головуючий у суді І інстанції Шаповалової К.В.
провадження № 22-ц/824/1808/2025
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 серпня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 28 травня 2024 року

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 , в особі її опікуна ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

в с т а н о в и в :

У червні 2023 року Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (далі - ПрАТ «АК «Київводоканал») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , в якому просило стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 47 909 грн 18 коп., з яких: 47 103 грн 07 коп.- заборгованість з оплати за житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення; 53 грн 90 коп.- заборгованість зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку; 752 грн 21 коп. - заборгованість з внесення плати за абонентське обслуговування; 3% річних від зазначеної суми, що становить 3 352 грн 75 коп.; інфляційну складову боргу у розмірі 17 554 грн та витрати понесені позивачем у зв`язку із отриманням відомостей з Державного реєстру речових прав у розмірі 35 грн, всього - 68 815 грн 93 коп.

На обґрунтування позовних вимог ПрАТ «АК «Київводоканал» посилалося на те, що відповідачі є власниками квартири АДРЕСА_1 та споживачами послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, які надаються ПрАТ «АК «Київводоканал».

Однак, відповідачі неналежним чином здійснюють оплату за надані ним послуги, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 28 травня 2024 року позовні вимоги ПрАТ «АК «Київводоканал» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , в особі її опікуна ОСОБА_2 , на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 23 333 грн 92 коп., 3% річних у розмірі 1 043 грн 25 коп. та інфляційних втрат у розмірі 3 023 грн 43 коп., що загалом становить 27 400 грн 61 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 користь на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 23 333 грн 92 коп., 3% річних у розмірі 1 043 грн 25 коп. та інфляційних втрат у розмірі 3 023 грн 43 коп., що загалом становить 27 400 грн 61 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» судовий збір у розмірі 1 068 грн 69 коп. та витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у сумі 17 грн 50 коп.

Стягнуто ОСОБА_3 користь на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» судовий збір у розмірі 1 068 грн 69 коп. та витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи в сумі 17 грн 50 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі несвоєчасно вносили плату за користування послугами централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у період з січня 2017 року до 30 квітня 2023 року, внаслідок чого у них виникла заборгованість, яка з урахуванням позовної давності, яка виникла за послуги з централізованого постачання води та водовідведення до квітня 2017 року, підлягає стягненню у визначеному судом розмірі.

Також, місцевий суд дійшов висновку про стягнення з відповідачів заборгованості по внескам за обслуговування вузла комерційного обліку та заборгованості з внесення плати за абонентське обслуговування.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачів на користь позивача 3% річних та інфляційних втрат, посилаючись на те, що позивачем заявлено вказані вимоги за період з січня 2017 року до 30 квітня 2023 року.

Однак, з долученого розрахунку судом встановлено, що на заборгованість, яка утворилася починаючи з лютого 2022 року позивачем не було здійснено нарахування 3% річних та інфляційного збільшення боргу, однак, визначаючи період нарахування інфляційного збільшення та 3% річних від суми боргу на заборгованість, яка утворилася до лютого 2022 року, позивачем не було взято до уваги положення постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206, та нарахування здійснювалося у період, починаючи з місяця коли виник борг до 31 травня 2023 року, окрім того судом було застосовано позовну давність до періоду з січня до квітня 2017 року.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ПрАТ «АК «Київводоканал» подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Дарницького районного суду міста Києва від 28 травня 2024 року у частині відмови у стягненні 3 % річних у розмірі 1 266 грн 25 коп. та інфляційних втрат у розмірі 11 507 грн 14 коп. за період з квітня 2017 року по 24 лютого 2022 року та ухвалити в цій частині нове рішення про їх задоволення, а також вирішити питання про стягнення судових витрат.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що нараховані позивачем 3 % річних та інфляційні втрати за період, який не охоплює заборону таких нарахувань відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05 березня 2022 року № 206.

Судом першої інстанції неправильно застосовано положення статті 625 ЦК України з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05 березня 2022 року № 206, якою передбачено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», забороняється нарахування та стягнення неустойки, інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, що призвело до ухвалення рішення, яке суперечить чинному законодавству України.

Щодо правової позиції відповідачів

Станом на день ухвалення постанови апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції в порядку частини 6 статті 187 ЦПК України направлялись запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичних осіб - відповідачів.

За відомостями від 12 липня 2023 року №96092181 електронного реєстру територіальної громади міста Києва «ГІОЦ/КМДА» встановлено, що відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 33).

Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України судова повістка надсилається разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно з частиною 1 статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Відповідно до частини 10 статті 6 цього Закону реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Кореспонденція суду є офіційною, тому повинна надсилатися саме за адресою зареєстрованого місця проживання або, як виняток, на адресу, зазначену самим учасником справи - адресатом.

Апеляційний суд неодноразово направляв на зареєстровану адресу відповідачів повідомлення разом з копіями ухвали про призначення розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційної скарги та доданих до неї документів.

