РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025

м.Харків

Справа № 639/372/25

провадження 2/639/688/25

Новобаварський районний суд м.Харкова

у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б.

за участю секретаря-Семенюк А.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки в праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення частки в праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування на 151/300 частки земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер ::07:009:00005, з цільовим призначенням- для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка), розташовану по АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що є спадкоємцем за заповітом ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на 151/300 часток належній їй у справі спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та частку спільної сумісної власності на земельну ділянку, на якій розташовано житловий будинок, без визначення часток. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянки від 02.06.2010 та додатку до нього, співвласниками земельної ділянки є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . У березні 2021 р., за заявою ОСОБА_1 , відкрито спадкову справу після смерті ОСОБА_3 14.12.2023 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самчук Т.В. видано свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_1 після смерті спадкодавця ОСОБА_3 на 151/300 часток житлового будинку АДРЕСА_1 та відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку через перебування її у спільніцй власності громадян без визначення часток учасників спільної власності. Іншим співвласником будинку-149/300 частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 є відповідач ОСОБА_2 . З посиланням на вимоги ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України, враховуючи, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі, у набувача виникає право власності на відповідну земельну ділянку, позивач просить визнати за ним право власності на 151/300 частки земельної ділянки.

Відповідач ОСОБА_2 в процесі підготовчого засідання заперечувала проти позову, але пояснень або відзиву на позов не надала.В судове засідання від відповідача в особі представника ОСОБА_5 надійшла заява про визнання позову з можливістю розгляду справи за відсутності ОСОБА_2 і представника.

Суд, вислухавши вступне слово і пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За правилами, визначеними ч.1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд ( ч.4 ст. 206 ЦПК України ).

Судовим розглядом встановлено, що 14 грудня 2023 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Самчук Т.В. видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_3 від 14 липня 2018 р., зареєстрованого у реєстрі за № 1226 .

Згідно з вказаним свідоцтвом спадщина складається зі 151/300 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 99 кв.м. житловою-64,2 кв.м. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 120, реєстраційний номер майна в Реєстрі-3106984.За вищезазначеною адресою, на земельній ділянці пл.. 0,1000 га, кадастровий номер ::07:009:00005 розташовано житловий будинок з прибудовами літ. «А-1» та надвірними будівлями.

Інші 298/600 часток у спільній частковій власності на житловий будинок АДРЕСА_1 належать на підставі свідоцтва від 04.05.2023 р. про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 .

З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.12.2023 р. вбачається, що за ОСОБА_1 на підставі вказаного свідоцтва про спадщину зареєстровано право власності на 151/300 часток вказаного житлового будинку з надвірними будівлями.

Згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 772120, виданим 02 червня 2010 р. на підставі рішення 33 серії 5 скликання Харківської міської ради Харківської області від 29.04.2009 №95/09 , земельна ділянка по АДРЕСА_1 площею 0,1000 га належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Планом меж земельної ділянки з кадастровим номером :07:009:0005, площа земельної ділянки складає - 0,1000 га.

Таким чином, до спадкової маси ОСОБА_3 входила також частка у праві спільної сумісної власності на зазначену земельну ділянку пл.0,1000 га, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ( присадибна ділянка).

Постановою приватного нотаріуса Самчук Т.В. від 14.12.2023 № 38/02-31 відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку земельної ділянки з тих підстав, що земельна ділянка належала співвласникам на праві спільної сумісної власності без визначення частки кожного.

Відповідно до технічного паспорту, виготовленого 17.03.2011 року Харківським міським бюро технічної інвентаризації, фактична площа земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , становить 1090 кв.м., у тому числі всього під забудовою 171 кв.м., під житловими будівлями-122 кв.м., під господарськими-49 кв.м., під двором 116 кв.м., під садом-803 кв.м. Рік побудови будинку до 1917 р., житлових прибудов-1959-1979 р.

За положеннями частини 1 статті 90 ЗК УРСР (в редакції 1970 року) на землях міст при переході права власності на будівлю переходить також і право користування земельною ділянкою або її частиною.

Згідно з частиною 1 статті 91 ЗК УРСР (в редакції 1970 року) особи, яким належить будинок на праві спільної власності, користуються земельною ділянкою спільно. Порядок користування нею визначається співвласниками будинку залежно від розміру часток в спільній власності на будинок.

Відповідно до статті 120 ЗК України (в редакції на час розгляду справи), статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього власника (землекористувача).

До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, після 31 грудня 2003 року, згідно зі статтею 377 ЦК України, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК України (Законом України від 27 квітня 2007 року «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Цивільного кодексу України») і згідно з нею, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування.

Частина 4 статті 120 ЗК України передбачала, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості, спорудженого на земельній ділянці із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці , та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства.

Такі висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 9 грудня 2020 року по справі №642/3950/17 за аналогічних обставин.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині 4 статті 120 ЗК України особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником (законним користувачем) відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Положеннями частини 1 ст. 86 ЗУ України визначено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Частинами 3-5 ст. 89 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Судом встановлено, що спадкодавцю ОСОБА_6 на час її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 належала 604/1800 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_4 , посвідченого П`ятою Харківською державною нотаріальною контрою 19.12.2012, а також 302/1800 частки згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого П`ятою Харківською державною нотаріальною контрою 21.11.2003, а всього у власності ОСОБА_6 перебувала 906/1800, або 151/300 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .

Спадкодавцю ОСОБА_4 належала на дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 -298/600 частки зазначеного житлового будинку, а саме 1/6 на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину за заповітом , виданого 09.11.2021 Другою ХМДНК, 33/100 частки згідно дублікату договору дарування, посвідченого П`ятою Харківською міською державною нотаріальною конторою 18.03.1996.

Приймючи до уваги, що спадкодавець ОСОБА_6 була співвласником земельної ділянки, яка належала двом особам на праві спільної сумісної власності без визначення часток, це право власності на частку земельної ділянки в порядку спадкування перейшло до позивача ОСОБА_1 .

Отже, за відсутності угоди між співвласниками про порядок користування земельною ділянкою, розмір частки співвласника на земельну ділянку визначається, виходячи з розміру його частки у будинку, який розташований на цій земельній ділянці, тому розмір частки позивача у праві власності на земельну ділянку, складає 151/300, яка відповідає його частці у праві власності на будинок.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 466/9302/15-ц (провадження № 61-5308св19), від 17 жовтня 2018 року у справі № 490/6406/16-ц (провадження № 61-7173св18).

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

ОСОБА_1 , звертаючись до суду, просив визнати за ним право власності на 151/300 частин земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. За відсутності умов для одержання свідоцтва про право на спадщину, або у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину спадкоємець має право пред`явити вимоги про визнання права на спадщину у судовому порядку за правилами позовного провадження.

З огляду на встановлені обставини суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За правилами ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Залишок сплаченої суми судового збору в сумі 1575 грн. 94 коп. підлягає стягненню з відповідача за правилами ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 19, 81, 133, 141, 259, 264, 265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки в праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 151/300 частки у праві спільної власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер ::07:009:00005, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка), розташовану по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , якій належала земельна ділянка на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №772120, виданного 02 червня 2010 р. згідно рішення 33 серії 5 скликання Харківської міської ради Харківської області від 29.04.2009 №95/09 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1575 грн. 94 коп.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у Новобаварському районі м. Харкова повернути позивачу ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову за квитанцією № 3408-5973-9080-9463 від 20.01.2025, у розмірі 1575 грн. 93 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін: позивач- ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , прож. АДРЕСА_2 );

відповідач- ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_2 , прож. АДРЕСА_1 ).

Повне судове рішення складено 07.08.2025.

СУДДЯ -