ПОСТАНОВА

Іменем України

28 липня 2025 року м. Кропивницький

справа № 398/6564/23

провадження № 22-ц/4809/896/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді Дуковський О. Л., Письменний О. А.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 березня 2025 року (суддя Подоляк Я.М.).

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулося до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 на свою користь заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 30 серпня 2021 року у розмірі 70 535,10 грн станом на 13 березня 2023 року, яка складається з наступного: 57 700,10 грн - заборгованість за тілом кредита;12 835,00 грн - заборгованість за простроченими відсотками.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 30 серпня 2021 року шляхом підписання відповідачкою заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг нею погоджено істотні умови Кредитного договору

На виконання умов Кредитного договору Банком було видано відповідачці платіжний інструмент кредитну картку номер НОМЕР_1 зі строком дії 02/25, тип Карта Універсальна GOLD.

Стверджується, що відповідачка користувалась кредитним лімітом та сплачувала відсотки за користування кредитним лімітом, але припинила надавати своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками.

Вказуючи на те, що сторони згідно зі ст. 212 ЦК України передбачили відкладальну обставину, внаслідок виникнення якої терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань з погашення кредиту, позивач стверджує, що у результаті неналежного виконання відповідачкою своїх зобов`язань за Кредитним договором виникла заборгованість, яка станом на 13 березня 2023 рокускладає пред`явлену до стягнення суму.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 березня 2025 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково; стягнуто з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 30 серпня 2021 року у сумі 57 700,10 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту; у задоволені іншої частини вимог відмовлено.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачкою не спростовано належними засобами доказування наявності заборгованості перед позивачем за тілом кредиту у розмірі 57 700,10 грн, а тому суд вважав, що вимоги у цій частині позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за відсотками у розмірі 12 835,00 грн судом зазначено, що інформація в заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 30 серпня 2021 року не стосується умов конкретного кредитного договору, а має загальні умови надання послуг з кредитування. На переконання суду, у заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг сторонами не узгоджено та не зазначено, яку саме картку було видано відповідачці та які з наведених у заяві умов застосовуються саме до неї. При цьому, як вважає суд першої інстанції, використання наведених у заяві Тарифів Банку є можливим лише за умови, що в заяві позначено про те, яку конкретно картку отримав позичальник, а за відсутності таких даних - втрачається зв`язок між Тарифами Банку та умовами кредитування, які були обрані позичальником.

Оскільки позивачем не надано суду доказів того, що відповідачка отримала кредитну картку типу «Універсальна», а анкета-заява від 30 серпня 2021 року не містить положень щодо розміру процентів, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідачки заборгованості за відсотками.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Частково не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції у даній справі, АТ КБ «ПриватБанк» оскаржило його в апеляційному порядку. Відповідно до поданої апеляційної скарги просить скасувати рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 березня 2025 року у частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 12 835,00 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити вимогу в повному обсязі; в іншій частині рішення залишити без змін. Вважає рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині таким, що прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, зазначає, що відповідачка була належним чином повідомлена про умови кредитування, зокрема, щодо сплати відсотків. Починаючи з 30 серпня 2021 року, відсотки нараховувалися Банком відповідно до підписаної відповідачкою заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме згідно п. 1.3. у розмірі 40,8%.

На переконання скаржника, сторонами при укладенні Кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору, а тому підстави для відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення процентів за користування кредитом у суду були відсутні.

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 01 травня 2025 року за поданою апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження у справі; встановлено строк для подання відповідачкою відзиву на апеляційну скаргу.

Згідно з ухвалою апеляційного суду від 02 травня 2025 року закінчено підготовчі дії; постановлено розгляд справи за апеляційною скаргою здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідачка своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У період з 09 червня 2025 року по 27 червня 2025 року включно члени колегії з розгляду даної справиперебували у відпустці на підставі відповідних наказів голови Кропивницького апеляційного суду.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 липня 2021 року у справі № 496/1332/18 (провадження № 61-559св21) зазначив, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За правилами ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Таким чином, з урахуванням того, що розгляд даної справи здійснювався у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, за наступного.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

30 серпня 2021 року ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву клієнта фізичної особи про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 23-25). Відповідачка особистим підписом засвідчила, зокрема, що підписанням даної анкети-заяви приєднується до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», які розміщені на офіційному сайті Банку в мережі Інтернет за адресою privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання цього документу, згодний з тим, що ця анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг складають договір банківського обслуговування. Із змінами Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується знайомиться самостійно на офіційному сайті банку privatbank.ua/terms.

У даній анкеті клієнтом надано згоду на використання простого електронного підпису, які можуть бути у вигляді: ОТП-пароль, QR- код, підпис стілусом на планшеті у відділенні Банку, кнопки «Підпис», «Підписав», «Підтверджую», «Ознайомився» і у програмних комплексах, мобільних додатках або на офіційних сайтах у мережі Інтернет, де клієнту надається технічна можливість ознайомитися з умовами надання відповідної послуги та підписати відповідний договір тощо. Сторони погодили, що вони визнають правочини у вигляді електронних документів із використанням зазначених простих електронних підписів дійсними та обов`язковими для сторін та такими, що не потребують додаткового підтвердження. При здійсненні будь-якої операції та правочинів між сторонами за допомогою ОТП - паролю як простого електронного підпису, сторони домовилися вважати, що він однозначно ідентифікує особу клієнта та є логічно пов`язані з електронними даними про будь-яку операцію або правочин, виключно за умови, підтвердження клієнтом здійснення операції або укладення правочину здійснено шляхом введення у відповідне поле інтерфейсу програмного комплексу або на сайті Банку цифрової послідовності, яка повністю ідентична надісланому Банком ОТП-паролю на фінансовий номер телефону клієнта.

