УХВАЛА

06 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 752/13907/13-ц

провадження № 61-9867ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М.(суддя-доповідач), Карпенко С. О.,

Сердюка В. В.,

вирішуючи питання про самовідвід судді-доповідача Фаловської Ірини Миколаївни у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Кременчуцький відділ державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 24 квітня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 липня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Кременчуцький відділ державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми.

Голосіївський районний суд м. Києва рішенням від 26 травня 2014 року позов ОСОБА_1 задовольнив частково.

Визначив такі способи участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :

періодичні побачення з дітьми кожну першу та третю суботи кожного місяця з 12:00 год до 18:00 год;

спільний відпочинок з малолітніми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з можливістю виїзду на відпочинок та до оздоровчо-санаторних закладів тривалістю не менше двох тижнів, протягом зимових та осінніх канікул до 4 (чотирьох) днів за домовленістю з ОСОБА_2 , а також у будь-який інший час за домовленістю між батьками для відвідування дитячих, навчальних, спортивних, юнацьких та розважальних закладів (цирк, зоопарк, дельфінарій, театр, кінотеатр);

систематичні побачення з малолітніми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кожного року ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 терміном не менше п`яти годин за домовленістю із ОСОБА_2 ;

побачення з малолітніми дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у святкові дні терміном не менше п`яти годин за домовленістю з ОСОБА_2 .

Вирішив питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про виправлення помилки у виконавчому листі, в якій просив:

виправити помилки у виконавчому документі № 752/13907/13-ц від 26 травня 2014 року, допущені під час його оформлення або видання, зазначивши в ньому повний текст резолютивної частини рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні;

заборонити ОСОБА_2 чинити йому перешкоди у спілкуванні з дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та у їх вихованні;

встановити обов`язок ОСОБА_2 забезпечити періодичні побачення йому із дітьми кожну першу та третю суботу кожного місяця з 12:00 год до 18:00 год;

негайно погодити з ним дати та надати найближчим часом для спільного відпочинку дітей з можливістю виїзду на відпочинок та до

оздоровчо-санаторних закладів тривалістю не менше двох тижнів, протягом зимових та осінніх канікул до 4 (чотирьох) днів, а також у будь-який інший час для відвідування дитячих, навчальних, спортивних, юнацьких та розважальних закладів (цирк, зоопарк, дельфінарій, театр, кінотеатр);

негайно погоджувати з ним час і забезпечувати систематичні побачення його з малолітніми дітьми кожного року ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 терміном не менше п`яти годин;

негайно погоджувати з ним час і забезпечувати побачення його з малолітніми дітьми у святкові дні терміном не менше п`яти годин;

зобов`язати державного виконавця Кременчуцького відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вживати передбачені законодавством заходи щодо примусового виконання цього рішення суду, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії та начальника відділу здійснювати належний контроль за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень.

Одночасно із вказаною заявою ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову на забезпечення виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 травня 2014 року.

Голосіївський районний суд м. Києва ухвалою від 24 квітня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовив.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

Київський апеляційний суд постановою від 01 липня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 24 квітня 2025 року змінив у частині мотивів для відмови у задоволенні заяви.

30 липня 2025 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 24 квітня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 липня 2025 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 липня 2025 року справу призначено судді-доповідачеві Фаловській І. М., судді, які входять до складу колегії: Сердюк В. В.,

Карпенко С. О.

Разом з тим, суддя-доповідач Фаловська І. М. на підставі пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України заявила про самовідвід від участі у справі

№ 752/13907/13-ц (провадження № 61-9867ск25).

Підставою для самовідводу є те, що суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Фаловська І. М. розглядала касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19 грудня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 16 травня 2013 року в справі № 6-24963ск13.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 липня 2013 року суддя Фаловська І. М. відмовила у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19 грудня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 16 травня 2013 року.

Також суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Фаловська І. М., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про повернення судового збору у розмірі 160,58 грн, сплаченого за подання касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19 грудня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 16 травня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, у задоволенні клопотання про повернення судового збору відмовила.

ОСОБА_1 звертався зі скаргами, зокрема до Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про порушення суддею Фаловською І. М. вимог закону під час розгляду вказаних скарг.

З метою усунення обставин, які б давали щонайменший сумнів в об`єктивності та неупередженості суду та забезпечення об`єктивності розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 24 квітня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 липня 2025 року, а також забезпечення довіри учасників справи, суддя Верховного Суду Фаловська І. М. вважає за необхідне заявити самовідвід у цій справі.

Заявлений самовідвід підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом.

Згідно з прецедентною практикою ЄСПЛ об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав

(і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

ЄСПЛ зазначив, що найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості. Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (справа Гаусшильдта, № 11/1987/134/188).

Згідно з третім показником «Чесність та непідкупність» Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року чесність та непідкупність є необхідними умовами для належного виконання суддею своїх обов`язків. Суддя демонструє поведінку, бездоганну навіть з точки зору стороннього спостерігача (пункт 3.1.); спосіб дій та поведінка судді мають підтримувати впевненість суспільства в чесності та непідкупності судових органів. Недостатньо просто чинити правосуддя, потрібно робити це відкрито для суспільства (пункт 3.2.).

Щодо оцінки наявності підстав для самовідводу за суб`єктивним критерієм, то відсутні підстави стверджувати, що суддя Верховного Суду Фаловська І. М. виявляє особисту упередженість. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені у статтях 36,

37 ЦПК України.

Згідно з пунктами 3-5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

У частині першій статті 39 ЦПК України передбачено, що з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до частини першої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Метою самовідводу є виключення найменшої підозри у зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.

З метою уникнення сумнівів сторін у справі та стороннього спостерігача (у тому числі потенційних сумнівів) в об`єктивності та неупередженості судді під час розгляду справи, відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України заявлений суддею самовідвід слід задовольнити та передати справу для проведення повторного автоматизованого розподілу.

Ураховуючи викладене, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення самовідводу, заявленого суддею-доповідачем Фаловською І. М .

Керуючись статтями 33, 36, 37, 40, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Заявлений суддею-доповідачем Фаловською Іриною Миколаївною самовідвід у справі № 752/13907/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Кременчуцький відділ державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову, за касаційної скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 24 квітня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 липня 2025 року, задовольнити.

Відвести суддю-доповідача Фаловську Ірину Миколаївну від участі у розгляді касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 24 квітня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 липня 2025 року у справі № 752/13907/13-ц (провадження № 61-9867ск25).

Матеріали касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва

від 24 квітня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 липня 2025 року у справі № 752/13907/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Кременчуцький відділ державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову, передати для проведення повторного автоматизованого розподілу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

С. О. Карпенко

В. В. Сердюк