Справа №:290/1285/21
Провадження №: 2/755/4472/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Гаврилової О.В.,

за участю секретаря - Онопрійчук Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, матеріали зустрічної позовної заяви відповідача ОСОБА_1 , поданої в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в:

17 грудня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до Романівського районного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 05 січня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання на 10 березня 2022 року; витребувано від приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Прогонного Євгена Михайловича інформацію про те, чи заводилася спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15-16).

16 лютого 2022 року від Приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Прогонного Євгена Михайловича до суду надійшла копія спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 26-41).

Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 10 березня 2022 року відкладено підготовче засідання на 04 квітня 2022 року (а.с. 45).

04 квітня 2022 року підготовче засідання не проводилось та відкладено на 04 травня 2022 року (а.с. 48).

04 травня 2022 року підготовче засідання не проводилось та відкладено на 10 червня 2022 року (а.с. 52).

10 червня 2022 року підготовче засідання не проводилось та відкладено на 12 липня 2022 року (а.с. 57).

Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 12 липня 2022 року відкладено підготовче засідання на 08 серпня 2022 року (а.с. 66-67).

Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 08 серпня 2022 року відкладено підготовче засідання на 03 жовтня 2022 року; витребувано від комунального некомерційного підприємства «Романівська лікарня» Романівської селищної ради копії медичних карток хворого ОСОБА_3 про перебування останнього на стаціонарному лікуванні в період з 02 лютого 2018 року по 12 лютого 2018 року та з 12 лютого 2018 року по 06 квітня 2018 року (а.с. 73-74).

29 серпня 2022 року від комунального некомерційного підприємства «Романівська лікарня» Романівської селищної ради на адресу суду надійшли оригінали медичних карт стаціонарного хворого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 за період з 02 по 12 лютого 2018 року та № 452 за період з 12 лютого по 06 квітня 2018 року (а.с. 76).

Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 03 жовтня 2022 року відкладено підготовче засідання на 04 листопада 2022 року (а.с. 82-83).

Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 04 листопада 2022 року відкладено підготовче засідання на 02 грудня 2022 року (а.с. 91-92).

Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 02 грудня 2022 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом ОСОБА_1 до Романівської селищної ради Житомирської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , про визнання заповіту недійсним (цивільна справа № 290/1268/22) (а.с. 99-100).

Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 14 травня 2024 року провадження по справі поновлено та призначено підготовче засідання на 02 липня 2024 року (а.с. 107).

Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 02 липня 2024 року закрито підготовче засідання та справа призначена до судового розгляду по суті на 22 липня 2024 року. (а.с. 116-117).

22 липня 2024 року судове засідання не проводилось та відкладено на 09 жовтня 2024 року (а.с. 119).

09 жовтня 2024 року судове засідання не проводилось та відкладено на 26 листопада 2024 року (а.с. 126).

Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 26 листопада 2024 року відкладено судове засідання на 16 січня 2025 року (а.с. 132-133).

Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 16 січня 2025 року справу передано за підсудністю до Дніпровського районного суду міста Києва.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 07 квітня 2025 року справу прийнято до провадження судді Гаврилової О.В., постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено судове засідання. (а.с.156-158)

02 травня 2025 року відповідачем ОСОБА_1 подано до суду зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Романівська Селищна рада, про визнання заповіту недійсним.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник -адвокат Чутченко С.О. в судовому засіданні просили прийняти зустрічну позовну заяву до спільного розгляду з первісним позовом.

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Крижанівський О.А. в судовому засіданні просив відмовити в прийнятті зустрічного позову.

Вислухавши думку відповідача та представників сторін, вивчивши зустрічну позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.12 ЦПК України).

За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, №30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффрделя Прадель проти Франції від 16.12.1992 р., (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.49 ЦПК України, відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ЦПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 05 січня 2022 року про відкриття провадження у справі роз`яснено відповідачу право на подання відзиву на позовну протягом 15 днів з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження.

Відповідачем копію ухвали суду про відкриття провадження з копією позовної заяви та доданими до неї документами отримано 01 лютого 2022 року. (а.с.18, 25)

Проте зустрічний позов подано до суду лише 02 травня 2025 року, тобто більше ніж через 3 роки після отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Сторона відповідача не скористалась свої правом на подання заяви про продовження строку на подання зустрічного позову, відповідно до вимог ч.2 ст. 127 ЦПК України.

При цьому суд наголошує, що строк на подачу відзиву був встановлений судом, отже відповідач мав право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву і, в разі наявності документально підтверджених об`єктивних причин неможливості подання зустрічного позову у визначені судом строки, мав подати заяву про продовження такого строку до його закінчення.

Жодного доказу на підтвердження неспроможності подання відповідачем зустрічного позову більше ніж 3 роки після отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками, відповідачем не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

З урахуванням викладеного та зважаючи на те, що зустрічна позовна заява подана з порушенням ч. 1 ст. 193 ЦПК України, суд убачає підстави для повернення зустрічного позову заявнику, що не позбавляє відповідача права звернутись до суду з окремим позовом в загальному порядку.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 4, 10, 126, 127, 193, 194, 260, 353 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Романівська Селищна рада, про визнання заповіту недійсним - повернути заявнику.

Копію зустрічної позовної заяви долучити до матеріалів справи.

Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення з цим позовом до суду в загальному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повна ухвала суду складена 06 серпня 2025 року.

Суддя: