КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-ц/824/7676/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.,

при секретарі Черняк Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за поданням приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овчаренка Миколи Олександровича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овчаренка Миколи Олександровича на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 26 березня 2025 року в складі судді Притули Н. Г.,

встановив:

17.03.2025 приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Овчаренко М. О. звернувся до суду з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку.

Подання обґрунтовано тим, що у нього на виконанні знаходиться виконавче провадження НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа №761/35556/14, виданого 11.08.2021 року Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ Банк «Контракт» заборгованості за кредитним договором в розмірі 18 244 440, 05 грн.

Боржником за вказаним виконавчим провадженням є ОСОБА_1 .

Під час виконання вказаного рішення встановлено, що боржник має відкриті рахунки в банківських установах, але на виявлених рахунках відсутні кошти для покриття вимог стягувача.

Згідно відповіді ПФ України, боржник отримує пенсію в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, але відповідно до ч. 3 п. 10.2 Прикінцевих перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на неї тимчасово припинено.

Згідно відповіді МВС України, за боржником не зареєстровано транспортні засоби.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у боржника наявне нерухоме майно, а саме:

- земельна ділянка (РНОНМ 24) площею 0,0761 га з кадастровим номером :01:005:5008, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельна ділянка (РНОНМ 4) площею 0,1522 га з кадастровим номером :01:005:0017, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- житловий будинок, з усім господарсько-побутовими будівлями та спорудами (РНОНМ 4), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді № 8-10-0.222-961/2-25 від 05.02.2025 ГУ Держгеокадастру у м. Києві та Київській області за боржником зареєстрована земельна ділянка з кадастровим номером :01:042:0003.

На додатковий запит виконавця, листом № 8-10-0.222-1254/2-25 від 11.02.2025 ГУ Держгеокадастру у м. Києві та Київській області надав копію правовстановлюючого документу на зазначену земельну ділянку, а саме Державний акт (серія ЯЛ № 845202 від 22.06.2010р) на право власності на земельну ділянку.

Згідно даного акту земельна ділянка з кадастровим номером :01:042:0003 площею 0,12 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 належить боржнику - ОСОБА_1 .

Додатково цей факт підтверджується інформацією з Державного земельного кадастру, яку замовлено приватним виконавцем.

Разом з цим, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна запис щодо реєстрації права власності на земельну ділянку за кадастровим номером :01:042:0003 за ОСОБА_1 відсутній.

Відсутній також і запис щодо прав власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, всупереч приписам ЦК України, Земельного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та обтяжень» ОСОБА_1 не зареєстрував право власності земельну ділянку з кадастровим номером :01:042:0003.

Оскільки у виконавчому провадженні встановлено відсутність у боржника коштів та інших цінностей, чи будь-якого рухомого майна, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно. Згідно черговості звернення стягнення, наступним майном для звернення стягнення є окрема від будинку земельна ділянка з кадастровим номером :01:042:0003.

З огляду на викладене приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Овчаренко М. О. просив суд надати дозвіл на звернення стягнення за земельну ділянку за кадастровим номером :01:042:0003 площею 0,12 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та належить боржнику ОСОБА_1 на підставі Державного акту серія ЯЛ №845202 від 22.06.2010, але право власності на яку не зареєстровано за боржником в установленому законом порядку.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 26 березня 2025 року у задоволенні вказаного подання відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що ОСОБА_1 зареєстрував право власності на земельну ділянку за кадастровим номером :01:042:0003 площею 0,12 га, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 у відповідності до законодавства, яке діяло на час набуття вказаного майна у власність.

У зв`язку зі зміною законодавства та введенням в дію з 01.01.2013 року реєстру речових прав на нерухоме майно, не було передбачено обов`язку власників, зокрема земельних ділянок, вчинити дії щодо реєстрації таких прав в реєстрі речових прав.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:042:0003 зареєстровано за боржником в установленому законом порядку.

09.04.2025 приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овчаренко М. О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 26 березня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити подання.

Вважає, що відмовивши у задоволенні подання з підстав, які наведені в оскаржуваному судовому рішенні, суд унеможливив примусове виконання судового рішення відповідно до черговості звернення стягнення на майно боржника. Такий же висновок зробив Верховний Суд складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 29 лютого 2024 року по справі № 309/3522/22.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

В судовому засіданні приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Овчаренко М. О. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Овчаренка М.О. знаходиться виконавче провадження НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа №761/35556/14, виданого 11.08.2021 Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ Банк «Контракт» заборгованості за кредитним договором в розмірі 18 244 440,05 грн.

В межах виконавчого провадження постановою від 30.01.2025 року приватним виконавцем накладено арешт на грошові кошти боржника, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 .

Постановою приватного виконавця від 31.01.2025 накладено арешт на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 : житловий будинок, реєстраційний номер 4, місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, кадастровий номер :01:005:5008, місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, кадастровий номер :01:005:0017, місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

В ході проведення виконавчих дій приватний виконавець Овчаренко М.О. встановив, що у боржника коштів чи рухомого/нерухомого майна, на яке можливо звернути стягнення для задоволення вимог стягувача в повному обсязі, немає.

На запит приватного виконавця надійшла відповідь Головного Управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області про те, що відповідно до даних програмного забезпечення Державного земельного кадастру (НКС), за ОСОБА_1 зареєстрвоана земельна ділянка з кадастровим номером :01:042:0003 та надано копію Державного акту серія ЯЛ № 845202 від 22.06.2010, на право власності на вказану земельну ділянку, виданого на ім`я ОСОБА_1 .

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:042:0003 за боржником ОСОБА_1 не зареєстроване у встановленому законом порядку.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд неодноразово наголошував, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За змістом частини п`ятої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна (частина перша статті 50 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з ч. 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи, щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця (частина шоста статті 48 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною четвертою статті 334 Цивільного кодексу України встановлено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно зі ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

За змістом статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Щодо наведеного правила у законодавстві наявні винятки: відповідно до пункту 4 частини другої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до частини десятої статті 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Отже, питання про звернення стягнення на майно боржника, що не зареєстроване у встановленому законом порядку, стосується тих випадків, коли боржник фактично є власником майна, володіє та користується таким нерухомим майном, але право власності на таке майно за ним не зареєстровано у встановленому законом порядку.

Застосування судом ч. 10 ст. 440 ЦПК України та ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», є крайнім заходом виконання судового рішення, який може бути застосований лише тоді, коли виконавець вичерпав усі можливі заходи, які передбачені законом, щодо примусового виконання рішень за рахунок іншого майна боржника.

Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 2-592/09 (провадження № 61-8383св18), від 23 січня 2019 року у справі № 522/6400/15-ц (провадження № 61-19786св18), від 26 травня 2021 року у справі № 947/22930/19 (провадження № 61-9215св20).

Приватний виконавець здійснив заходи щодо пошуку майна боржника, за рахунок якого можливо задовольнити вимоги стягувача, та встановив, що боржник не має грошових коштів, а іншого майна не достатньо для задоволення вимог стягувача з метою виконання судових рішень.

Виявлено належність боржнику на праві власності земельної ділянки з кадастровим номером :01:042:0003, яке не зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В даному випадку приватний виконавець обґрунтовано звернувся до суду з вказаним поданням, оскільки відсутність державної реєстрації права власності за боржником ОСОБА_1 на земельну ділянку унеможливлює подальшу примусову реалізацію цього майна, а отже, і виконання судового рішення.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення подання приватного виконавця.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овчаренка Миколи Олександровича задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 26 березня 2025 року скасувати.

Постановити нове судове рішення.

Подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овчаренка Миколи Олександровича задовольнити.

Звернути стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ), право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, а саме: на земельну ділянку, кадастровий номер :01:042:0003, площею 0,12 га, цільове призначення: для ведення садівництва, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 08.08.2025.

Суддя - доповідач Г. М. Кирилюк

Судді І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук