Справа № 718/1027/25
Провадження 2/718/325/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2025 р. м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі: головуючої судді Масюк Л.О., секретаря судових засідань Харабара А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіцмань цивільну справу №718/1027/25 за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), інтереси якого представляє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

ОСОБА_1 інтереси якого представляє адвокат Ниміджан Ю.В., звернувся до Кіцманського районного суду Чернівецької області з позовною заявою про розірвання шлюбу, який зареєстрований 08 листопада 2023 року у Першому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану зробл ено відповідний актовий запис №378, що посвідчується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Вказує, що від спільного подружнього життя у сторін народилась донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що посвідчується Свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_2 від 14 березня 2025 року.

Зазначає, що у шлюбі сторонни проживали майже рік, однак відносини почали погіршуватись, в результаті чого вони перестали жити разом ще до народження доньки. Шлюб розпався через невідповідність характерів, різні погляди на життя, тому їхнє примирення, як подружжя не тільки недоцільне, але й неможливе. Сторони не ведуть спільного побуту та не підтримують жодних шлюбних відносин.

Посилається на те, що за увесь період часу окремого проживання, вони зрозуміли, що між ними втрачено почуття любові одне до одного через постійні суперечки, що у них не має нічого спільного крім дитини, і що це вірний, і єдиний шлях аби не псувати одне одному життя. Сім`я розпалася повністю та існує лише формально, тому збереження шлюбу суперечить як інтересам позивача, так і інтересам відповідача.

Представник позивача зазначає, що малолітня донька ОСОБА_4 , потребує значної уваги та зайнятості батька у її розвитку, в силу віку та відсутності матері в її житті. Самостійно забезпечуючи доньці належні умови проживання, повною мірою займається її розвитком та матеріальним утриманням.

Також вказує на те, що позивач має стабільний дохід, який дозволяє у повному обсязі створити усі необхідні умови для нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток доньки в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Мати доньки практично одразу після народження дитини не проживає з дитиною, не займається ні вихованням, ні матеріальним утриманням, ні розвитком доньки та не може заперечувати проти проживання малолітньої доньки разом з батьком, оскільки самостійно прийняла таке рішення.

На підставі вищезазначеного просить позов задовольнити, розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та визначити місце проживання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 на його самостійному вихованні та повному утриманні.

Відповідачка відзиву на позовну заяву не подала.

Заяви, клопотання учасників справи та процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Кіцманського районного суду Чернівецької області від 22.04.2025 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Позивач ОСОБА_1 та його представник, адвокат Ниміджан Ю.В., в судове засідання не з`явилися, представник скерувала заяву про підтримання позову та розгляд справи без участі сторони позивача.

Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, скерувала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги визнає, просить провести розгляд справи без її участі.

Представник органу опіки та піклування Мамаївської сільської ради ради Ліска Н. в судове засідання не з`явилася, скерувала до суду заяву про проведення судового засідання без її участі, вказала про підтримання позовних вимог.

Згідно положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Суд, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, приходить до наступного висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_5 зареєстровано шлюб 08 листопада 2023 року у Першому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану зроблено відповідний актовий запис №378, що посвідчується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 08.11.2023 року (а.с.9, 31).

Від шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 14.03.2025 року (а.с.10, 30).

Відповідно до Витягів з реєстру територіальної громади вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5, 8, 26, 29).

Відповідно до витягу з територіальної громади вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с.7, 28).

Згідно Довідки від 01.04.2025 року КНП «Міська дитяча поліклініка» м.Чернівці вбачається, що дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є пацієнтом КНП «Міська дитяча поліклініка» АПВ №2 у лікаря-педіатра ОСОБА_6 .. За медичною допомогою, у разі захворювання дитини, або з метою профілактичних оглядів та вакцинації, звертається батько, ОСОБА_1 (а.с.32).

Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов №86 від 14.05.2025р. Мамаївської сільської ради вбачається, що ОСОБА_1 проживає у будинку за адресою: АДРЕСА_1 зі всіма зручностями. Умови проживання задовільні, будинок двоповерховий, газифікований, 6 житлових кімнат. Власниця будинку бабуся заявника, ОСОБА_7 .. ОСОБА_1 одружений, офіційно працевлаштований. Дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою зареєстровані ще батьки заявника, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.33).

Згідно характеристики ТОВ «Гольфстрім НЕТ» від 01.04.2025 року вюачається, що ОСОБА_1 працює в ТОВ «Гольфстрім НЕТ» з 01.11.2023 року на посаді монтажник мереж зв`язку, технічний відділ. За час роботи ОСОБА_10 зарекомендував себе як сумлінний, ініціативний та працьовитий працівник. Він завжди готовий прийти на допомогу, відповідно ставиться до виконання службових обов`язків і демонструє стабільно високі результати. Владислав вирізняється високим рівнем професійної підготовки, уважністю до деталей, здатністю швидко приймати рішення та орієнтуватися в нестандартних ситуаціях. Він завжди відкритий до навчання, прагне вдосконалювати свої технічні навички та вивчати нові підходи в роботі. У колективі доброзичливий, стриманий, врівноважений та приємний у спілкуванні, користується авторитетом серед колег та керівництва, підтримує позитивну атмосферу в компанії (а.с.34).

Відповідно до Довідки №ГН00-000004 від 01.04.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 працює в ТОВ «Гольфстрім НЕТ» з 01.11.2023 року по даний момент, займає посаду монтажник мереж зв`язку, дохід за період з 01.04.2024 по 28.02.2025 року складає 159876,09 грн. (а.с.35).

Згідно свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки Mercedes-Benz E270 CDI, д.н.з. НОМЕР_4 та згідно свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_5 є власником транспортного засобу марки SEAТ IBIZA, д.н.з. НОМЕР_6 (а.с.37-39).

Письмовими поясненнями ОСОБА_11 та матері позивача, ОСОБА_12 , стверджується, що ОСОБА_1 є порядним сім`янином та відповідальною людиною, оскільки після народження доньки він залишився сам її виховувати з матірю дитини після її народження звязок втрачено. Мати дитини не займається її вихованням (а.с.40 -47).

Згідно письмових пояснень ОСОБА_13 (сестри відповідачки) вбачається, що ОСОБА_1 є відповідальною людиною та хорошим батьком, після народження дитини він залишився сам її виховувати, вона по можливості часто навідується до них у гості та допомагає. На даний момент про місцезнаходження сестри їй невідомо (а.с.48-51).

Письмовими поясненнями позивача ОСОБА_1 стверджується, що він утримує свою доньку ОСОБА_4 , яка з народження зареєстрована та проживає тільки з ним. Його колишня дружина після народження дитини зовсім перестала з ним спілкуватися та цікавитись життям дитини. Він переконався, що це наслідки післяродової депресії, вона перестала цікавитись дитиною, доглядати за нею, а тому він змушений був забрати дитину до себе та доглядати за нею (а.с.52).

Норми права, які застосував суд.

Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, згідно ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного кодексу України.

Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

У відповідності до ч.2 ст. 114, ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні».

Згідно зі ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За нормами ч.1 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини 1 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Зі змісту пункту 1 статті 9 Конвенції вбачається, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина 1 статті 3 Конвенції).

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення частини 1 статті 3, статті 9 Конвенції про права дитини, частини 2, 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», статті 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Мотиви з яких виходив суд та оцінка суду.

Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

На даний час шлюб між позивачем та відповідачкою носить формальний характер, оскільки вони припинили сімейно-шлюбні відносини, на момент розгляду справи позивач та відповідач проживають окремо, спільного господарства не ведуть і примирення між ними стало неможливим.

З врахуванням того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а тому є неможливим, беручи до уваги те, що шлюб носить формальний характер, за таких обставин його слід розірвати.

При цьому, судом з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка і після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права дитини.

Враховуючи вищезазначене, беручи до уваги відсутність перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу та встановлені судом обставини, позовна заява про розірвання шлюбу підлягає до задоволення, а шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Згідно ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Клопотань про відновлення дошлюбного прізвища не подано, а тому при реєстрації розірвання шлюбу слід залишити відповідачці існуюче прізвище « ОСОБА_14 ».

Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, що батьки малолітньої ОСОБА_4 , яка не досягла чотирнадцятирічного віку, добровільно між собою не досягли згоди з приводу визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу. Відповідачка не заперечувала проти визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 з позивачем.

Враховуючи, що сторони між собою добровільно не досягли згоди щодо того, з ким із батьків буде проживати неповнолітня донька після розірвання шлюбу, суд доходить висновку про необхідність задоволення позову в цій частині і визначення місця проживання доньки ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_1 , що у цьому випадку відповідатиме найкращим інтересам дитини.

На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст.24,56,104-105,110,112,114-115 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.4,12,13,81-82,133,141,211,247,263-265,268,273,274,279,354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб, який зареєстрований 08 листопада 2023 року у Першому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №378, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визначити місце проживання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за адресою: АДРЕСА_1 на його самостійному вихованні та одноособовому утриманні.

Судове рішення не проголошувалося в силу ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Кіцманський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Кіцманського

районного суду Масюк Л.О.