ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6323/25 Справа № 202/8757/24 Суддя у 1-й інстанції - Михальченко А. О. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів: Єлізаренко І.А., Макарова М.О.,

за участю секретаря Коляди Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2025 року

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлівщина» до ОСОБА_1 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Орлівщина» (далі ТОВ «Орлівщина») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що ТОВ «Орлівщина» є власником вантажного автомобілю марки «ЗИЛ», модель 133ГЯ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому встановлено двигун внутрішнього згорання виробництва КАМАЗ, модель 740, заводський номер 963472, 1985 року виготовлення з зазначенням номеру на блоці циліндрів , який вийшов з ладу.

ТОВ «Орлівщина» було прийнято рішення провести технічне обслуговування (ремонт) двигуна, який було доручено головному інженеру Товариства ОСОБА_3 , який здійснив моніторинг ринку суб`єктів господарювання, що надають послуги в сфері обслуговування та ремонту автомобільних двигунів, та знайшов найвигіднішу пропозицію, яку запропонував ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 була запропонована найвигідніша цінова пропозиція безкоштовна діагностика двигуна, встановлення причин виходу його з ладу та складення кошторису для ремонтних робіт з урахуванням запасних частин.

Погодившись з пропозицією ОСОБА_1 , на початку лютого 2024 року ТОВ «Орлівщина» власними засобами доставило двигун до ремонтної майстерні ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , та попереджено ОСОБА_1 про те, що діагностування двигуна жодним чином не повинно бути пов`язане з його повним або частковим розбиранням чи демонтажем з нього запасних частин.

06 лютого 2024 року на електронну пошту ТОВ «Орлівщина» від ОСОБА_1 надійшов кошторис на ремонт двигуна, вартість якого склала 138 027,00 грн.

ТОВ «Орлівщина» не влаштувала зазначена цінова пропозиція, у зв`язку з чим було прийнято рішення про його повернення для подальшого ремонту у іншого суб`єкта господарювання, але ОСОБА_1 відмовив в поверненні через те, що двигун знаходиться в розібраному стані, а вартість робіт з його розбирання становить 20 000,00 грн.

Тому позивач вважав, що ОСОБА_1 безпідставно утримує у себе двигун, оскільки ТОВ «Орлівщина» не несе жодних зобов`язань зі сплати не погоджених робіт з розборки двигуна.

Вказував, що ОСОБА_1 заздалегідь надав представнику ТОВ «Орлівщина» завідомо неправдиві відомості про справжню вартість послуг з ремонту двигуна взагалі без наміру проведення таких робіт, а виключно з метою заволодіння коштами Товариства в якості оплати робіт, які не замовлялись та не виконувались.

Жодних договірних відносин з ОСОБА_1 ТОВ «Орлівщина» не укладала та не оформлювала ані усно ані письмово.

Також позивач зазначав, що в досудовому порядку звертався до ОСОБА_1 з вимогами повернути двигун, але вимоги залишились без відповіді. Крім того, ТОВ «Орлівщина» звернулося до поліції.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд витребувати з чужого незаконного володіння відповідача ОСОБА_1 двигун внутрішнього згорання виробництва КАМАЗ, модель 740, заводський номер 963472, 1985 року виготовлення з зазначенням номеру на блоці циліндрів , який є власністю ТОВ «Орлівщина», зобов`язавши відповідача ОСОБА_1 повернути його ТОВ «Орлівщина»; а також стягнути судові витрати.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2025 року у задоволенні позову ТОВ «Орлівщина» відмовлено.

У поданій 28 квітня 2025 року апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить змінити мотивувальну частину рішення суду шляхом видалення з неї обставин, що є виключно припущеннями, а не встановленими фактами.

Апеляційна скарга обґрунтовувалась тим, що він є неналежним відповідачем у справі, оскільки на початку лютого перебував на випробувальному терміні як менеджер з продажу у ФОП ОСОБА_2 , а відтак не мав ніякого юридичного або фактичного права самостійно ні приймати двигун для роботи, ні повертати його будь-кому. Вважав, що між ТОВ «Орлівщина» та ФОП ОСОБА_2 виникли господарські правовідносини з виконання робіт щодо дефектування та капітального ремонту двигуна, а відтак спір повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Учасники справи своїм правом, передбаченим статтею 360 ЦПК України, не скористалися та відзиву на апеляційну скаргу не подали.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідками про отримання документів в Електронному суді.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 ТОВ «Орлівщина» є власником вантажного автомобілю марки «ЗИЛ», модель 133ГЯ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому встановлено двигун внутрішнього згорання виробництва КАМАЗ, модель 740, заводський номер 963472, 1985 року виготовлення з зазначенням номеру на блоці циліндрів .

На початку лютого 2024 року, більш точної дати судом не встановлено, двигун доставлено ТОВ «Орлівщина» до ремонтної майстерні за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює підприємницьку діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , для проведення діагностики для встановлення причин його несправності.

З відкритих даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань судом встановлено, що основним КВЕД ФОП ОСОБА_2 є технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів.

З копії цивільно-правового договору № ЦПД_1_/2024 від 01 лютого 2024 року судом встановлено, що у лютому 2024 році ОСОБА_1 перебував на випробувальному терміні з надання послуг оформлення замовлень на ремонтно-технічне обслуговування агрегатів та вузлів автомобільної техніки на виробничому майданчику на якому проводяться роботи, обсягом 20 замовлень або ремонтних робіт на загальну суму 50 000,00 грн.

У пунктах 2.1, 2.2, 2.3 вказаного договору сторони погодили, що ОСОБА_1 , як виконавець, здійснює послуги на виробничому майданчику на якому проводяться роботи ФОП ОСОБА_2 , відповідно до наданого йому завдання та умов договору. Бере участь в організації робіт щодо ремонтно-технічного обслуговування агрегатів та вузлів автомобільної техніки. Узгоджує надання послуг (виконання робіт) з замовником.

Відтак, на думку суду ОСОБА_1 , приймаючи на діагностику двигун від ТОВ «Орлівщина», діяв за завданням ФОП ОСОБА_2 у відповідності до умов цивільно-правового договору № ЦПД_1_/2024 від 01 лютого 2024 року.

Також, судом встановлено, що двигун фактично знаходиться у ремонтній майстерні за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює підприємницьку діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_2 .

Рахунок-фактуру № 8 від 06 лютого 2024 року, який ТОВ «Орлівщина» отримало на електронну пошту 06 лютого 2024 року, виписав також ФОП ОСОБА_2 , оскільки він закріплений його печаткою та підписом.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2024 року залучено до участі у справі, у якості співвідповідача ОСОБА_2 (а.с.48).

Позивачем до суду першої інстанції не було подано уточнених позовних вимог з урахуванням залученого співвідповідача.

Судом першої інстанції розглянуто справу в межах заявлених позовних вимог.

Станом на 19 березня 2025 року суду першої інстанції не надано доказів, що двигун повернуто позивачу.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги заявлені до неналежного відповідача, оскільки у ОСОБА_1 відсутній обов`язок відповідати за даним позовом, оскільки на момент прийняття двигуна на діагностику від ТОВ «Орлівщина» він діяв в інтересах ФОП ОСОБА_2 за цивільно-правовим договором, і станом на 19 березня 2025року належний позивачу двигун знаходиться у ФОП ОСОБА_2 , з яким у ТОВ «Орлівщина» виникли договірні відносини з приводу діагностики двигуна, а позовні вимоги саме до співвідповідача ОСОБА_2 позивачем не були заявлені.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Нормами процесуального закону визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частинами першою, другою статтею 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Відповідач це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку із позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за цим позовом. Установлення цієї умови підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, належного відповідача.

Отже, неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві.

Визначення позивачем у справі складу сторін (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови в задоволенні позову у зв`язку з неналежним суб`єктним складом сторін.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 12 грудня 2018 року в справі № 570/3439/16-ц, від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17-ц, від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц та від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (постанови Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 300/808/19, від 07 грудня 2023 року в справі № 363/2300/20, від 13 грудня 2023 року в справі № 753/8710/21).

Звертаючись до суду ТОВ «Орлівщина» зазначило, що порушення прав Товариства полягає у незаконному володінні ОСОБА_1 , двигуном який є власністю ТОВ «Орлівщина».

У даній справі ФОП ОСОБА_2 залучений до участі у справі у якості другого співвідповідача за клопотанням позивача, але у той же час позивач своїм процесуальним правом не скористався та не заявив будь-яких позовних вимог до ФОП ОСОБА_2 .

Встановивши, що у ОСОБА_1 відсутній обов`язок відповідати за даним позовом, оскільки на момент прийняття двигуна на діагностику від ТОВ «Орлівщина» він діяв в інтересах ФОП ОСОБА_2 за цивільно-правовим договором, і станом на 19 березня 2025 року належний позивачу двигун знаходиться у ФОП ОСОБА_2 з яким у ТОВ «Орлівщина» виникли договірні відносини з приводу діагностики двигуна, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів, надаючи оцінку судовому рішенню суду першої інстанції на предмет його законності у межах доводів апеляційної скарги, погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки суд правильно застосував норми матеріального та процесуального права, обґрунтовано виснував про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 стосуються суті спору про витребування майна з чужого незаконного володіння, проте в цій справі судом встановлено, що позовні вимоги заявлені до неналежного відповідача, що унеможливлює оцінку обґрунтованості позовних вимог, тому апеляційний суд не переглядає справу поза межами суб`єктного складу сторін.

Незгода заявника із оскарженим судовим рішенням, висновками щодо встановлених обставин та оцінкою доказів не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що між ТОВ «Орлівщина» та ФОП ОСОБА_2 виникли господарські правовідносини, а відтак спір повинен розглядатися за правилами господарського судочинства, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки питання щодо юрисдикційності спору можливо бути вирішено за належного складу учасників справи та відповідно заявленим до них позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 259, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 29 липня 2025 року.

Повний текст судового рішення складено 01 серпня 2025 року.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: І.А. Єлізаренко

М.О. Макаров