ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 673/253/24

Провадження № 22-ц/820/1706/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Плінської І.П.,

учасники справи: представники позивачки адвокати Шустер Я.В., Мушинська О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 23 травня 2025 року (суддя Ягодіна Т.В.) за позовом ОСОБА_1 до Деражнянської міської ради Хмельницької області, Служби у справах дітей Деражнянської районної державної адміністрації, Вовковинецької гімназії Хмельницької обласної ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій,

в с т а н о в и в :

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Деражнянської міської ради Хмельницької області, Служби у справах дітей Деражнянської районної державної адміністрації, Вовковинецької гімназії Хмельницької обласної ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що після смерті матері ОСОБА_2 , набула статусу дитини-сироти та в період з 03.02.1999 по 31.08.2006 перебувала на повному державному забезпеченні у Вовковинецькій школі-інтернаті І-ІІІ ступенів для дітей-сиріт, дітей позбавлених батьківської опіки Деражнянського району Хмельницької області.

Під час перебування у вказаному закладі та в подальшому їй не було відомо про право як дитини-сироти бути зарахованою на квартирний облік та соціальний квартирний облік та відповідно в подальшому забезпеченою житлом за рахунок держави.

У червні 2021 року із відповідей на звернення до відповідних державних органів позивачка дізналася, що інформації про її перебування на квартирному обліку немає, рішення виконавчого комітету Галузинецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області з цього приводу відсутнє.

Рішенням виконавчого комітету Деражнянської міської ради від 19.08.2021 року за №111 ОСОБА_1 було відмовлено у включенні до списку громадян, які користуються правом позачергового одержання житлового приміщення, оскільки на момент досягнення 23 років, вона, у встановленому законом порядку, не перебувала на квартирному обліку або соціальному квартирному обліку.

З метою захисту свого права на забезпечення житлом в позачерговому порядку як дитини-сироти після досягнення повноліття позивачка змушена звернутися до суду із зазначеним позовом.

Посилаючись на зазначене, просила суд:

1. визнати протиправною бездіяльність Вовковинецької гімназії Хмельницької обласної ради та Служби у справах дітей Деражнянської районної державної адміністрації щодо не виконання обов`язку подання заяви до Галузинецької сільської ради для постановки її на облік для забезпечення житлом;

2. визнати право ОСОБА_1 як особи категорії «діти-сироти, діти позбавленні батьківського піклування та особи з їх числа» бути зарахованою на квартирний облік, соціальний квартирний облік та включення до списку громадян, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень у Деражнянській міській раді як правонаступника Галузинецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області;

3. скасувати рішення виконавчого комітету Деражнянської міської ради від 19.08.2021 року №111, яким відмовлено їй у включенні у список громадян, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень;

4. зобов`язати виконавчий комітет Деражнянської міської ради повторно розглянути її заяву щодо взяття на квартирний облік з урахуванням висновків суду.

Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 23 травня 2025 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Вовковинецької гімназії Хмельницької обласної ради та Служби у справах дітей Деражнянської районної державної адміністрації щодо не виконання обов`язку подання заяви до Галузинецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області для постановлення ОСОБА_3 на облік для забезпечення житлом.

Стягнуто зі Служби у справах дітей Деражнянської районної державної адміністрації та Вовковинецької гімназії Хмельницької обласної ради на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн. з кожного.

В решті позову відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Вовковинецької гімназії Хмельницької обласної ради, яка є правонаступником всіх прав та обов`язків Вовковинецької школи-інтернату І-ІІІ ступенів для дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківської опіки Деражнянського району Хмельницької області та Служби у справах дітей Деражнянської районної державної адміністрації щодо невиконання обов`язку подання заяви до Галузинецької сільської ради для постановки ОСОБА_3 на облік як дитини-сироти для забезпечення житлом, суд першої інстанції керувався тим, що ОСОБА_1 набула статусу дитини-сироти, у зв`язку з чим була направлена для подальшого виховання, навчання та утримання до Вовковинецької загальноосвітньої школи-інтернату. На час поміщення позивачки до школи-інтернату, вона не була забезпечена житлом за місцем попереднього проживання. Однак, ні навчальний заклад, як опікун, ні Служба у справах дітей, в межах юрисдикції якої на той час перебував навчальний заклад де виховувалася позивачка, не здійснили жодних заходів спрямованих на реалізацію права позивачки бути зарахованою на квартирний облік та включення до списку громадян, які користуються правом позачергового одержання житлового приміщення в Галузинецькій сільській раді Деражнянського району Хмельницької області.

