Справа №295/2933/15-ц
УХВАЛА

31.07.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі головуючого судді Перекупка І.Г., за участю секретаря судового засідання Лайчук В.В., представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» Ковалевського Р.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Богунського районного суду м. Житомира заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» Васильєва Олексія Васильовича про відвід судді Богунського районного суду м. Житомир Перекупка І.Г. в межах розгляду заяви адвоката Гербеда Кирила Олександровича, який представляє інтереси ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення Богунського районного суду м. Житомира від 15.10.2015 р., -

В С Т А Н О В И В:

23 липня 2025 р. до Богунського районного суду м. Житомира надійшла заява адвоката Гербеда К.О., який представляє інтереси ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення Богунського районного суду м. Житомира від 15.10.2015 р. В обґрунтування заяви адвокат вказав, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 15.10.2015 р. по справі № 295/2933/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступник Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , позов задоволено, звернуто стягнення у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 12 жовтня 2007 р. №2012/110/684 у сумі 637 521,11 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 382 882,98 грн; заборгованості за процентами, за користування кредитом у сумі 241 525,18 грн.; заборгованості за пенею, нарахованою на тіло кредиту, у сумі 6 768,51 грн; заборгованості за пенею, нарахованою на проценти за користуванням кредиту, у сумі 6344,44 грн та погашення заборгованості за кредитним договором від 27 червня 2008 р. № 2012/110/301 у сумі 58 401,78 дол. США і 26 831,64 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 33 589,08 дол. США; заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 24 812,70 дол. США; заборгованості за пенею, нарахованою на тіло кредиту, у сумі 16220,01 грн.; заборгованості за пенею, нарахованою на проценти за користування кредитом, у сумі 10611,63 грн. на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , заг. площею 65,1 кв. м., яка належить відповідачам на підставі свідоцтва на право власності на житло, видане, виданого Відділом приватизації державного житлового фонду 07.03.2003 за №43671, яке зареєстровано в Житомирському обласному державному комунальному підприємстві по технічній інвентаризації 26.05.2004р. за р. №1223138, та квартиру АДРЕСА_2 , заг.площею 50,5 кв.м., яка належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу 27.10.2006р. за р. №16546, який зареєстрований в державному реєстрі правочинів 27.10.2006р. за р. №1674773 та в Комунальному підприємстві «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради 26.02.2007р. за р. №8792, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах зі встановленням початкової ціни на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

На підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 15.10.2015 р. по справі № 295/2933/15-ц, приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Волковою Є.О. відкриті виконавчі провадження № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 15.10.2015 р. по справі № 295/2933/15-ц також встановлено, що звернення стягнення на предмети іпотеки відбувається за споживчим кредитом.

Незважаючи на прийняття Закону України № 2120-ІХ, ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» продовжує вживати активних заходів для реалізації іпотечного майна в рамках виконавчих проваджень № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4.

Заявник просить відстрочити виконання рішення Богунського районного суду міста Житомира від 15.10.2015 року по справі №295/2933/15-ц на один рік, але не довше ніж на 30 днів після припинення правового режиму воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 р. № 64/2022.

28.07.2025 р. до Богунського районного суду м. Житомира надійшла заява представника ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» Васильєва Олексія Васильовича про відвід судді Богунського районного суду м. Житомир Перекупка І.Г. в межах розгляду заяви адвоката Гербеда К.О., який представляє інтереси ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення Богунського районного суду м. Житомира від 15.10.2015 року.

Представник заявника адвокат Гербеда К.О., заявник ОСОБА_1 про день та час слухання справи були повідомлені належним чином. До суду не з`явилися.

В судовому засіданні представник ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» Ковалевський Р.В. наполягав на заяві про відвід головуючого судді Перекупка І.Г. від 28.07.2025 р. Зі змісту заяви про відвід головуючого судді Перекупка І.Г. свідчить, що підставою для відводу служить та обставина, що «…Відповідно до рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16.03.216 р. звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру НОМЕР_5 , що належить у часті зокрема, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (останній є заявником у справі про відстрочення виконання рішення суду).

У межах виконавчого провадження № НОМЕР_1, яке здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Волковою Є.О., інтереси співвласника квартири - ОСОБА_3 - представляє адвокат Томашевська Оксана Анатоліївна (свідоцтво №001020 від 20.02.2019 р.).

Як убачається з декларації судді Перекупки І.Г. за 2023 р., оприлюдненої на сайті НАЗК, Томашевська О.А. була ІНФОРМАЦІЯ_1 судді Перекупки І.Г. Отже, ІНФОРМАЦІЯ_2 судді представляє інтереси рідного брата заявника по справі, яка перебуває в провадженні судді. Такий зв`язок є достатньою підставою для сумнівів у неупередженості судді…»

Частиною 3 статті 40 ЦПК України, встановлено, що якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Відповідно до ч.7 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Частинами 1-3 статті 36 ЦПК України визначено підстави для відводу (самовідводу) судді.

Отже, відповідно до ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 ЦПК України, суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 ЦПК України, до складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Отже стаття 36 ЦПК України містить в собі вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді.

Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36 цього Кодексу, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу. Якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду.

Отже, за умовами ч. 3 ч. 4 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді.

Підстави для відводу судді можуть мати об`єктивний чи суб`єктивний характер.

Пряма чи побічна заінтересованість судді у результаті розгляду справи може бути підставою як для відводу, так і для самовідводу. Заінтересованість може мати юридичний або побутовий характер. Юридична заінтересованість судді має місце, якщо від результату вирішення спору у нього виникнуть, зміняться або припиняться певні права або обов`язки. Побутова або фактична заінтересованість полягає в тому, що рішення суду може мати вплив на особисті стосунки судді з оточуючими.

Якщо заяву про відвід з цих підстав подає особа, яка бере участь у справі, підстави відводу потребують доказування.

Для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Крім того, обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» «кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом».

Неупереджений та об`єктивний розгляд справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя суддею. Проте учасники справи наділені правом спростування цієї «процесуальної теореми» шляхом заявлення відводу судді, тим самим, забезпечуючи його незалежність в кожному окремому провадженні.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом».

Європейський суд з прав людини в п. 66 рішення у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 р. (заява № 7577/02) зазначив, що «безсторонність, в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі». Аналогічна правова позиція закріплена також в п.п. 49, 52 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 р. (заява № 33949/02), п. 28 рішення ЄСПЛ у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.07.2010 р. (заява № 16695/04).

Як установлено Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими резолюцією Економічної і Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006 р. «об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття».

Наведе свідчить про те, що підстави для відводу судді можуть бути оціночною категорією, що з одного боку дає змогу реалізувати конституційну засаду незалежного розгляду справи суддею, а з іншого боку, є площиною для зловживань з боку недобросовісних учасників.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці виділяє наступні критерії оцінки неупередженості: 1) суб`єктивний - беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі; 2) об`єктивний - визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції. У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справах П`єрсак проти Бельгії, Кіпріану проти Кіпру, Грівз проти Сполученого Королівства). Суб`єктивний критерій полягає у з`ясуванні особистих переконань конкретного судді у певній справі. Оскільки доказів протилежного не надано, то по суб`єктивному критерію особиста безсторонність головуючого судді презумується.

Щодо об`єктивного критерію оцінки неупередженості, то необхідно визначити, поза межами особистої поведінки судді, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви щодо неупередженості судді. При вирішенні питання про те, чи існують обґрунтовані причини вважати, що цих вимог не було дотримано, точка зору сторони є важливою, але не є вирішальною. Вирішальним є те, чи таке побоювання може бути об`єктивно виправданим (рішення Європейського суду з прав людини у справі Клейн та інші проти Нідерландів).

Таким чином, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10.05.2018 (справа №800/592/17) та від 01.10.2018 (справа №9901/673/18).

Окрім того, згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в пункті 10 Постанови «Про незалежність судової влади» №8 від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.

Європейський суд з прав людини за результатами розгляду справ «Мироненко і Мартенко проти України», «Олександр Волков проти України» зазначив, що при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість.

Разом з тим, відповідно до ст. 126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України, вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.

Положенням статті 126 Конституції України дано офіційне тлумачення у Рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 р. N 19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу).

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про судоустрій України» судді при здійсненні правосуддя незалежні від будь-якого впливу, нікому не підзвітні і підкоряються лише закону. Органи та посадові особи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, громадяни та їх об`єднання, а також юридичні особи зобов`язані поважати незалежність суддів і не посягати на неї. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою завдати шкоди їх авторитету чи вплинути на неупередженість суду забороняється і тягне передбачену законом відповідальність. Суддям забезпечується свобода неупередженого вирішення судових справ відповідно до їх внутрішнього переконання, що ґрунтується на вимогах закону.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до увагу практику Європейського суду з прав людини, з огляду на те, що заявлені підстави відводу судді Перекупка І.Г. не є такими, що викликають сумнів у його об`єктивності, неупередженості та зацікавленості у результаті розгляду справи, тому заява є необґрунтованою, та такою, що не підлягає до задоволення.

Однак, враховуючи висловлену представником ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» недовіру судді, та з метою недопущення виникнення у них сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді під час розгляду заяви та ухвалення рішення у справі, вважаю неможливим подальший розгляд справи під моїм головуванням і заявляю самовідвід.

Керуючись ст. ст. 39, 40, 41, 260, 261 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволені заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» Васильєва Олексія Васильовича про відвід судді Богунського районного суду м. Житомир Перекупка І.Г. в межах розгляду заяви адвоката Гербеда Кирила Олександровича, який представляє інтереси ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення Богунського районного суду м. Житомира від 15.10.2015 р.

Задовольнити самовідвід головуючому судді Богунського районного суду м. Житомира Перекупка І.Г.

Заяву адвоката Гербеда Кирила Олександровича, який представляє інтереси ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення Богунського районного суду м. Житомира від 15.10.2015 р., передати до канцелярії Богунського районного суду м. Житомира для повторного автоматизованого розподілу іншому судді, визначеному автоматизованою системою документообігу суду у відповідності до ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Богунського районного

суду міста Житомира І.Г. Перекупка