Відповідач ОСОБА_3 кореспонденцію суду не отримувала, надіслана апеляційним судом кореспонденція поверталася до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Після повторного направлення кореспонденції поштове відправлення повернуто відправнику у зв`язку з тим, що відповідач ОСОБА_3 «відсутній за вказаною адресою».

Таким чином, апеляційний суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасників справи про її розгляд.

Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, апеляційний суд виходить з того, що відповідно до статті 55 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (надалі - Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу.

Однак з гарантій статті 6 Конвенції випливає як право позивача на розгляд справи у розумний строк, так і право відповідача знати про судове провадження проти нього.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. В свою чергу особа, яка зареєструвала свої місце проживання за певною адресою, діючи розумно та добросовісно, повинна дбати про те, щоб мати змогу отримувати надіслану їй кореспонденцію своєчасно. У разі виникнення перешкод, адресат міг, зокрема, подати заяву про пересилання або доставку адресованих йому поштових відправлень на іншу адресу.

Це передбачено пунктами 118, 123 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270.

Отже, для добросовісного адресата є механізм забезпечення права на отримання офіційної кореспонденції незалежно від того живе він чи ні за певною адресою. Натомість у суду немає жодного механізму забезпечити вручення судової кореспонденції учаснику справи, який не бажає її отримувати або не проживає за зареєстрованою адресою. З огляду на це, неотримання судової кореспонденції відповідачем не може бути перешкодою для розгляду справи.

Зважаючи на те, що відповідача ОСОБА_3 належним чином повідомлено про розгляд справи (за зареєстрованим місцем проживання), незалежно від того чи отримав відповідач адресовану йому кореспонденцію, апеляційний суд вважає, що гарантії статті 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті.

Будь-яких заяв від відповідачів не надходило, у зв`язку з чим апеляційний суд позбавлений можливості встановити їх правову позицію щодо апеляційної скарги.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України.

За змістом частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги наухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини 1 статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат за період з квітня 2017 року по 24 лютого 2022 року, тому переглядається апеляційним судом тільки у цій частині.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, встановила таке.

Судом установлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на помешкання розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстроване за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у рівних частках, а саме по 1/2 частки за кожним.

За відомостями від 12 липня 2023 року №96092181 електронного реєстру територіальної громади міста Києва «ГІОЦ/КМДА» встановлено, що відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 33).

05 серпня 2014 року в газеті «Хрещатик» № 110(4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПАТ «АК «Київводоканал, в подальшому перейменованим у ПрАТ «АК «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж).

Повідомленням про публічний договір (оферту) визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов договору.

Також у повідомленні вказано, що у разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал», для оформлення припинення надання цих послуг.

Відповідно до пункту 1.1 договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення, ПрАТ «Київводоканал» зобов`язується своєчасно надавати споживачу відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуги з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньо будинкових систем), а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами та строки і на умовах, що передбачені договором.

Пунктом 3.1 договору визначено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунком.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Частина сьома статті 26 цього Закону визначає, що договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

За приписами статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з статтею 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

За приписами статті Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV, пунктів 18, 20, 30 Правил, пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Згідно з статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

З 01 травня 2019 року набула чинності нова редакція Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Судом встановлено, що відповідачі отримують послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових мереж) за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі договору, оскільки після розміщення повідомлення до договору у вищевказаній газеті, на адресу ПрАТ «АК «Київводоканал», жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та договору від відповідачів не надходило.

Відповідно до частини 4 статті 319 ЦК України власність зобов`язує.

Згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Указаною статтею встановлено презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо.

Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном.

Відповідачі належним чином свої обов`язки стосовно оплати наданих житлово-комунальних послуг не виконували.

Згідно з розрахунком заборгованості, складеним ПрАТ «АК «Київводоканал», станом на 30 квітня 2023 року сума заборгованості відповідачів перед ПрАТ «АК «Київводоканал» складає: 47 103 грн 07 коп.- заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення; 53 грн 90 коп.- заборгованість по внескам за обслуговування вузла комерційного обліку; 752 грн 21 коп.- заборгованість з внесення плати за абонентське обслуговування, всього - 47 909 грн 18 коп.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 28 травня 2024 року у цій справі, яке не оскаржується сторонами, позовні вимоги ПрАТ «АК «Київводоканал» до ОСОБА_1 , в особі її опікуна ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-

Стягнуто з ОСОБА_1 , в особі її опікуна ОСОБА_2 , на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 23 333 грн 92 коп., 3% річних у розмірі 1 043 грн 25 коп. та інфляційних втрат у розмірі 3 023 грн 43 коп., що загалом становить 27 400 грн 61 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 користь на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 23 333 грн 92 коп., 3% річних у розмірі 1 043 грн 25 коп. та інфляційних втрат у розмірі 3 023 грн 43 коп., що загалом становить 27 400 грн 61 коп.

