Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2025 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Хорольській І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернеччинської сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області за підсудністю надійшла позовна заява ОСОБА_1 до територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позивач в позові посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка ОСОБА_2 . Після її смерті залишилася спадщина, що складається із земельної ділянки площею 1,995 га, кадастровий номер :01:001:0535, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Чернеччинської (Заплавської) сільської ради Самарівського (Магдалинівського) району. земельна ділянка належала померлій підставі Державного Акту на право власності на земельну ділянку Серія ДП № 025896 від 13.05.2005 року.

Позивач зазначає, що її єдиною спадкоємицею за заповітом, так як за життя ОСОБА_2 склала заповіт, згідно все своє майно заповідала позивачу. Але не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину.

Позивач вказує, що мала з померлою тіткою добрі стосунки, допомагала їй продуктами, ліками. Після смерті тітки поховала її в рідному селі.

Позивач також зазначає, що про наявність заповіту нічого не було відомо, повідомлення від нотаріуса про потребу подати заяву про прийняття спадщини за заповітом чи про відмову від її прийняття не отримувала. Позивачу було відомо про наявність у померлої рідної доньки ОСОБА_3 , а тому усвідомлювала, що як племінниця померлої особи не мала право на спадкування за законом за наявності спадкоємця першої черги.

Про наявність заповіту позивачу стало відомо від доньки померлої тітки ОСОБА_3 .

Після цього 12 грудня 2018 року звернулася до Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, була відкрита спадкова справа. За результатами розгляду поданої заяви 27.12.2024 року нотаріусом надана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з пропуском строку для подачі заяви про прийняття спадщини та необхідністю звернення до суду для вирішення питання про надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Позивач вважає, що строк для прийняття спадщини пропущений нею з поважної причини, тому просить визначити їй додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2025 року замінено первісного відповідача територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради наналежного відповідача Чернеччинську сільську раду.

Позивач в судове засідання не з`явилася, представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача,позовні вимоги підтримує та просить задовольнити .

Представник відповідача - Чернеччинської сільської ради в судове засідання не з`явився, до суду надано заяву про розгляд справи без участі представника відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 13.06.2018 року (а. с. 5).

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу 16.04.2024 року, зареєстрований в реєстрі за № 641, згідно якого все належне майно заповіла позивачу ОСОБА_1 (а. с. 9).

Земельна ділянка площею площею 1,995 га, кадастровий номер :01:001:0535, належала ОСОБА_2 підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДП № 025896 від 13.05.2005 року (а. с. 10).

Згідно постанови державного нотаріуса Третьої дніпровської державної нотаріальної контори від 27.12.2024 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , оскільки вона пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини (а. с. 8).

Інші спадкоємці, які прийняли у встановленому законом порядку спадщину після померлої ОСОБА_2 , що підтверджується копією спадкової справи, що надійшла з Третьої дніпровської державної нотаріальної контори.

До спірних правовідносин суд застосовує положення ст.ст. 1269, 1270, 1272 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила ч. 3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17 (провадження № 61-41480св18).

Позивач, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги та поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, посилається на те, що йому було невідомо про наявність заповіту на його користь від померлої ОСОБА_2 .

Суд враховує посилання позивача на необізнаність про наявність заповіту на його ім`я, як на поважну причину пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , оскільки позивач не була повідомлена про існування такого заповіту, зокрема нотаріусом, оскільки спадкова справа після смерті спадкодавця не заводилася.

Окрім того суд зазначає, що позивач не є спадкоємцем першої черги і у разі відсутності заповіту на його ім`я, у нього були б відсутні підстави вчинення активних дій, зокрема звертатися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Наведені мотиви також викладенні у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі №686/5757/23 (провадження № 14-50цс24), у якій Велика Палата Верховного Суду зазначила, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права, втім це стосується обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини. Необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини винятково для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом (закликані до спадкування) (пункт 87 постанови).

Враховуючи встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що позивач, який не є спадкоємцем першої черги, не була обізнана про наявність заповіту складеного на її користь.

За викладених обставин необізнаність спадкоємця про наявність заповіту суд вважає поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, що є підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер платника податку НОМЕР_2 , додатковий строк три місяці після вступу рішення в законну силу, для подання нею заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Т.А.Ковальчук