Справа № 344/15/25
Провадження № 22-ц/4808/1034/25
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.,

суддів: Бойчука І.В., Пнівчук О.В.,

за участю секретаря Кузнєцова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Заставного Романа Андрійовича на рішення Івано-Франківського міського суду від 22 травня 2025 року, ухвалене в складі судді Бабій О.М. у м. Івано-Франківську, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів та стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в:

У січні 2025 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів та стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання.

В обґрунтування позову зазначила, що сторони з 2004 року по 2010 рік перебували у шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , а також двох повнолітніх синів ОСОБА_4 , який навчається на денно-контрактній формі навчання, та ОСОБА_5 .

З 2018 року на підставі рішення Личаківського районного суду м. Львова з відповідача стягуються аліменти в розмірі 1/5 від заробітку на утримання доньки, оскільки на той час сини проживали з ним, а позивачка сплачувала аліменти на їхнє утримання. Наразі всі діти проживають з матір`ю.

Вказує, що витрати на навчання ОСОБА_4 несе самостійно, відповідач участі у їх фінансуванні не бере.

Також позивачка виховує неповнолітню дитину від іншого шлюбу. Її чоловік, кадровий військовий, частково утримував її дітей від першого шлюбу. Однак, у липні 2024 року зник безвісти при виконанні бойового завдання, внаслідок чого її матеріальне становище значно погіршилося, вона залишилась єдиною працюючою особою в сім`ї.

Зазначає, що відповідач працює керівником департаменту контролінгу у банку та має можливість надавати матеріальну допомогу дітям.

Посилаючись на зазначені обставини та норми законодавства, просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 з 1/5 на 1/4 частки від всього його доходу щомісячно, та призначити аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, ОСОБА_4 у розмірі 1/7 частки всіх видів доходу відповідача щомісячно.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 22 травня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у зв`язку з навчанням повнолітнього сина ОСОБА_4 у розмірі 1/7 частини від усіх доходів щомісячно на час навчання, але не пізніше досягнення ним 23-річного віку. Стягнення аліментів розпочати з 01 січня 2025 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з відповідача судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. на користь держави.

Не погодившись із вказаним рішенням в частині задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, представник ОСОБА_1 адвокат Заставний Роман Андрійович подав апеляційну скаргу. Вважає вказане рішення в оскаржуваній частині незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає що ОСОБА_4 дійсно навчається в університеті за денною контрактною формою навчання до 30 червня 2027 року, вартість навчання за 2024-2025 рік становить 30000 грн.

Однак, з 01 жовтня 2024 року ОСОБА_4 зареєстрований як фізична особа-підприємець і за три місяці отримав дохід у розмірі 1096752,58 грн., що значно перевищує дохід апелянта за відповідний період. Крім того, батько продовжує сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки.

Вважає, що за таких обставин син мав можливість забезпечити себе самостійно, а звернення з позовом було передчасним.

Вказує, що суд першої інстанції безпідставно визначив розмір аліментів у частці 1/7 від доходу відповідача без врахування реальних потреб дитини та без належного обґрунтування в позовній заяві необхідності саме такого розміру.

Окремо зазначає, що початок стягнення аліментів з 01 січня 2025 року визначено судом необґрунтовано, адже до березня 2025 року син ще мав дохід від підприємницької діяльності.

Просить рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, відмовити.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому вказала, що на момент ухвалення рішення судом першої інстанції ОСОБА_4 припинив підприємницьку діяльність, оскільки не зміг поєднувати її з навчанням, а також через її збитковість, зокрема оренду, франшизу, заробітну плату працівникам, податки, комунальні послуги, придбання товару.

Стверджує, що апелянт некоректно порахував дохід сина як щомісячний чистий прибуток, не врахувавши вищезазначені витрати, а також оплату навчання (90000 грн за бакалаврат), інші зобов`язання, відсутність у сина цінних покупок. Крім того, апелянт порівнює лише період, коли син мав прибуток, ігноруючи місяці, коли він отримував лише стипендію в розмірі 1500 грн. або перебував повністю на утриманні матері після завершення коледжу.

Зазначає, що відповідач звів обов`язок з утримання дитини, яка продовжує навчання, лише до оплати навчання, ігноруючи витрати на харчування, проживання, комунальні послуги, проїзд, одяг тощо.

Наголошує, що з 2023 року окрім оплати за навчання сина по другій спеціальності відповідач більше жодним чином не брав участі в його утриманні, що свідчить про ухилення від виконання свого батьківського обов`язку.

Також звертає увагу, що відповідач сплачує аліменти на неповнолітню доньку в розмірі 1/5 доходу замість рекомендованої 1/4, інших утриманців не має. Натомість на утриманні позивачки перебуває ще один неповнолітній син, а її чоловік зник безвісти під час бойового завдання, що створює додаткове фінансове навантаження.

Враховуючи наведене, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а судові та інші витрати, пов`язані з розглядом справи, покласти на апелянта.

В судовому засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції апелянт ОСОБА_1 та його представник адвокат Заставний Р.А. доводи та вимоги апеляційної скарги підтримали.

