Справа № 522/5934/18
Провадження № 6/522/388/25
УХВАЛА

31 липня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання Кріцької Д.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Одесі заяву представника ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Приморський відділ державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 , про скасування тимчасового обмеження фізичнї особи у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява представника ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Приморський відділ державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, яке вжито ухвалою Приморського районного районного суду міста Одеси від 06.04.2018 року.

Мотивує вимоги тим, що такий захід як обмеження у права виїзду за межі України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обмежує його право на свободу. Заявник переконаний, що такий захід як обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 обмежує його права, не має нічого спільного з досягненням мети виконавчого провадження, а отже підлягає скасуванню. в межах виконавчого провадження № 54393029 накладено арешт на грошові кошти боржника ОСОБА_1 тощо (Постанова від 17.03.2025).

Заявник є пенсіонером (72 роки), тобто особою непрацездатного віку, відповідно немає ніякого доходу крім пенсії та не може спричиняти заходи щодо виконання зобов`язань в рамках ВП 54393029, зокрема шляхом працевлаштування з огляду на вік та стан здоров`я.

У ОСОБА_1 діагностовано ряд захворювань, зокрема: хронічна ішемія головного мозку ІІ Ступеня, стадія Декомпресії, помірно виражений цефалічний та вертигінозний синдром, атеросклероз БЦА, поширений остеохондроз хребта з переважним ураженням шийного відділу, Цервілкагія, м`язово топічний синдром, базаліома шкіри, артеріальна гіпертензія ІІ ст. 1 ст. ризик 4 ГЛШ ІХС, стабільна стенокардія напруги ФК ІІ, фіброкальциноз АК, МК,НАК 1ст, НМК 2 ст НТК 1 ст, помірна легенева гупертензія, розширення висхідного відділу аорти, аденома лівого наднирника, хронічний гастріт ст. ремісії, поліпоз товстої кішки, хронічний двобічний пілонефріт в ст. ремісії.

Єдиним джерелом доходів ОСОБА_1 нині є пенсія, на 20% якої звернуто стягнення постановою державного виконавця ще у 2017 році, а відрахування здійснюється у виконавчому провадженні де стягувач ПАТ «МТБ Бане, яке виведено із зведеного виконавчого провадження . Тобто «непогашення» суми боргу відбулось виключно із за безвідповідальних дій виконавця, який при наявності механізму забезпечення виконання зобов`язань боржника у виконавчому провадженні не вжив усіх необхідних заходів для його реалізації. За таких обставин не можливо стверджувати про ухилення саме заявника від виконання зобов`язань, оскільки самим виконавцем не вжито всіх можливих заходів з метою реалізації своїх функцій.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримала вимоги заяви.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про день, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Положенням ст. 441 ЦПК України, передбачено право суду застосувати такий захід, як тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, з метою забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Згідно п. 5 ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні (ч. 3 ст. 441).

Матеріалами справи встановлено, що ухвалою Приморського районного районного суду міста Одеси від 06.04.2018 року, яка залишена без змін постановою Одеського апеляційного суду від 28.03.2019 року у справі № 522/5934/18 тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без вилучення паспортного документа до виконання зобов`язань за виконавчим листом № 509/3442/16-ц, виданого Овідіопольським районним судом Одеської області 06.06.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 838 535 грн.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідностатті 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України"право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвизначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи своєю власну.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб як найскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку з неоплаченими боргами, Європейський суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише оскільки, оскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (рішення Європейського суду від 13 листопада 2003 року за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга № 66485/01, §§ 78 - 82).

Тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України по суті це забезпечувальний захід виконання судового рішення про стягнення суми боргу.

Закінчення дії тимчасового обмеження у праві виїзду фізичної особи боржника здійснюється у разі погашення суми боргу, зазначеної у рішенні суду, у зв`язку з якою було застосовано таке обмеження

Відповідно до ч. 5 ст. 441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника, тобто до зазначеної заяви боржником повинні бути долучені належні, обґрунтовані та достатні докази на підтвердження наявності відповідних підстав для скасування таких заходів забезпечення виконання судового рішення.

Суд не приймає до уваги доводи представника заявника щодо неналежного примусового виконання ДВС механізму забезпечення виконання зобовязань боржника у виконавчому проваджені та не вжив необхідних заходів для його реалізації, оскільки не надані належні та допустимі докази.

Однак, як вбачається з наявних матеріалів справи заявником, на якого покладається обов`язок щодо доказування наявності існування відповідних підстав, жодних відомостей на підтвердження вжиття певних заходів спрямованих на виконання наявних зобов`язань за виконавчим листом про стягнення з нього коштів ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 не надано.

Стосовно посилань заявника про наявність ряду хронічних захворювань, слід зазначити, що матеріали справи містять направленням на лікування. За наведених обставин в сукупності, такі посилання ОСОБА_1 , як підстава для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду, відхиляється судом, оскільки належним чином не обґрунтована та не підтверджена відповідними доказами.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу позивач зобов`язаний довести в судовому засіданні ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а відповідачі - ті обставини, на які вони посилалися як на заперечення проти позову.

Проаналізувавши зміст поданої заяви та докази на підтвердження заявленої вимоги, виходячи із того, що зобов`язання, які стягнуто судовим рішенням, яке перебуває на примусовому виконанні не виконано, виїзд за кордон унеможливить виконання зобов`язань, покладених на ОСОБА_1 судовим рішенням, тому у задоволені заяви необхідно відмовити.

При цьому, останньому роз`яснюється його право у відповідності до положень ч. 8 ст. 441 ЦПК України на повторне звернення до суду із заявою про скасування вжитих заходів, у разі виникнення підстав для скасування таких заходів, долучивши при цьому відповідні належні та допустимі докази на підтвердження існування таких.

Керуючись ст.ст. 260, 261, 353, 441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви представника ОСОБА_1 , заінтересовані особи Приморський відділ державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження фізичнї особи у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали cкладено 04.08.2025.

Суддя Р.Д. Абухін