Також, 30 серпня 2021 року ОСОБА_1 підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг (Кредитний договір, а.с. 26-47), яка містить умови щодо типу кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 50000,00 грн для карт Універсальна та до 75000,00 грн для карт Універсальна Gold; строку кредитування: 12 місяців з пролонгацією; розміру процентної ставки: 42% річних для карт Універсальна та 40,8% для карт Універсальна Gold; кількості та розміру платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту; розміру мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п.1.4. Договору); процентів від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00%.

Згідно з п. 2.1.1.3.5. Кредитного договору сторони узгодили, що в разі порушення зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180-ти днів з моменту виникнення таких порушень, на підставі ст.ст. 212, 611, 651 ЦК України терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту. На 180-й день з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту Клієнт зобов`язаний повернути Банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов`язання за договором в повному обсязі.

За доводами позивача, відповідачка користулася кредитними коштами, здійснювала часткове погашення кредитної заборгованості. Однак, у зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань, станом на 13 березня 2023 року за відповідачкою рахується заборгованість у розмірі 70535,10 грн, яка складається з 57700,10 грн заборгованості за тілом кредиту та12835,00 грн заборгованості за простроченими відсотками.

На підтвердження таких своїх доводів позивачем надано до суду виписку за Кредитним договором за період з 30 листопада 2021 року по 20 листопада 2023 року (а.с. 13-22), а також відповідний розрахунок заборгованості (а.с. 9-12).

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України).

Виходячи з наведеної вимоги процесуального закону, беручи до уваги доводи апеляційної скарги, оскаржуване рішення суду першої інстанції у даній справі переглядається апеляційним судом лише у частині вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за процентами за Кредитним договором.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Загальними положеннями ЦПК України передбачено обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються, перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки, оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції у даній справі зазначеним вимогам процесуального закону у повній мірі не відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У ч.ч. 1-3 ст. 1056 - 1 визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

За ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Відмовляючи у задоволенні вимоги позову про стягнення з відповідачки заборгованості по процентам за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів того, що відповідачка отримала кредитну картку типу «Універсальна», а підписана позичальницею анкета-заява не містить положень щодо розміру процентів.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погодитись не може, враховуючи наступне.

Судами встановлено, що відповідачка користувалась кредитними коштами, що свідчить про отримання нею банківської картки.

Крім анкети заяви клієнта фізичної особи про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг відповідачкою було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, саме яка і визначає процентну ставку за Кредитним договором, що єфіксованою: 42% річних для карт Універсальна та 40,8% річних для карт Універсальна Gold.

Підписані відповідачкою анкета заява клієнта фізичної особи про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг дійсно не містять інформації про те, яка саме картка була видана банком та отримана відповідачкою.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що при розгляді справи принципи змагальності учасників процесу та рівності між собою є основоположними. Засада рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріпленого в ч. 1 ст. 55 Конституції України. Ця засада є похідною від загального принципу рівності громадян перед законом, визначеного ч. 1 ст. 24 Основного Закону, і стосується, зокрема, сфери судочинства.

Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав.

ЄСПЛ приділяє особливу увагу дотриманню аналізованих принципів як невід`ємної складової права на справедливий суд, практичне застосування яких відбувається при досліджені доказів та оскарженні невмотивованих рішень суду, коли влучні аргументи сторін судом просто проігноровані.

Верховний Суд наголошує також на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначив, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно він не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02 жовтнея 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 у справі № 917/2101/17 тощо). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц.

Верховний Суд зазначає, що стандарт доказування «вірогідність доказів», на відмінну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, суд має оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були. Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 23 серпня 2016 року у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи є вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Матеріали даної справи свідчать, що нарахування процентів за Кредитним договором у сумі 12 835,00 грн здійснено позивачем на суму основного боргу у межах встановленого Кредитним договором строку кредитування за ставкою 40,8% річних, що умовами договору встановлена для карт «Універсальна Gold» та, до того ж, є меншою за відсоткову ставку, встановлену для карт «Універсальна».

Однак, всупереч викладеному вище, судом першої інстанції безпідставно не враховано, що стверджувану позивачем обставину про те, що відповідачка користується саме карткою «Універсальна Gold», останньою не заперечувалося та жодним чином не спростовувалося, що, з урахуванням фактичних обставин справи та наявних у справі доказів, з більшою вірогідністю свідчить про обґрунтованість доводів позивача.

За викладеного, місцевий суд дійшов помилкового висновку про недоведеність позивачем факту погодження сторонами розміру відсотків за користування кредитним коштами за Кредитним договором та дійшов безпідставного висновку про відмову у задоволенні позову у цій частині.

Оскільки зазначене призвело до неправильного висновку по суті спору, судове рішення в оскаржуваній частині підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Викладене, а також встановлені у даній справі фактичні обставини свідчать, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Судові витрати

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України витрати позивача зі сплати судового збору у судах першої та апеляційної інстанцій покладаються на відповідачку у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 березня 2025 року в оскаржуваній частині та в частині розподілу судових витрат скасувати.

Позовну вимогу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за простроченими відсотками задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 30 серпня 2021 року станом на 13 березня 2023 року, яка складається із заборгованості за простроченими відсотками у сумі 12 835,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у сумі 2 684,00 грн та за подання апеляційної скарги у сумі 3 220,80 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді О. Л. Дуковський

О. А. Письменний