Позивачка ОСОБА_2 в залі суду щодо задоволення апеляційної скарги заперечила, просила рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на повнолітнього сина ОСОБА_4 , який продовжує навчання, залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та його представника, заперечення позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом апеляційної скарги рішення суду першої інстанції оскаржується в частині задоволених позовних вимог про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, тому апеляційним судом переглядається тільки в цій частині.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2004 року по 2010 рік перебували у зареєстрованому шлюбі.

Згідно з копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 16 серпня 2017 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано, про що складено актовий запис №54 (а.с. 22).

Від шлюбу сторони мають трьох дітей: неповнолітню доньку ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), а також двох повнолітніх синів ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 від 05 липня 2014 року, серії НОМЕР_3 від 23 лютого 2005 року та серії НОМЕР_4 від 02 жовтня 2010 року (а.с. 7, 9, 10).

Відповідно до копії витягу з Реєстру територіальної громади №2023/007480394 від 18 вересня 2023 року ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Згідно з копією витягу з Реєстру територіальної громади №2024/010440216 від 30 серпня 2024 року ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13).

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 09 серпня 2018 року у цивільній справі №463/2985/18 вирішено зменшити розмір стягуваних аліментів, встановлених судовим наказом Личаківського районного суду м. Львова від 03 квітня 2018 року у цивільній справі №463/1470/18, та стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/5 частини із всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з часу набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття чи до зміни матеріального становища сторін.

Згідно з копією Договору №34/24/06-100 про навчання у Прикарпатському національному університеті імені Василя Стефаника від 30 серпня 2024 року ОСОБА_4 прийнятий на навчання у вищезазначений заклад за освітньою програмою «Комп`ютерна інженерія» спеціальності 123 «Комп`ютерна інженерія», на другий курс освітнього рівня «бакалавр» денної форми навчання (а.с. 18-19).

За копією договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців у Прикарпатському національному університеті імені Василя Стефаника від 30 серпня 2024 року замовником освітньої послуги, який вносить плату за навчання, є ОСОБА_2 . Загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 90000 грн. Вартість платної освітньої послуги за роками навчання визначена у такому розмірі: за 2024-2025 навчальний рік - 30000 грн.; за 2025-2026 навчальний рік - 30000 грн.; за 2026-2027 навчальний рік - 30000 грн. (а.с. 20-21).

Відповідно до копії довідки Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника №06-10/09-13/26 від 09 вересня 2024 року ОСОБА_4 навчається на 2 курсі освітнього рівня «Бакалавр» за спеціальністю 123 «Комп`ютерна інженерія» освітньої програми «Комп`ютерна інженерія» фізико-технічного факультету, за денною контрактною формою навчання. Передбачуваний термін закінчення навчання 30 червня 2027 року. Вартість навчання за 2024-2025 навчальний рік становить 30000 грн. (а.с. 17).

Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 від 22 серпня 2017 року, укладено шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , актовий запис №395 (а.с. 23).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 19 жовтня 2017 року ОСОБА_6 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 24).

З копії сповіщення сім`ї №33 від 04 липня 2024 року, адресованого ОСОБА_2 , її чоловік, капітан, командир 8 роти НОМЕР_7 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_8 ОСОБА_6 зник безвісти 03 липня 2024 року під час виконання бойового завдання на околицях населеного пункту Роботине Запорізької області (а.с. 25).

Згідно з копією відповіді №1097617 від 06 лютого 2025 року з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, ОСОБА_2 за період з 1 кварталу 2024 року по 1 квартал 2025 року отримувала дохід з різних джерел, зокрема: заробітну плату, додаткове благо, аліменти, доходи за цивільно-правовими договорами, інші доходи та благодійну, у т.ч. гуманітарну допомогу. Вбачається, що дохід позивачки за вказаний період є мінливим, суми надходили нерівномірно (а.с. 45).

Відповідно до копії довідки АТ «Ідея Банк» №34 від 04 лютого 2025 року ОСОБА_1 працює в АТ «Ідея Банк», загальна сума сплачених ним аліментів за період з 01 лютого 2024 року по 31 січня 2025 року становить 192075 грн. 65 коп. (а.с. 56).

Згідно з копією довідки АТ «Ідея Банк» №35 від 04 лютого 2025 року ОСОБА_1 працює в АТ «Ідея Банк» з 01 жовтня 2007 року на посаді «Начальник управління. Управління контролінгу та контролю закупівель». Його отриманий дохід за період з лютого 2024 року по січень 2025 року становить 1075340 грн. 69 коп. (а.с. 57).

Відповідно до копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_4 був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 01 жовтня 2024 року. Станом на 10 березня 2025 року наявний запис про припинення підприємницької діяльності (а.с. 75-76).

Згідно з копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, ОСОБА_2 була зареєстрована як фізична особа підприємець з 01 жовтня 2024 року. Станом на 10 березня 2025 року наявний запис про припинення підприємницької діяльності (77-78).

З долучених до матеріалів справи копій платіжних інструкцій АТ «Ідея Банк» від 17 жовтня 2022 року, 31 січня 2023 року, 16 жовтня 2023 року, 16 лютого 2024 року та 29 лютого 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 здійснював оплату за навчання ОСОБА_4 у ВСП «Технічний фаховий коледж НУ «Львівська політехніка» (а.с. 85, 86, 87, 88, 89).

Згідно з копією відповіді №1277653 від 09 квітня 2025 року з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, ОСОБА_4 в період з 1 кварталу 2024 року по 3 квартал 2025 року отримував стипендію до червня 2024 року включно, в листопаді 2024 року задекларував дохід як підприємець у сумі 1096752 грн. 58 коп. (а.с. 116).

У матеріалах справи міститься також копія податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця, з якої вбачається, що ОСОБА_4 був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 01 жовтня 2024 року, його загальна сума доходу за 2024 рік становила 1096752 грн. 58 коп., за перший квартал 2025 року 1227955 грн. 93 коп. (а.с. 117-124).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на повнолітнього сина ОСОБА_4 , який продовжує навчання, суд першої інстанції виходив з того, що повнолітній ОСОБА_4 продовжує навчання на денній платній формі у вищому навчальному закладі. Відповідач офіційно працевлаштований, отримує стабільний дохід. Оплату за навчання сина здійснює позивачка. Тобто відповідач жодних витрат на сина не несе. Суд врахував, що за 2024 рік син задекларував дохід у розмірі, практично рівному відповідачу. Однак, підприємницькою діяльністю займався недовго, на даний час жодного доходу не має, підприємницька діяльність припинена. Стягнення аліментів суд визначив з 01 січня 2025 року.

Колегія суддів апеляційного суду не може в повній мірі погодитися з рішенням суду першої інстанції в оскаржуваній частині, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України).

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, є одним із способів захисту інтересів таких, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для забезпечення життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Наведеному відповідають і роз`яснення, надані в пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст. 182 СК України (в редакції, чинній на час вирішення справи судами попередніх інстанцій) при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Судом встановлено, що повнолітній син сторін ОСОБА_4 був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 01 жовтня 2024 року. Згідно з копією податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця, його загальна сума доходу за 2024 рік становила 1096752 грн. 58 коп., а за перший квартал 2025 року 1227955 грн. 93 коп. Однак, станом на 10.03.2025 та на дату розгляду справи підприємницьку діяльність припинено.

Таким чином, у період з жовтня 2024 року по березень 2025 року (до припинення підприємницької діяльності) ОСОБА_4 мав самостійний дохід, що свідчить про його фінансову спроможність забезпечувати власні потреби без залучення додаткової матеріальної допомоги з боку батька.

Разом з тим, після припинення підприємницької діяльності повнолітній син сторін не мав жодного доходу, продовжує навчання у вищому навчальному закладі на денній платній формі, а отже перебуває у статусі студента, який потребує утримання.

Натомість ОСОБА_1 є офіційно працевлаштованим, отримує стабільний дохід, що підтверджується копією довідки АТ «Ідея Банк», згідно з якою його дохід за період з лютого 2024 року по січень 2025 року становить 1075340 грн. 69 коп. Отже, апелянт має реальну матеріальну можливість надавати сину необхідну матеріальну допомогу на період навчання.

З метою процесуальної економії, приймаючи до уваги надані суду докази у їх сукупності, з урахуванням принципу розумності та справедливості, а також рівного обов`язку обох батьків щодо утримання дитини, колегія суддів приходить до висновку, що з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , який продовжує навчання, слід стягувати аліменти, починаючи з 01 квітня 2025 року (після припинення сином підприємницької діяльності), до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Вимоги про стягнення таких аліментів за період з 01 січня 2025 року до 31 березня 2025 року є безпідставними, оскільки на цей період не встановлено передбачених ст. 198 Сімейного кодексу України обставин для стягнення аліментів, з огляду на наявність у повнолітнього сина істотного самостійного доходу від підприємницької діяльності.

Разом з тим, доводи апелянта про те, що визначений судом розмір аліментів у частці 1/7 від доходу відповідача є завищеним, не враховує реальних потреб дитини, то такі суд відхиляє. Судом враховано як рівень доходів батька, так і витрати сина на оплату навчання, проживання, харчування, забезпечення базових соціальних потреб, а також те, що на іншу неповнолітню дитину відповідачем сплачуються аліменти в розмірі 1/5 частини його доходів, інших утриманців він не має. Сумарно така сплата аліментів становитиме близько рекомендованої СК України 1/3 частини його доходів на двох дітей.

Таким чином, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга є частково підставною.

Апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Івано-Франківського міського суду від 22 травня 2025 року в частині стягнення аліментів на повнолітнього сина ОСОБА_4 , який продовжує навчання, змінити, зазначивши «Стягнення аліментів розпочати з 01 квітня 2025 року.» В решті рішення суду в цій частині залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Заставного Романа Андрійовича задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 22 травня 2025 року в частині стягнення аліментів на повнолітнього сина ОСОБА_4 , який продовжує навчання, змінити.

Стягнення аліментів розпочати з 01 квітня 2025 року.

В решті рішення суду в цій частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: І.В. Бойчук

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 01 серпня 2025 року.