Відмовляючи у задоволенні інших позовних вимог, суд виходив з того, що позивачка не реалізувала надане їй право бути зарахованою на квартирний облік як особи із числа дітей-сиріт, дітей позбавлених батьківського піклування та осіб з їх числа та звернулася до Деражнянської міської ради із заявою про постановлення її на квартирний облік як особи із числа дітей-сиріт, дітей позбавлених батьківського піклування та осіб більш як через дев`ять років після втрати статусу особи із числа дітей-сиріт, отже, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 03.06.2021 року, Деражнянською міською радою Хмельницької області 19.08.2021 року підставно прийнято рішення про відсутність у неї права на час її звернення бути зарахованою на квартирний облік, соціальний квартирний облік та включення до списку громадян, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень у Деражнянській міській раді як правонаступника Галузинецької сільської ради.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти постанову, якою визнати право ОСОБА_1 бути зарахованою на квартирний облік; скасувати рішення виконавчого комітету Деражнянської міської ради від 19.08.2021 року №111, яким відмовлено їй у включенні у список громадян, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень; зобов`язати виконавчий комітет Деражнянської міської ради повторно розглянути її заяву щодо взяття на квартирний облік з урахуванням висновків апеляційного суду.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо нереалізованого позивачкою права на звернення для зарахування на квартирний облік, оскільки положеннями ст. 33 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» та п. 15 Постанови КМУ №365 від 06.04.2011 року передбачає право зараховуватися на квартирний облік та соціальний квартирний облік за місцем їх походження або проживання, а не право подавати таку заяву. Апелянт як дитина-сирота після досягнення повноліття не переходить з числа осіб з вразливого соціального стану в загальний та надалі потребує правового захисту у вигляді відновлення порушеного її права на житло внаслідок протиправної бездіяльності державних органів.

Відмова в іншій частині позовних вимог призведе до негативних наслідків для позивачки у вигляді втрати гарантованого державою права на отримання житла соціально незахищеної особи, яка мала статус дитини-сироти та не має у своїй власності чи користуванні іншого житлового приміщення.

Відзиву на апеляційну скаргу від інших учасників у справі не надходило.

В судовому засіданні представники апелянтки адвокати Шустер Я.В., Мушинська О.В., підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Інші учасники по справі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Згідно з частиною 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин ( ч.4 ст.376 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Вовковинецької гімназії Хмельницької обласної ради та Служби у справах дітей Деражнянської районної державної адміністрації щодо невиконання обов`язку подання заяви до Галузинецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області для постановлення позивача на облік для забезпечення житлом сторонами не оскаржується, отже апеляційним судом в цій частині не переглядається.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Галузинці Деражнянського району Хмельницької області народилася позивач ОСОБА_4 , матір`ю якої значиться ОСОБА_2 .

Відомості про батька позивачки у актовому записі про її народження здійснено зі слів матері у відповідності до ч.1 ст.135 Сімейного Кодексу України.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла (а.с.111-112, 186-191).

На час її смерті вона разом із дітьми, в тому числі ОСОБА_1 , були зареєстровані та проживали за адресою АДРЕСА_1 (а.с.208).

Позивачка на підставі свідоцтва про смерть матері ОСОБА_2 та актового запису про народження набула статусу дитини-сироти, окреме рішення з цього приводу не ухвалювалось (а.с.12-13).

У період з 03.02.1999 року по 31.08.2006 року ОСОБА_1 навчалась, виховувалась та перебувала на повному державному забезпеченні у Вовковинецькій загальноосвітній школіінтернаті І-ІІІ ступенів, правонаступником якої на даний час є Вовковинецька гімназія Хмельницької обласної ради. При цьому, на час поміщення її до вказаного навчального закладу, малолітня не була забезпечена житлом за місцем її попереднього проживання та реєстрації, оскільки будинок АДРЕСА_1 за даними КП «Деражнянське міське бюро технічної інвентаризації» на праві особистої власності належить ОСОБА_5 (а.с.225)

В матеріалах особової справи учениці ОСОБА_1 інформація з приводу звернення адміністрації даного закладу до Галузинецької сільської ради щодо постановлення її на квартирний та/або соціальний квартирний облік відсутня.

Також, відомості з цього приводу відсутні у органах місцевого самоврядування як за місцем знаходження навчального закладу так і за попереднім місцем проживання позивачки (а.с.11, 108, 118).

При цьому, як установлено судом, згідно списку Галузинецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області інші діти (брат та сестра позивачки) ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , як діти-сироти, були включені у чергу на квартирний облік з 26 червня 2008 року (а.с.14, 15, 214, 215).

03 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до виконавчого комітету Деражнянської міської ради із заявою про включення її у список громадян, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень.

19 серпня 2021 року рішенням виконавчого комітету Деражнянської міської ради №111 позивачці відмовлено у включенні у список громадян, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень з огляду на те, що на момент досягнення 23-річного віку остання не перебувала у встановленому порядку на квартирному або соціальному квартирному обліку (а.с.15).

ОСОБА_1 зареєстрована та проживає по АДРЕСА_2 , належного на праві власності житла - немає (а.с.158-159).

Відповідно до частини першої статті 4, частини першої статті 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських об`єднань (частини перша, друга та п`ята статті 9 ЖК України).

Згідно з частиною першою статті 33 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які досягли 16 років, у разі відсутності в таких дітей житла мають право зараховуватися на квартирний облік та соціальний квартирний облік за місцем їх походження або проживання до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, за заявою опікуна чи піклувальника, прийомних батьків, батьків-вихователів, адміністрації закладу, де проживає дитина, або органу опіки та піклування. Після досягнення 18 років такі діти протягом місяця забезпечуються соціальним житлом до надання їм благоустроєного житлового приміщення для постійного проживання.

Після завершення перебування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у відповідних закладах для таких дітей, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім`ї або завершення терміну піклування над такими дітьми та в разі відсутності в таких дітей права на житло обласні, Київська та Севастопольська міські, районні державні адміністрації, органи місцевого самоврядування забезпечують дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб з їх числа протягом місяця у позачерговому порядку впорядкованим соціальним житлом. Порядок забезпечення соціальним житлом дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб з їх числа затверджується Кабінетом Міністрів України. Соціальне житло, що надається дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, особам з їх числа для проживання, має відповідати санітарним і технічним вимогам(частини четверта - шоста статті вказаного 33 Закону).

Громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості (частина перша статті 43 ЖК України).

Перелік громадян, які мають право на позачергове отримання житлових приміщень, визначений статтею 46 ЖК України, зокрема, поза чергою жиле приміщення надається дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, після завершення терміну перебування у сім`ї опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладах для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також особам з їх числа у разі відсутності житла або неможливості повернення займаного раніше жилого приміщення в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Громадяни, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, включаються до окремого списку. Особи з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, після досягнення 23 років не втрачають право на позачергове отримання жилого приміщення, за умови їх перебування у встановленому порядку на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, на момент досягнення 23-річного віку.

Порядок надання жилих приміщень громадянам, які перебувають на квартирному обліку, визначений Правилами № 470, у підпункті 3 пункту 38 яких встановлено, що черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття осіб, які потребують поліпшення житлових умов, на облік (включенням до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

У пункті 47 Правил № 470 передбачено, що громадяни, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, включаються в окремий список (додаток N 6). Рішення про включення в цей список приймається відповідно виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів або адміністрацією підприємства, установи, організації чи органом кооперативної або іншої громадської організації і профспілковим комітетом. Список громадян, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, вивішується для загального відома. Громадяни виключаються з указаного списку, якщо вони були включені до нього необґрунтовано або втратили право позачергового одержання жилих приміщень. Виключення зі списку провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про включення громадянина до списку. При розгляді цього питання на засідання відповідних органів запрошуються заінтересовані особи. Про виключення із списку громадяни у 15-денний строк повідомляються в письмовій формі із зазначенням підстав виключення.

У справі, що переглядається встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі свідоцтва про смерть матері та актового запису про народження набула статусу дитини-сироти. У період з 03.02.1999 р. по 31.08.2006 р. позивачка навчалась, виховувалась та перебувала на повному державному забезпеченні у Вовковинецькій загальноосвітній школіінтернаті І-ІІІ ступенів, правонаступником якої на даний час є Вовковинецька гімназія Хмельницької обласної ради. За відсутності житла, за місцем походження або проживання, на квартирний облік та соціальний квартирний облік ні Вовкинецькою гімназією, ні Службою у справах дітей Деражнянської районної державної адміністрації не поставлена. Доказів причини не постановки позивачки на квартирний облік зазначеними відповідачами суду не надано. При тому, що молодші брат та сестра позивачки, при наявності у них аналогічного статусу, поставлені на квартирний облік рішенням Галузинецької сільської ради від 26 червня 2008 року №40.

ОСОБА_3 16 років виповнилось у 2005 році, а 18 років у 2007 році.

З заявою про включення до списку громадян, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень до Деражнянської міської ради, як правонаступника Галузинецької сільської ради, звернулася 03 червня 2021 року, тобто на час звернення їй вже виповнилось майже 32 роки.

Стаття 52 Конституції України визначає, що утримання та виховання дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, покладається на державу. Держава заохочує і підтримує благодійницьку діяльність щодо дітей.

Стаття 46 Конституції України закріплює право громадян на соціальний захист. Право на соціальний захист - це передбачені законодавством, гарантовані державою певні можливості людини отримати від держави, а також інших суб`єктів, які діють за уповноваженням або дозволом держави, на умовах і в порядку, передбаченому законодавством, а також договором, матеріальне забезпечення, матеріальну підтримку та соціальні послуги у разі настання соціальних ризиків.

Право на забезпечення у позачерговому порядку впорядкованим соціальним житлом є соціальною гарантією державної підтримки дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно із статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У межах вироблених Європейським Судом з прав людини підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно», так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності». Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність («Maltzan (Freiherr Von) and others v. Germany»,№ 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02, п. 74).

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Пайн Велі Девелопмент ЛТД» та інші проти Ірландії» від 23 жовтня 1991 року зазначено, що статтю 1 Першого протоколу до Конвенції можна застосувати до захисту «правомірних очікувань» щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. «Правомірні очікування» виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним, та розраховувати на певний стан речей.

Принцип легітимних (законних) очікувань виражає, зокрема, позицію, що органи публічної влади повинні не лише дотримуватися правових актів, а й своїх обіцянок та пробуджених у зв`язку із цим очікувань. Іншими словами, якщо суб`єкт владних повноважень створив для особи (осіб) обґрунтовані підстави сподіватися на отримання певних прав, що гарантуються відповідно до принципів справедливості і природного права, особа (особи) вважається такою, яка має легітимні (законні) очікування, що підлягають захисту. Такий підхід забезпечує особам, на яких поширюється дія рішень органів публічної влади, можливість завбачливо вибудувати свою поведінку та очікувати настання відповідних наслідків.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що позивачка з 03 лютого 1999 року, перебувала на повному державному утриманні, тобто користувалася пільгами як дитина-сирота, а тому мала законні очікування щодо наявності у неї статусу дитини-сироти та, як наслідок, на наявність визначених законом пільг, зокрема, щодо права перебування за позачерговому обліку для забезпечення позачергово впорядкованим житлом або надання грошової компенсації за належне їй для отримання жиле приміщення.

Водночас, таке право у останньої відсутнє у зв`язку із неналежним здійсненням зі сторони держави захисту її прав як дитини-сироти, що отримало прояв у невчиненні всіх необхідних дій державними органами щодо права на забезпечення позачергово впорядкованим житлом або надання грошової компенсації за належне їй для отримання жиле приміщення.

Позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)).

Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6., 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19).

В оскаржуємій частині рішення, позивачка звернулася до суду з вимогами визнати право ОСОБА_1 як особи категорії «діти-сироти, діти позбавленні батьківського піклування та особи з їх числа» бути зарахованою на квартирний облік, соціальний квартирний облік та включення до списку громадян, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень у Деражнянській міській раді як правонаступника Галузинецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області;

скасувати рішення виконавчого комітету Деражнянської міської ради від 19.08.2021 року №111, яким відмовлено їй у включенні у список громадян, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень;

зобов`язати виконавчий комітет Деражнянської міської ради повторно розглянути її заяву щодо взяття на квартирний облік з урахуванням висновків суду.

Колегія суддів вважає, що обраний позивачем спосіб захисту є неефективним, оскільки задоволення таких вимог не може призвести і не призведе до захисту або відновлення порушеного права позивачки.

Серед способів захисту цивільних прав Цивільний кодекс України виокремлює, зокрема, відновлення становища, яке існувало до порушення.

З огляду на викладене колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції суду про відмову у задоволенні позовних вимог, в оскаржуваній частині судового рішення, однак зі зміною мотивувальної частини в редакції даної постанови.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 23 травня 2025 року в оскаржуваній частині змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 серпня 2025 року.

Судді: Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк