Провадження № 2/761/7098/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Харечко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: Міністерство оборони України про визнання бездіяльності протиправною; зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

У травні 2025р. позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із вказаним позовом до відповідача Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: Міністерство оборони України, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неналежного розгляду звернення позивача (скаргу) від 03 березня 2025р.;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути звернення позивача (скаргу) від 03 березня 2025р. з дотриманням вимог законодавства та надати відповідь у встановлені законодавством строки.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 23 січня 2025р. він звернувся до «Контактного центру міста Києва» (1551) зі скаргою на дії (бездіяльність) лікарів військово-лікарської комісії, яка розташована в поліклініці по АДРЕСА_1 , щодо грубого поводження з позивачем, порушення морально-етичних обов`язків щодо поваги до його особистості пацієнта, співчуття, доброзичливості, взаємодовіри, порядності, зокрема, лікаря-хірурга ОСОБА_2 , а також ненадання цим лікарем оцінки стану здоров`я позивача, з врахуванням наданих ним медичних документів, не направленням позивача на проведення додаткових досліджень саме цим лікарем ОСОБА_2 тощо, звернення були зареєстровані за № 5-48651/1 та № 5-48651/2.

07 лютого 2025р. Сектором з питань охорони здоров`я Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації за дорученням Київської міської державної адміністрації на звернення позивача за № 5-48651/1, № 5-48651/2 від 23 січня 2025р., за підписом завідувача сектору Інни Туренок, була надана відповідь позивачу за № 34 - К -18, в якій було зазначено, що питання, з якими позивач звернувся до «Контактного центру міста Києва» щодо скарги на лікаря - хірурга військово-лікарської комісії ОСОБА_2 та відмови надавати результати обстеження, було розглянуто, повідомлено позивачу, що у Шевченківському районі працює позаштатна постійно діюча військово - лікарська комісія ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є структурним підрозділом Комунального некомерційного підприємства «Консультативно - діагностичний центр» Шевченківського району міста Києва. За інформацією, наданою адміністрацією цього підприємства проведені позивачу діагностичні дослідження 23 січня 2025р. в філії № 5 (вул. Щербаківського Данила,70) надіслані до єдиної системи охорони здоров`я та зберігаються в електронній карті пацієнта. Керівництву Комунального некомерційного підприємства «Консультативно - діагностичний центр» Шевченківського району міста Києва наголошено на необхідності проведення роз`яснювальної роботи з персоналом щодо дотримання своїх функціональних обов`язків, етики і деонтології з пацієнтами (відвідувачами закладу), а також покращення якості обслуговування мешканців Шевченківського району м. Києва.

На думку позивача Сектором з питань охорони здоров`я, при розгляді його звернень (скарг) за № 5-48651/1 та № 5-48651/2 не було дотримано вимоги Закону України «Про звернення громадян», а тому 03 березня 2025р. позивач звернувся зі скаргою до Голови Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації на бездіяльність щодо неналежного розгляду його скарг Сектором з питань охорони здоров`я Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації.

11 квітня 2025р. Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація повідомила позивача листом за № 109-109/К-244 за підписом заступника голови Ганни Островської, що районна адміністрація не наділена повноваженнями щодо розгляду скарг на дії (бездіяльність) чи постанови позаштатних військово-лікарських комісій та рекомендовано звернутися для вирішення питання до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України.

На думку позивача, відповідач не здійснив дії щодо належного розгляду його звернення (скарги) від 03 березня 2025р., а тому позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом для захисту своїх прав.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 травня 2025р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку цивільного судочинства.

22 травня 2025р. на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що в досудовому порядку позивача було проінформовано, що відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008р. № 402, скарги на дії (бездіяльність) чи постанови позаштатних військово - лікарських комісій подаються до штатних військово - лікарських комісій, згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності, наведеними у додатку 2 до наказу Міністерства оборони України від 16 листопада 2016р. № 608 «Про затвердження з адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я ЗСУ за організацію медичного забезпечення», а саме до Центральної військово-лікарської комісії (пункт 3.3 глави 3 наказу №402). Для вирішення питання наведеного у скарзі позивачу запропоновано звернутися до Центральної військово-лікарської комісії, оскільки саме ця комісія є органом військового управління, який здійснює керівництво військово - лікарських комісій регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України (підпункт 2.3.1 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402). Тобто позивачу було роз`яснено, що розгляд скарг на дії (бездіяльність) позаштатних військово-лікарських комісій поза межами компетенції відповідача.

29 травня 2025р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив в якій позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зазначивши, що доводи та аргументи сторони відповідача наведені у відзиві на позов є безпідставними, наголошуючи, що в своєму зверненні (скарзі) від 03 березня 2025р. він зазначав, що вперше ним оскаржувалися дії (бездіяльність) саме лікарів військово-лікарської комісії, а не дії (бездіяльність) військово-лікарської комісії в цілому як органу, уповноваженого відповідно до законодавства проводити військово-лікарську експертизу та приймати рішення у формі постанов; і в цій скарзі позивач просив відповідача провести додаткову перевірку в порядку передбаченому Законом України «Про звернення громадян» щодо незадовільного розгляду Сектором з питань охорони здоров`я Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації звернень позивача до «Контактного центру міста Києва» (р.р. № 5-48651/1, № 5-48651/2). Однак по суті скарга позивача від 03 березня 2025р. не була розглянута.

30 червня 2025р. на адресу суду надійшли письмові пояснення третьої особи, в яких третя особа проти позову заперечила, та просила суд закрити провадження по справі на підставі п. 1) ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки вимоги, з якими звернувся позивача, на думку третьої особи слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.

04 липня 2025р. на адресу суду надійшла письмова відповідь (заперечення) позивача на пояснення третьої особи щодо клопотання про закриття провадження по справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дійшов висновку, що провадження у даній справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Судом встановлено, що 03 березня 2025р. позивач звернувся до відповідача, як суб`єкта владних повноважень - органу виконавчої влади зі скаргою на бездіяльність структурного підрозділу відповідача (Сектора з питань охорони здоров`я), при розгляді його звернень (скарг) за № 5-48651/1 та № 5-48651/2, щодо дій/бездіяльності членів військово-лікарської комісії, зокрема лікаря Комунального некомерційного підприємства «Консультативно - діагностичний центр» Шевченківського району міста Києва ОСОБА_2.

11 квітня 2025р. Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація повідомила позивача листом за № 109-109/К-244, що районна адміністрація не наділена повноваженнями щодо розгляду скарг на дії (бездіяльність) чи постанови позаштатних військово-лікарських комісій та рекомендовано звернутися для вирішення питання до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, як військовозобов`язаний, відповідно до положень Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008р. за № 402, Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024р. № 560, проходив медичний огляд.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 8 ч. 1 ст. 4 КАС України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Гарантоване статтею 55 Конституції України та КАС України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

За правилами пункту 4 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Суб`єкт владних повноважень - суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг ( п. 7) ч. 1 ст. 4 КАС України).

Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Одним із критеріїв розмежування справ цивільної й адміністративної юрисдикції є суб`єктний критерій.

За змістом п. 1), 3) ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що правовідносини, що виникли в даній справі, з огляду на наведені обставини, належить до розгляду в порядку адміністративного судочинства, в зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 141, 142, 206, 255-261, 268, 353, 354 ЦПК України; ст. ст. 4, 17, 19 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: Міністерство оборони України про визнання бездіяльності протиправною; зобов`язання вчинити дії - закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що з вказаними позовними вимогами слід звертатись в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено законом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Суддя: