти вимогу про забезпечення позову обравши спосіб, який на його думку, буде гарантувати виконання рішення суду винесеного на його користь.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявна тоді, коли у сторони спору є можливість розпорядитися об?єктом прав, що став предметом спору.

Саме з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача (ів) на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову.

Колегією суддів апеляційного суду встановлено та учасниками справи не заперечується, що відповідно до заявлених вимог позивач Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» у судовому порядку оспорює правові підстави майнового переходу рухомого майна - транспортного засобу (напівпричіпу) FELDBINDER TSA 42.3, № шасі НОМЕР_2 , від ОСОБА_5 , який є боржником перед кредитором - АТ «Райффайзен Банк», до іншої особи.

За відомостями, які є відкритими та публічними, з веб-сайту Судової влади вбачається, що ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 22 квітня 2025 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_3 .

Як слідує із клопотання представника позивача від 21 квітня 2025 року з документів, що були отримані позивачем від РСЦ ГСУ МВС в м. Києві встановлено, що договір купівлі-продажу транспортного засобу №8045/2025/5115602 від 04 лютого 2025 року щодо відчуження транспортного засобу (напівпричіпу) FELDBINDER TSA 42.3, № шасі НОМЕР_2 , був укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Отже, в провадженні суду перебуває цивільна справа, між сторонами виник спір щодо відчуження транспортного засобу (напівпричіпу) FELDBINDER TSA 42.3, № шасі НОМЕР_2 , що є предметом спору, та право власності на яке зареєстроване за відповідачем ОСОБА_3 .

Документально підтверджене право власності на спірне майно за відповідачем ОСОБА_3 надає власнику реальну можливість до вирішення судом спору розпорядитись майном, що є предметом спору, оскільки відсутні будь-які юридичні обмеження щодо відчуження спірного майна.

Отже, заявником (позивачем) підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування забезпечення позову у виді накладення арешту на майно, що є предметом спору, оскільки між сторонами дійсно виник спір та існує можлива загроза ускладнення з реалізацією цього рішення суду.

Заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_3, і перебуває у нього, є видом забезпечення позову, передбаченим статтею 150 ЦПК України, і відповідає предмету позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи.

Встановивши при розгляді заяви Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» про забезпечення позову, що між сторонами дійсно виник спір, з`ясувавши обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам Акціонерного товариства «Райффайзен Банк», суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно, а саме: FELDBINDER TSA 42.3, № шасі НОМЕР_1 , оскільки такий вид забезпечення позову безпосередньо пов`язані з суб`єктивними правами позивача на предмет спору та спроможній забезпечити ефективний захист прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Зазначений спосіб забезпечення позову не перешкоджає відповідачу ОСОБА_3 володіти і користуватися вказаним майном, а лише обмежує частково у розпорядженні ним щодо відчуження будь-яким способом іншим особам.

Колегія суддів апеляційного суду наголошує, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача. Таке тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб здійснюється в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 , матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованими підстави та мотиви ухвали суду першої інстанції для задоволення заяви позивача про забезпечення позову і відхиляє доводи апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Веліканова Костянтина Сергійовича про те, що оскаржувана ухвала постановлена без належної оцінки наданих заявником доказів та їх належного обґрунтування.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що ухвала Святошинського районного суду міста Києва від 25 березня 2025 року є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстав для її скасування немає, а тому апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Веліканова Костянтина Сергійовича слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги не відшкодовуються та покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Веліканова Костянтина Сергійовича залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 25 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді: