Справа №534/1153/24
Провадження №2/534/345/24
ГОРІШНЬОПЛАВНІВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2025 року місто Горішні Плавні

Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області в складі головуючого судді Куц Т.О., з участю: секретаря судового засідання Дегтяр Є.І., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 в режимі відеоконференції ОСОБА_3

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за цивільним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, третя особа Приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Коваленко Віктор Володимирович про визнання права власності в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , згідно якого просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частку квартири за адресою АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер відомостей про речове право: 28247987.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину є його дружина ОСОБА_4 , так до складу спадкової маси входить 1/2 частина квартири АДРЕСА_2 , яка належала спадкодавцю ОСОБА_5 , та стосовно якої між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 був укладенй договір купівлі-продажу 1/2 частини квартири від 05.10.2018, який визнаний недійсним рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 02 березня 2021 року у справі 534/1414/19. Після визнання недійсним договору купівлі-продажу від 05.10.2018 року, 1/2 частини квартири залишилась зареєстрованою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_2 на підставі недійсного договору, а у спадкоємця відсутні документи, що підтверджують право власності на спадкове нерухоме майно, що має наслідком для спадкоємця неможливість оформити свої права на спадщину та викликає необхідність у судовому захисті.

Ухвалою суду від 27.06.2024 справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження із призначенням справи до підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 30.12.2024 підготовче провадження у справі закрито з призначенням справи до судового розгляду.

У судове засідання позивач та відповідач не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 адвокат Костянецький А.Г. позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини зазначені у позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Дворник О.В. проти позову заперечував, посилаючись на те, що померлий ОСОБА_5 , не зареєструвавши своє право на нерухоме майно на частину спірної квартири, не набув права власності на це майно, та відповідно на момент відкриття спадщини було відсутнє майно, що належало спадкодавцю, а вказане майно належить ОСОБА_2 , оскільки зареєстроване за нею у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Представник Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність.

Приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Коваленко В.В. в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1. ст.4 ЦПК України).

Заслухавши в судовому засіданні представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини справи.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на майно від 28.07.2005 за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 (а.с.29).

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 25.04.2017 у порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_2 та за ОСОБА_5 визнано право власності на частину квартири АДРЕСА_2 (а.с.30-32).

05.10.2018 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу частини квартири, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В. та зареєстрований в реєстрі за №2616, у відповідності до якого ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_2 купила 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 ( а.с.17).

На підставі договору купівлі-продажу від 05.10.2018 року приватним нотаріусом Ганночкою О.В у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_2 було зареєстроване право власності на 1/2 частину спірної квартири, номер відомостей про речове право 28247987, дата та час реєстрації 05.10.2018 10:04:09, що підтверджується інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.10).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 01.04.2020 ОСОБА_5 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 (а.с.23).

Відповідно до рішення Комсомольського міський суд Полтавської області 02.03.2021 договір купівлі-продажу 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 , укладений 05.10.2018, у відповідності до якого ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_2 купила 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 визнано недійсним (а.с.13-16).

На підставі договору купівлі продажу від 05.10.2018 року, який судом був визнаний недійсним, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_2 було зареєстроване право власності на 1/2 частину спірної квартири: номер відомостей про речове право 28247987, дата та час реєстрації 05.10.2018 10:04:09, що підтверджується інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 01.10.2021 р державним реєстратором було прийняте рішення № 60714372, яким відмовлено ОСОБА_5 у реєстрації прав та їх обтяжень за заявою, яке мотивоване тим, що заявником було подано заяву про державну реєстрацію виникнення права власності, але судовим рішенням лише визнано недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини квартири АДРЕСА_3 без одночасного визнання цим судовим рішенням речових прав на вказану квартиру, тому державний реєстратор позбавлений можливості провести державну реєстрацію прав.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 23.05.2023 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.22). Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після ОСОБА_5 є його дружина ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою №2/02-14 від 04.01.2024 р. приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Коваленка В.В., довідкою від 05.01.2024 р №20-11/94 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб (а.с.23,25).

Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Кременчуцького районного округу Коваленка В.В. від 04.01.2024 р №1/02-14 ОСОБА_4 було роз`яснено про неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_2 в зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують право власності ОСОБА_5 на зазначену квартиру та рекомендовано звернутись до суду для вирішення цього питання (а.с.24).

Підстави набуття права власності визначені у статті 328 ЦК України, згідно з якою право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на майно.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом наведеної вище норми права державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Зазначене узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17, провадження № 12-234гс18, та Верховного Суду, викладеними у постановах від 31 січня 2024 року у справі № 175/654/22, від 24 січня 2020 року у справі № 910/10987/18.

Ухвалюючи постанову від 31 січня 2024 року у справі № 175/654/22, Верховний Суд вказав на помилковість висновку суду апеляційної інстанції про те, що особа не набула права власності на частку спірної квартири, оскільки не зареєструвала своє право у передбаченому законом порядку та зазначив, що сама по собі відсутність державної реєстрації права власності спадкодавця на частку спірної квартири, яке виникло на підставі рішення суду, не спростовує факту набуття особою такого права на таке майно.

Частина 1 ст. 216 ЦК України передбачає, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Договір від 05.10.2018, у відповідності до якого ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_2 купила 1/2 частину спірної квартири, визнаний недійсним рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області у справі 534/1414/19, тому ОСОБА_2 не є власником спірної частки квартири, оскільки підстава за якою вона могла набути право власності на нерухоме майно відсутня (недійсна).

Зважаючи на викладене, доводи представника відповідачки про те, що спірна частка квартири належить ОСОБА_2 оскільки зареєстрована за нею у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є незмістовними та не можуть бути прийняті до уваги.

Відтак, станом на день смерті ОСОБА_5 останній був власником 1/2 частини спірної квартири, яка залишилась зареєстрованою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_2 , на підставі недійсного договору купівлі-продажу.

В силу положень статті 1216 ЦК України спадкування - це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч 5. ст. 1268 ЦК України).

Згідно зі статтею 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов?язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного таке майно органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Частиною першою статті 1298 ЦК України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Крім того, відповідно до статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Відповідно до ст. ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставою для державної реєстрації прав є судове рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об?єкт незавершеного будівництва, майбутній об?єкт нерухомості.

ОСОБА_4 успадкувала спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_5 , до складу якої входить 1/2 частка квартири АДРЕСА_2 , і у позивачки відсутня можливість отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на вказане нерухоме майно, тому належним та ефективним способом захисту прав позивачки буде визнання права власності на спадкове майно, а саме частку цієї квартири.

Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд вважає, що позов ОСОБА_4 підлягає до задоволення .

Питання про судові витрати вирішено судом у відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного, ст. 1218,1298 ЦК України, керуючись ст.ст.259,263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_4 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частку квартири за адресою АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер відомостей про речове право: 28247987.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 3000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Т.О.Куц