Відмовляючи частково у стягненні 3% річних та інфляційного збільшення боргу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем заявлено вказані вимоги за період з січня 2017 року по 30 квітня 2023 року.

З долученого до позовної заяви розрахунку, вбачається, що на заборгованість, яка утворилася починаючи з лютого 2022 року, позивачем не було здійснено нарахування 3% річних та інфляційного збільшення боргу, однак, визначаючи період нарахування інфляційного збільшення та 3% річних від суми боргу на заборгованість, яка утворилася до лютого 2022 року, позивачем не було взято до уваги положення постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05 березня 2022 року № 206, та нарахування здійснювалося у період, починаючи з місяця коли виник борг до 31 травня 2023 року, окрім того судом було застосовано позовну давність до періоду з січня по квітень 2017 року, а отже розрахунки позивача підлягають коригуванню. За підрахунком суду першої інстанції з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 3% річних у розмірі 2 086 грн 51 коп. та інфляційні втрати у розмірі 6 046 грн 87 коп. (які нараховані за період до 24 лютого 2022 року).

Однак, колегія апеляційного суду не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції в оскаржуваній частині з огляду на таке.

Згідно з вимогами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).

Як роз`яснив Верховний Суд України у правовій позиції від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15, закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово- комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування до таких правовідносин правових норм, установлених у статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами.

Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово - комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена статтею 625 ЦК України.

Відповідно до підпункту 4 пункту 3 розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17 березня 2020 року № 530-IX на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Підсумовуючи вищевказане, до та на період дії карантину нарахування та стягнення інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми - не зупинялося.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05 березня 2022 року № 206 - в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Оплата комунальних послуг відбувається за умовами відповідних договорів про надання таких послуг за виключенням вищезазначеного.

З долученого до позовної заяви розрахунку, вбачається, що на заборгованість, яка утворилася починаючи з лютого 2022 року, позивачем не було здійснено нарахування 3% річних та інфляційного збільшення боргу.

Оскільки факт порушення відповідачами зобов`язань щодо своєчасної оплати за спожиті житлово-комунальні послуги доведений позивачем, і правовідносини, які складися між сторонами, є грошовими зобов`язаннями у силу вимог статті 509 ЦК України, тому позивач має право на отримання заборгованості за надані послуги із урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, за виключенням нарахування на заборгованість до якої судом першої інстанції було застосовано позовну давність за період з січня по квітень 2017 року.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не правильно застосовано вимоги статті 625 ЦК України з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05 березня 2022 року № 206, знайшли своє підтвердження.

З огляду на вказане, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає зміні шляхом збільшення суми заборгованості, що підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача, а саме: в частині стягнення з ОСОБА_1 , в особі її опікуна ОСОБА_2 та з ОСОБА_3 з кожної на користь ПрАТ «АК «Київводоканал»:

3% річних з 1 043 грн 25 коп. на 1 562 грн 62 коп. ((3 352 грн 75 коп. - 76 грн 83 коп.- 75 грн 87 коп. - 74 грн 82 коп.= 3 125 грн 23 коп.)/2) з кожної

інфляційних втрат з 3 023 грн 43 коп. на 8 209 грн 27 коп. ((17 554 грн - 388 грн 47 коп. - 380 грн 52 коп.-366 грн 48 коп.= 16 418 грн 53 коп.)/2) з кожної.

У зв`язку з цим, резолютивну частину слід викласти у новій редакції.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 684 грн.

При подачі апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір у розмірі 4 026 грн.

Оскільки, суд апеляційної інстанції визнав частково доведеними позовні вимоги ПрАТ «АТ «Київводоканал», а отже понесені витрати на оплату судового збору за подання позовної заяви пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На користь позивача з кожного з відповідачів пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (96%) підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 288 грн 32 коп. та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 932 грн 48 коп.

Керуючись статтями 141, 367, 369, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 28 травня 2024 року змінити, виклавши резолютивну частину в наступній редакції.

«Позовні вимоги ПрАТ «АК «Київводоканал» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 в особі її опікуна - ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 23 333 грн 92 коп., 3% річних у розмірі 1 562 грн 62 коп. та інфляційних втрат у розмірі 8 209 грн 27 коп., що загалом становить 33 105 грн 81 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 23 333 грн 92 коп., 3% річних у розмірі 1 562 грн 62 коп. та інфляційних втрат у розмірі 8 209 грн 27 коп., що загалом становить 33 105 грн 81 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 в особі її опікуна - ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» судовий збір у розмірі 1 288 грн 32 коп та витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у сумі 17 грн 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» судовий збір у розмірі 1 288 грн 32 коп та витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у сумі 17 грн 50 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», , адреса: місто Київ, вулиця Лейпцизька, 1-А

Відповідач 1: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Законний представник (опікун) ОСОБА_1 : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП невідомий, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач 2: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 в особі її опікуна - ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 932 грн 48 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 932 грн 48 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська