ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7318/25 Справа № 213/5104/24 Суддя у 1-й інстанції - Алексєєв О. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Лідовська А.А.

сторони

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк",

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справі, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Крамчанін Олександр Вячеславович, на рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2025 року, ухвалене суддею Алексєєвим О.В. у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повне судове рішення складено 12 травня 2025 року,

УСТАНОВИВ

У грудні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про захист прав споживача.

В обґрунтування позову зазначила, що між нею та відповідачем шляхом підписання заяви на приєднання укладено угоду про надання банківських послуг на отримання кредиту у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку № НОМЕР_1 та відкрито також картковий рахунок № НОМЕР_2 .

27 жовтня 2024 року із зазначеного кредитного рахунку ОСОБА_1 відбулось несанкціоновані, без відому та згоди позивачки, зміна кредитного ліміту та списання кредитних коштів, а саме на кредитній картці № НОМЕР_1 було збільшено кредитний ліміт, та було з цієї карти перераховано 5 226,13 грн на іншу карту позивача за № НОМЕР_2 , після чого з зазначених карток було знято грошові кошти на суму 89 842,91 грн. Списання коштів проводилось невідомою позивачці особою.

Виявивши зазначену транзакцію позивачка звернулася до банку для блокування картки.

28 жовтня 2024 року позивачка звернулася до відділення поліції №6 КРУП ГУНП у Дніпропетровській області із заявою щодо вчинення кримінального правопорушення.

Внаслідок незаконних дій невстановлених осіб з використанням доступу до WEB - банкінгу з рахунку позивачки були списані грошові кошти та утворилась заборгованість у розмірі 89 842,91 грн.

Позивачка 15 листопада 2024 року звернулась до банку з листом-вимогою про повернення незаконно перерахованих з карткового рахунку грошових коштів та зупинення нарахування відсотків, проте відповідач відмовив, оскільки вхід до системи «Приват24» був здійснений під авторизацією позивачки.

Позивачка жодній особі не передавала ім`я користувача та пароль для входу в Приват24, не створювала жодних платежів та не вводила пароль доступу.

Просила зобов`язати відповідача АТ КБ «ПриватБанк» відновити кошти на картковому рахунку № НОМЕР_1 у сумі 89 842,91 грн, зобов`язати припинити нарахування процентів, пені та інших штрафних санкцій за користування використаним кредитним лімітом, що утворилися внаслідок проведення операції 27 жовтня 2024 року та зобов`язати скасувати нараховані договірне списання, проценти, пеню та інших штрафних санкцій за користування використаним кредитним лімітом, що утворилися внаслідок проведення операції 27 жовтня 2024 року.

Рішенням Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2025 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про захист прав споживачів. Судові витрати покладені на позивачку.

Позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Крамчаніна О.В. оскаржила судове рішення в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі представник позивача Крамчанін О.В., посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване судове рішення, ухвалити нове про повне задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та судові витрати покласти на відповідача. Розгляд апеляційної скарги просить проводити без участі позивача та її представника.

Представник позивача не погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачкою не надано належних доказів того, що вона стала жертвою шахрайських дій та операції по її карткам були здійснені іншими особами злочинним шляхом.

Посилаючись на норми пункту 9 розділу VI Положення №705, вказує на те, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Представник позивача зазначає, що позивач не вчиняла розпорядження щодо списання/перерахунку коштів 27.10.2024 року та не вчиняла будь-які інші дії, що могли б призвести до списання грошових коштів з її кредитного рахунку, а відповідач не має доказів на підтвердження вчинення позивачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою.

Звертає увагу на те, що позивач жодній особі не передавала ім`я користувача та пароль для в ходу в Приват24, не створювала жодні платежі та не вводила жодних ключів доступу. Яким чином було здійснено збільшення кредитного ліміту та переведено на невідому карту грошові кошти позивачу невідомо. Крім того, позивач коли дізналась про переказ коштів, одразу зателефонувала до банку. Грошові кошти, переказ яких був здійснений з рахунків позивача, здійснювався на невідомий рахунок іншої особи, рахунок якого було відкрито в АТ КБ «ПриватБанк», та підчас судового розгляду в суді першої інстанції, представник банку повідомив, що банк мав можливість заблокувати грошові кошти які були переведені на рахунок невідомої для позивача особи, проте банк цього не зробив, оскільки вважав що не було підстав. Оскільки банк не забезпечив зберігання грошових коштів, що перебували на поточних рахунках, та безпеку власної платіжної системи, з рахунку ОСОБА_1 , відбулося списання грошових коштів, що не відповідало її волевиявленню, тому позивач була змушена звернутися до суду щодо захисту своїх прав.

Посилаючись на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №537/3312/16-ц, від 24 липня 2019 року у справі №753/16954/16-ц, від 01 липня 2020 року у справі №712/9107/18, від 21 квітня 2021 року у справі №751/6050/18, вказує на те, що сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності.

Скаржник зазначає, що, враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, суд першої інстанції повинен був виходити із того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними, проте цього не було враховано в суді першої інстанції. Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що відповідач надав суду належні і допустимі докази на спростування доводів позивача, та довів, що позивач, як володілець та користувач карток, своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до її карткових рахунків чи надала інформацію третім особам, що дало змогу ініціювати платіжні операції.

У відзиві на апеляційну скаргу представника позивача Крамчаніна О.В., відповідач АТ КБ «Приватбанк», посилаючись на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення просить відмовити в задоволенні скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Звертає увагу на те, що позивач не зазначає та не надає доказів до суду, при яких обставинах їй стало відомо про вчинені транзакції. Також не зрозуміло, чому позивачка звернулася до правоохоронних органів лише наступного дня, коли відділення поліції працюють цілодобово та мають цілодобово працюючий номер телефону, за яким можливо було оформити звернення. Також, не зрозуміло, чому транзакція перша (за яку говорить позивач) було здійснено між її картками. Вказує, що судом встановлено, що переказ коштів було здійснено шляхом створення платежу в системі дистанційного обслуговування клієнтів Internet Banking Приват24, вхід до якого здійснено за авторизації позивача. Тобто, вхід в Приват24 та здійснення в результаті транзакцій відбулося самою Позивачкою, або за її входу третім особам.

Відповідач наголошує на тому, що банк довів належними та допустимими доказами, що ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номеру або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Натомість після списання грошових коштів із банківського рахунку, позивачка не виконала усіх дій та не надала негайно всю інформацію про проведення транзакцій, яка необхідна була АТ КБ «ПриватБанк» для швидкого реагування та здійснення розслідування щодо спірних операцій. В той же час, позивачем не надано належних доказів того, що вона стала жертвою шахрайських дій та операції по її карткам були здійснені іншими особами злочинним шляхом. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази порушення банком правил проведення розрахункових операцій в процесі переказу грошових коштів з карткових рахунків позивача.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, відзиву на апеляційну скаргу за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 27 жовтня 2024 року на належному позивачці картковому рахунку № НОМЕР_1 було збільшено кредитний ліміт, грошові кошти у розмірі 5 226,13 грн було перераховано на картковий рахунок позивачки за № НОМЕР_2 , після чого було знято кошти на загальну суму 89 842,91 грн.

Так, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» проведено перевірку, якою встановлено:

- 27/10/2024 20:08:57 27/10/2024 P10 S DB - 5,000.00 UAH - 5,000.00 205.41 CP980064 UKR ЭЛЕКТРОННЫЙ БИЗНЕС (DNHE). ПЕРЕКАЗ ВЛАСНИХ КОШТIВ. /DA20=3/(С КАРТЫ НОМЕР_3 КАРТУ НОМЕР_4 ) На нову картку Логи Пр24 241128RQ004374 +3806 75** **** 2024-10-27 19:45:12.5 188.163.15.75 Phone moto g54 5G|motorola +3806 75** **** 2024-10-27 20:01:53.5 188.163.15.75 Phone moto g54 5G|motorola +3806 75** **** 2024-10-27 20:37:42.5 188.163.15.75 Phone moto g54 5G|motorola +3806 75** **** 2024-10-27 20:39:49.5 188.163.15.75 Phone moto g54 5G|motorola +3806 75** **** 2024-10-27 20:44:48.5 188.163.15.75 Phone moto g54 5G|motorola +3806 75** **** 2024-10-27 20:53:15.5 188.163.15.75 Phone moto g54 5G|motorola moto g54 5G|motorola - пристрій клієнта;

- за 7 годин до списань був вхід с ПК +3806 75** **** 2024-10-27 13:09:58.5 46.211.99.186 Mozilla/5.0 (Windows NT 10.0; Win64; x64) AppleWebKit/537.36 (KHTML, like Gecko) Chrome/128.0.0.0 Safari/537.36 Personal computer підтрведженний з додатку Пр24 27.10.2024 094713 Сценарії в Channels (Privat24) Результат контакта от Confirm Service 2024-10-27 13:09:31 Контакт проведено (OK) НОМЕР_5 authorization Інших сумнівних входів не фіксується. Перевіркою АТ КБ "ПриватБанк" встановлено, що KDKV - Карта для накоплений - розірваний, закритий 5168 75** **** 7504 27/10/2024 20:03:48 27/10/2024 P40 S CR 30,000.00 UAH 30,000.00 30,000.00 CP980064 UKR ЭЛЕКТРОННЫЙ БИЗНЕС (DNHE). ПЕРЕКАЗ ВЛАСНИХ КОШТIВ. /DA20=3/(С КАРТЫ НОМЕР_6 КАРТУ НОМЕР_4 ) Максимова Л. 27/10/2024 20:04:36 27/10/2024 P40 S CR 30,000.00 UAH 30,000.00 60,000.00 CP980064 UKR ЭЛЕКТРОННЫЙ БИЗНЕС (DNHE). ПЕРЕКАЗ ВЛАСНИХ КОШТIВ. /DA20=3/(С КАРТЫ НОМЕР_7 НА КАРТУ НОМЕР_4 ) Максимова Л. 27/10/2024 20:05:26 27/10/2024 P40 S CR 22,000.00 UAH 22,000.00 82,000.00 CP980064 UKR ЭЛЕКТРОННЫЙ БИЗНЕС (DNHE). ПЕРЕКАЗ ВЛАСНИХ КОШТIВ. /DA20=3/(С КАРТЫ НОМЕР_7 НА КАРТУ НОМЕР_4 ) Максимова Л. 27/10/2024 20:08:58 27/10/2024 P40 S CR 5,000.00 UAH 5,000.00 87,000.00 CP980064 UKR ЭЛЕКТРОННЫЙ БИЗНЕС (DNHE). ПЕРЕКАЗ ВЛАСНИХ КОШТIВ. /DA20=3/(С КАРТЫ НОМЕР_3 КАРТУ НОМЕР_4 ) ОСОБА_3 .

Із відповіді АТ КБ «Приват Банк» від 08 грудня 2024 року на звернення позивачки щодо списання коштів 27 жовтня 2024 року встановлено, що банк не може повернути кошти з таких підстав. Встановлено, що переказ коштів був здійснений шляхом створення платежу в системі дистанційного обслуговування клієнтів Internet Banking Приват24, вхід був здійснений під авторизацією ОСОБА_1 . При даній процедурі клієнт вводить своє ім`я користувача і пароль та входить у Приват24, створює необхідний платіж, вводить тільки йому відомий ключ доступу і після цього до Банку надходить платіжне доручення, відповідно до якого Банк здійснює переказ коштів. Вказані дії можливо здійснити лише за допомогою фінансового телефону ОСОБА_1 та іншої особистої інформації. Клієнт несе відповідальність за всі операції.

Як видно із Витягу з ЄРДР від 28 жовтня 2024 року, за заявою ОСОБА_1 від 28 жовтня 2024 року внесено відомості за №0000539 про те, що 27 жовтня 2024 року близько 23.03 години невідома особа, невстановленим способом отримала доступ до належної ОСОБА_1 банківської картки № НОМЕР_1 АТ КБ «ПриватБанк» звідки таємно викрала кошти у розмірі 89 842,91 грн.

Відповідно до довідки про рух коштів по картці № НОМЕР_1 за період 27 жовтня 2024 року - 28 жовтня 2024 року було здійснено перекази: 27 жовтня 2024 року о 20:03 на нову картку сума у валюті операції 30 000,00 грн; 27 жовтня 2024 року о 20:04 на нову картку сума у валюті операції 30 000,00 грн; 27 жовтня 2024 року о 20:05 на нову картку сума у валюті операції 22 000,00 грн; 27 жовтня 2024 року о 20:08 на свою картку *3602 сума у валюті операції 5 226,13 грн.

Згідно з випискою по картці № НОМЕР_2 за 27 жовтня 2024 року було здійснено переказ 27 жовтня 2024 року о 20:08 на нову картку сума у валюті операції 5 000,00 грн та зараховано зі своєї картки *6001 сума у валюті операції 5 226,13 грн.

Як видно із листа ВП №6 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області на ім`я позивача досудове розслідування в рамках кримінального провадження, відомості, щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудового розслідувань №0000539 від 28 жовтня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України, триває. Вживаються заходи направленні на встановлення особи правопорушника, та проведення всіх необхідних слідчо-розшукових дій.

Суд першої інстанції, відмовляючи позивачу у задоволенні позову, на підставі досліджених та оцінених доказів виходив з того, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази порушення банком правил проведення розрахункових операцій в процесі переказу грошових коштів з карткових рахунків позивача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За вимогами ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Цим вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Частиною першою статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (тут і далі в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин), платіжною карткою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором: повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу; забезпечити користувачу можливість інформувати банк про втрату електронного платіжного засобу.

Відповідно до пункту 11 Розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 705 від 05 листопада 2014 року, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІН у або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Такі висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 та постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц, від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14-ц, від 20 листопада 2019 року у справі № 577/4224/16-ц, від 17 червня 2021 року у справі № 759/4025/19, від 16 серпня 2023 року № 176/1445/22.

Так, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» проведено перевірку, якою встановлено, що переказ коштів був здійснений шляхом створення платежу в системі дистанційного обслуговування клієнтів Internet Banking Приват24, вхід був здійснений під авторизацією ОСОБА_1 . При даній процедурі клієнт вводить своє ім`я користувача і пароль та входить у Приват24, створює необхідний платіж, вводить тільки йому відомий ключ доступу і після цього до Банку надходить платіжне доручення, відповідно до якого Банк здійснює переказ коштів. Вказані дії можливо здійснити лише за допомогою фінансового телефону ОСОБА_1 та іншої особистої інформації. Клієнт несе відповідальність за всі операції.

За змістом статей 15, 16 ЦК України, особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду.

Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування, тобто ступінь доведеності обставин справи сторонами є питанням досить складним для Суду, яке він вирішує у кожній справі окремо. Загальне правило, сформульоване у рішенні по справі Ireland v. the United Kingdom (5310/71, § 161, 18 January 1978) наступним чином: оцінюючи докази Суд застосовуватиме стандарт доказування «поза розумним сумнівом», але додає, що такий доказ може слідувати з співіснування достатньо сильних, чітких та узгоджених припущень або інших схожих неспростованих презумпцій факту. В цьому контексті поведінка Сторін при отриманні доказу також приймається до уваги.

Як встановлено судом, своїми діями позивач посприяла незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка надала змогу шахраям ініціювати платіжні операції по збільшенню кредитного ліміту та зняттю кредитних коштів, тому ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе саме позивач, а відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Колегія суддів вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому колегія суддів вважає, що підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Оскільки рішення суду залишено без змін відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Витрати понесені позивачем за сплату судового збору за подачу апеляційної скарги залишаються за ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.367,374, 375, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Крамчанін Олександр Вячеславович залишити без задоволення.

Рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 05 серпня 2025 року.

Головуючий:

Судді: