справа № 355/1399/22 головуючий у суді І інстанції Чехов С.І.
провадження № 22-ц/824/7720/2025 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Березовенко Р.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

з участю секретаря Щавлінського С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 17 грудня 2024 року та за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Березанська птахофабрика» поданою представником - адвокатом Негодуйком Геннадієм Віталійовичем на додаткове рішення Баришівського районного суду Київської області від 26 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Березанська птахофабрика», третя особа: приватне товариство «АВ-ПАК» про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Баришівського районного суду Київської області з позовною заявою у якій просила:

стягнути з ТОВ «Березанська птахофабрика» на її користь суму заборгованості в розмірі 1 031 000,00 гривень, пеню - 514 229,68 грн, індекс інфляції 541 378,10 грн, три проценти річних від простроченої суми - 154 226,30 грн, що разом складає 2 240 834,08 грн.

стягнути з ТОВ «Березанська птахофабрика» на її користь витрати пов`язані з оплатою судового збору у розмірі 12 405,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 26 квітня 2017 року між нею та ТОВ «Торговий дім «Березанська птахофабрика» в особі директора Литвиненка С.Г. було укладено договір про поставки №2604-17 від 26 квітня 2017 року. Відповідно до п.п. 1.1,1.2 договору погоджено, що продавець продає, а покупець купує яйце куряче категорії С1 в кількості 3571 ящиків на загальну суму 900 000,00 грн. Згідно до умов оплати, а саме до п.п.3.1 за поставлений товар покупець здійснює повну передоплату шляхом передачі покупцем готівкових коштів в сумі 900 000,00 грн від покупця - продавець передає покупцю гарантійний лист, згідно якого зобов`язується з червня по вересень 2017 року відпустити яйця курячі категорії С1 в кількості 3571 ящиків на суму отриманих від покупця готівкових коштів в сумі 900 000,00 грн. В день підписання договору нею було здійснено повну передплату відповідно до умов оплати, а саме до п.п.3.1 шляхом передачі нею готівкових коштів в сумі 900 000,00 грн продавцю. На підтвердження отримання від неї грошових коштів директором ТОВ «Тоговий дім «Березанська птахофабрика» Литвиненком С.Г. відповідно до пункту 3.2 її було надано гарантійного листа. Згідно гарантійного листа директора ТОВ «Торговий дім «Березанська птахофабрика» Литвиненком С.Г. відповідно якого ТОВ «Торговий дім «Березанська птахофабрика» зобов`язалось відпустити її яйце куряче категорій С1 в кількості 3571 ящиків на загальну суму 900 000,00 грн згідно внесеної попередньої оплати від неї на підставі договору поставки №2604-17. Однак оплачений товар її не було відпущено стороною відповідача. Крім того 12 травня 2017 року нею в межах вказаного договору відповідно до п.п.2.3 де зазначено, що ціна та кількість товару, що постачається, визначається у видаткових накладних та узгоджується в момент замовлення, нею ще було замовлено та закуплено яйце куряче категорії С1 в кількості 520 ящиків на загальну суму 131 000,00 грн згідно внесеної нею попередньої оплати на підставі договору поставки №2604-17, що підтверджується наданим гарантійним листом директором ТОВ «Торговий дім «Березанська птахофабрика» Литвиненком С.Г. відповідно до якого ТОВ «Торговий дім «Березанська птахофабрика» зобов`язується в період з червня по вересень 2017 року відвантажити яйця курячі категорій С1 в кількості 520 ящиків на загальну суму 131 000,00 грн згідно внесеної передоплати від неї. Таким чином загальна вартість за товар, який зобов`язувалося з червня по вересень 2017 року відпустити її ТОВ «Торговий дім «Березанська птахофабрика» відповідно до договору поставки та гарантійних листів від 26 квітня 2017 року та від 12 травня 2017 року складає 1 031 000,00 грн. В свою чергу продавець відповідно до умов договору поставки та гарантійних листів вчасно не відпустив товар та не здійснив поставку і до сьогоднішнього дня чим були порушені умови договору.

Директор ТОВ «Торговий дім «Березанська птахофабрика» - Пилюйко А.Л. у відзиві на позовну заяву від 11 квітня 2023 року позовні вимоги не визнав просив відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Крім того вказав, що ТОВ «Торговий дім «Березанська птахофабрика» не отримувало грошей від сторони позивача за договором поставки, куди були перераховані грошові кошти стороною позивача не відомо. Сторона позивача не надала суду ні бухгалтерських, ні банківських документів які повинні підтверджувати, внесення готівкою грошових коштів безпосередньо ТОВ «Торговий дім «Березанська птахофабрика» або опосередковано через ПП «АВ-ПАК» для ТОВ «Торговий дім «Березанська птахофабрика». ПП «АВ-ПАК» не є учасником спірних відносин, не є стороною договору поставки №2604-17 від 26 квітня 2017 року. Договір є двостороннім. Будь яких посередників в оплаті поставленого товару договором поставки не передбачено. Відповідно до п.3.1 договору за поставлений товар покупець здійснює повну грошову передоплату шляхом передачі покупцем готівкових коштів в сумі 900 000,00 грн. Готівкові грошові кошти у сумі 900 000,00 грн сторона відповідача ні від сторони позивача ні від третьої особи не отримувала. Не отримувала сторона відповідача також готівкові кошти за поставку яйця курячого С1 у кількості 520 ящиків у сумі 131 000,00 грн. Зобов`язання з поставки стороною відповідача, яйця курячого категорії С1 у кількості 520 ящиків на загальну суму 131 000,00 грн договором поставки №2604-17 від 26 квітня 2017 року взагалі не передбачались. З огляду на наведене твердження позивача ОСОБА_1 про оплату нею відповідачу готівкових грошових коштів у сумі 1 031 000,00 грн по договору поставки №260-17 від 26 квітня 2017 року є суперечливими і не доведеними. Позивачем не було доведено обставини, які б свідчили про оплату ним відповідачу за поставку яйця курячого згідно умов договору №2604-17 від 26 квітня 2017 року, не доведено самого факту передачі відповідачу готівкових коштів у сумі 1 031 000,00 грн. Стало відомо про винесення Баришівським районним судом Київської області рішення від 14 березня 2022 року, що набрало законної сили, у цивільній справі №355/169/20 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Торговий дім «Березанська птахофабрика» та приватного підприємства «АВ-ПАК» про визнання договору поставки №2604-17 від 26 квітня 2017 року недійсним в зв`язку з вчиненням його під впливом обману. У задоволенні цієї позовної заяви, судом було відмовлено.

З рішення встановлено, що позивачка ОСОБА_1 стверджувала про передачу 26 квітня 2017 року 900 000,00 грн директору ТОВ «Торговий дім «Беразанська птахофабрика» Литвиненку С.Г. в пакеті чорного кольору за адресою місто Київ вулиця Миколи Василенка будинок 2. На підтвердження цього отримала від нього гарантійний лист від 26 квітня 2017 року про поставку яйця курячого категорії С1 в кількості 3571 ящиків. Цим-же рішенням суду встановлено, що відповідно до квитанції N@2PL072439 до отримувача-ПП «АВ-ПАК» перерахована сума коштів склала 874 125,00 грн призначення платежу: «фінансова допомога» зворотна». Позивачем не було доведено жодним чином у цивільній справі №355/169/20, що саме ці кошти їй належали та були надані нею у борг ТОВ «Торговий дім «Березанська птахофабрика». Судом у цивільній справі №355/169/20 не було встановлено обставини, які б підтвердили вчинення з боку відповідача дій, спрямованих на примушення позивача до укладення договору створення умов щодо психологічного дискомфорту, підбурювання на проведення дій, які спонукали позивача укласти договір на умовах, невигідних позивачу, як і не встановлено обставин, які б свідчили про вчинення протиправних дій з боку відповідачів, що призвели до укладення позивачем договору. Крім того, позивач у цивільній справі №355/169/20 не заявив претензій щодо якості придбаного товару, не просив повернути сплачені кошти у зв`язку з невиконанням ТОВ «Торговий дім «Березанська птахофабрика» умов договору поставки. Позивачем не правильно застосовано до спірних відносин норму матеріального права ч.2 ст.625 ЦК України оскільки відповідач не порушував грошові зобов`язання. Було зазначено, що на час подачі позовної заяви позивачем був пропущений строк звернення до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 27 травня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строків позовної давності.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 17 грудня 2024 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Березанська птахофабрика» третя особа приватне підприємство «АВ-ПАК» про стягнення заборгованості відмовлено.

20 грудня 2024 року до суду звернувся представник відповідача ТОВ «Торговий дім «Березанська птахофабрика» адвокат Негодуйко Г.В. з заявою у якій просить ухвалити додаткове рішення по справі №355/1399/22, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Торговий дім «Березанська птахофабрика» витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 180 000 гривень.

Додатковим рішенням Баришівського районного суду Київської області від 26 грудня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача адвоката Негодуйко Геннадія Віталійовича про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Березанська птахофабрика» про стягнення заборгованості.

Не погодившись із додатковим рішенням суду першої інстанції, представник ТОВ «Торговий дім «Березанська птахофабрика» - адвокат Негодуйко Геннадій Віталійович 06 лютого 2024 року подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неправильне встановлення обставин справи, які мають значення, просив скасувати додаткове рішення Баришівського районного суду Київської області від 26 грудня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву відповідача та здійснити розподіл судових витрат.

Вказав, що при визначенні обсягу наданих послуг АО «Перший правничий колегіум «Астрея» відповідачу, фактична кількість часу, витрачена адвокатом при наданні послуг клієнту у зв`язку з визначенням адвокатського гонорару в формі фіксованого розміру не обчислюється.

Крім того, згідно усталеної практики Верховного Суду не є підставою для відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу відсутність доказів їх оплати.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 04 березня 2024 року подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неправильне встановлення обставин справи, які мають значення, просила скасувати рішення Баришівського районного суду Київської області від 17 грудня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Підтримавши доводи позовної заяви, вказала на хибність висновків місцевого суду та неправильну оцінку наявних у справі доказів.

Вказала, що зобов`язання щодо сплати товару відповідно до договору поставки №2604- 17 від 26 квітня 2017 року виконала в повному обсязі, а саме надала продавцю за товар кошти на загальну суму 1 031 000,00 грн, що підтверджується гарантійними листами від 26 квітня 2017 року та від 12 травня 2017 року наданими директором ТОВ «Торговий дім «Березанська птахофабрика» Литвиненком С.Г.

В свою чергу продавець відповідно до умов договору поставки №2604-17 від 26 квітня 2017 року та гарантійних листів від 26 квітня 2017 року та від 12 травня 2017 року зобов`язався в період з червня по вересень 2017 року відпустити яйце куряче категорії С1 в кількості 3571 ящиків на загальну суму 900 000,00 грн та у вказаний період відгрузити ще яйця курячі категорії С1 кількості 520 ящиків на загальну суму отриманих від покупця готівкових коштів 131 000,00 грн, тобто відпустити товар загальна вартість якого складає: 1 031 000,00 грн, однак вчасно не відпустив товар та не здійснив поставку і до сьогоднішнього дня.

Таким чином відповідачем не було відпущено товар та не здійснено поставку і до сьогоднішнього в результаті чого порушено умови Договору та норми чинного законодавства внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість перед позивачкою за договором поставки №2604- 17 від 26 квітня 2017 року на загальну суму 1 031 000,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд послався на пропуск строку позовної давності, однак вказане твердження суду є незаконним, оскільки строк позовної давності не закінчувався, так як 30 березня 2020 року Верховна Рада України прийняла закон №540-ІХ, який продовжив низку процесуальних та інших строків (зокрема, позовну давність) на строк дії карантину, а з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який також продовжує позовну давність.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 березня 2025 року поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Березанська птахофабрика» строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Березанська птахофабрика» поданою представником - адвокатом Негодуйком Геннадієм Віталійовичем на додаткове рішення Баришівського районного суду Київської області від 26 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Березанська птахофабрика» про стягнення заборгованості, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 квітня 2025 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 17 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Березанська птахофабрика» про стягнення заборгованості, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

06 травня 2025 року директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Березанська птахофабрика» - Пилюйко А.Л. подав відзив, у якому заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законними та обґрунтованими.

Свою позицію обґрунтував обставинам, на які посилався у заявах по суті справи, поданих до суду першої інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 травня 2025 року призначено справу до розгляду з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Мудрій Андрій Васильович вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити. Заперечив проти доводів апеляційної скарги ТОВ «Торговий дім «Березанська птахофабрика» на додаткове рішення Баришівського районного суду Київської області від 26 грудня 2024 року.

У судовому засіданні представник ТОВ «Торговий дім «Березанська птахофабрика» - адвокат Негодуйко Геннадій Віталійович заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу. Підтримав доводи апеляційної скарги ТОВ «Торговий дім «Березанська птахофабрика» на додаткове рішення Баришівського районного суду Київської області від 26 грудня 2024 року, просив її задовольнити.

У судове засідання інші учасники справи не з`явилися, належним чином повідомлені про місце, час і дату розгляду справи в апеляційній інстанції, заяв та клопотань не надходило, однак їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши думку учасників справи, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 17 грудня 2024 року такою, що підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу ТОВ «Торговий дім «Березанська птахофабрика» на додаткове рішення Баришівського районного суду Київської області від 26 грудня 2024 року такою, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 17 грудня 2024 року

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 26 квітня 2017 року між сторонами укладено договір поставки №2604-1, за умовами якого відповідач зобов`язався поставити позивачці яйце куряче категорій С1, ціна товару визначена за взаємною згодою сторін на суму 900 000,00 грн, в кількості 3571 ящик.

За умовами розділу З Договору, за поставлений товар покупець здійснює повну 100% передплату шляхом передачі покупцем готівкових коштів в сумі 900 000,00 грн продавцю (п. 3.1).

На підтвердження отримання продавцем готівкових коштів в сумі 900 000,00 грн від покупця - продавець передає покупцю гарантійний лист, згідно якого зобов`язується з червня по вересень 2017 року відпустити яйце куряче категорії С1 в кількості 3571 ящик на суму отриманих від покупця грошових коштів в сумі 900 000,00 грн (п. 3.2).

У випадку прострочення терміну відпуску товару покупцю, продавець крім пені зобов`язується здійснити оплату за несанкціоноване використання грошових коштів в сумі розрахунку 10% річних згідно ст. 536 ЦК України (п. 3.5).

Відповідно до копії гарантійного листа від 26 квітня 2017 року на підставі договору поставки №2604-1 від 26 квітня 2017 року ТОВ «Торговий дім «Березанська птахофабрика» зобов`язується в період з червня по вересень 2017 року відвантажити яйце куряче категорій С1 в кількості 3571 ящиків на загальну суму 900 000,00 грн згідно внесеної передплати від ОСОБА_1 через ПП «АВ-ПАК».

Відповідно до копії гарантійного листа від 12 квітня 2017 року на підставі договору поставки №2604-1 від 26 квітня 2017 року ТОВ «Торговий дім «Березанська птахофабрика» зобов`язується в період з червня по вересень 2017 року відвантажити яйце куряче категорій С1 в кількості 520 ящиків на загальну суму 131 000,00 грн згідно внесеної передплати від ОСОБА_1 .

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 14 березня 2022 року №355/169/20 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Торговий дім «Березанська птахофабрика» визнано договір поставки недійсним в зв`язку з вчиненням його під впливом оману.

Аналізуючи надані докази стороною позивача, судом першої інстанції було встановлено, що стороною позивача був наданий лише договір поставки з оговореними умовами його виконання, а саме відповідно до п.3.1 покупець здійснює повну 100% передоплату шляхом передачі покупцем готівкових коштів в сумі 900 000 гривень. В свою чергу продавець передає гарантований лист, згідно якого зобов`язується з червня по вересень 2017 року відпустити яйце куряче категорії С1 в кількості 3571 гривень. З наданих гарантованих листів, які отримала позивачка слід, що сторона відповідача зобов`язалась відвантажити яйце куряче в кількості 3571 ящик на загальну суму 900000 гривень та 520 ящиків на загальну суму 131000 гривень, згідно внесеної передплати через ПП «АВ-ПАК». В договорі відсутня участь третьої сторони, яка з невідомих підстав повинна отримати грошові кошти готівкою. Стороною позивача не було надано оприбуткування грошових коштів ні стороною відповідача ні третьою стороною. З представлених доказів слід, що ні одна сторона не виконала свої обов`язки вказані в договорі, позивач не внесла передоплату оговорену у договорі, а сторона відповідача не отримала передоплату та не відвантажила продукцію позивачу.

Проте, відмовляючи у задоволенні позову у цій справі суд вважав, що позивачкою пропущено строки позовної давності.

Колегія суддів, перевіривши оскаржуване рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі статтею 257 цього Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Початок перебігу позовної давності визначено у статті 261 ЦК України, згідно із частиною першою якої перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У постанові від 18 грудня 2018 року у справі №911/1437/17 Велика Палата Верховного суду вказала, що перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 з підстав пропуску строків позовної давності місцевий суд не зазначив у оскаржуваному рішенні чи порушені права або охоронювані законом інтереси позивачки та не надав оцінку обґрунтованості позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

У частині першій статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з частиною першою статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

У частинах першій, другій статті 640 ЦК України передбачено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин першої, другої статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У частині першій статті 656 ЦК України визначено, що предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому.

Відповідно до статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У статті 693 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У частині першій статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Відповідно до частини 3 статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Апеляційний суд вважає необхідним застосувати до спірних правовідносин принцип заборони суперечливої поведінки, яка базується на тому, що ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці, а також статтю 13 ЦК України про заборону зловживання правами.

Доктрина «venire contra factum proprium» (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини «venire contra factum proprium» лежить принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона розумно покладається на них.

У праві України доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) проявляється, зокрема, у кваліфікації певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи - сторони правочину (наприклад, прийняття оплати за товар за договором купівлі-продажу) як волевиявлення, яке свідчить про вчинення правочину, зокрема про його схвалення (див. постанову Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі №3-59гс14).

Так, між сторонами у цій справі 26 квітня 2017 року укладено договір поставки №2604-17, відповідно до умов якого відповідач як постачальник зобов`язався передати позивачці як покупцю товар згідно з визначеним переліком, кількістю і за визначеною вартістю, а саме: яйце куряче категорії С1 у кількості 3571 ящик на загальну суму 900 000,00 грн.

На виконання п. 3.2 Договору, 26 квітня 2017 року директор ТОВ «Торговий дім «Березанська птахофабрика» Литвиненко С.Г. (продавець) видав гарантійний лист на підтвердження внесення передоплати за договором поставки №2604-17 від 26 квітня 2017 року покупцем ОСОБА_1 ..

За загальним правилом, зміна керівника юридичної особи не є підставою для зміни/ припинення її зобов`язання, а тому гарантійний лист від 26 квітня 2017 року є чинним та підтверджує виконання ОСОБА_1 обов`язку з внесення 100% передоплати за цим договором у відповідності до його п. 3.2.

Крім того, видаючи 12 травня 2017 року гарантійний лист, директор ТОВ «Торговий дім «Березанська птахофабрика» Литвиненко С.Г. фактично підтвердив збільшення ціни договору поставки на 131 000,00 грн та обсягу предмету поставки на 520 ящиків.

Посилання суду першої інстанції на відсутність в матеріалах справи доказів оприбуткування грошових коштів не відповідає фактичним обставинам справи, зокрема умовам договору поставки №2604-17 від 26 квітня 2017 року та, за наявності інших належних та допустимих доказів, які у своїй сукупності та взаємозв`язку підтверджують виникнення у відповідача обов`язку поставити позивачці товар, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки надані позивачем докази (гарантійні листи) повністю відповідають умовам укладеного між сторонами договору щодо підтвердження отримання 100% передоплати. Інших будь яких вимог підтвердження внесення передоплати покупцем умови договору не містять.

Також не підтверджує факт невиконання ОСОБА_1 обов`язку сплатити вартість товару надана представником ТОВ «Торговий дім «Березанська птахофабрика» довідка про ненадходження коштів від позивачки, адже вказана довідка складена керівництвом відповідача і не є первинним документом, оформленим відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», згідно з якою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Таких первинних документів відповідачем на спростування доводів позивача матеріали справи не містять.

Крім того, не спростовують факт неотримання грошових коштів відповідачем від позивача і доводи відповідача щодо передачі 900 000 грн. через третю особу ТОВ «АВ-ПАК», оскільки такий спосіб передачі грошових коштів не було заборонено умовами договору, а на підтвердження отримання їх в кінцевому результаті продавцем було видано ОСОБА_1 гарантійний лист. Також колегія суддів розцінює критично посилання відповідача на те, що рішенням Баришівського районного суду Київської області від 17 грудня 2024 року було встановлено, що призначення платежу коштів перерахованих позивачкою до ТОВ «АВ-ПАК» є фінансова допомога зворотня, а тому відповідач дані кошти не отримав, оскільки позивачкою було перераховано третій особі іншу суму, а саме 874 125,00 грн., що по-перше не свідчить про перерахування цих коштів на виконання умов договору між сторонами, а по-друге не може беззаперечно свідчити про неможливість у один день виконання позивачем умов договору щодо передачі готівкових 900 000 грн. на виконання умов договору поставки, та окремо перерахування фінансової допомоги ТОВ «АВ-ПАК».

Отже, прийнявши від ОСОБА_1 грошові кошти на загальну суму 1 031 000,00 грн та видавши на підтвердження цього гарантійні листи, у відповідача виник обов`язок поставити позивачці відповідний товар у строк до вересня 2017 року. Встановлені обставини відповідачем не спростовані.

В обумовлений сторонами строк умови договору фабрика не виконала, товар позивачці не поставила, у зв`язку з чим на підставі ст. 693 ЦК України у відповідача виник обов`язок повернути на вимогу ОСОБА_1 вартість попередньої оплати товару на загальну суму 1 031 000,00 грн.

Крім того, частиною 3 ст. 693 ЦК України, зокрема, встановлено, що на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до ст. 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати.

У ст. 536 ЦК визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Отже, положення ст. 536 та ч. 3 ст. 693 ЦК України передбачають можливість для покупця нарахування на суму сплаченої ним продавцю попередньої оплати процентів за користування грошовими коштами, що узгоджується із загальним правилом про оплатний характер договору купівлі-продажу. Порушення продавцем обов`язку щодо передачі товару, який був попередньо оплачений, надає покупцеві можливість стягнути з продавця проценти за користування чужими грошовими коштами.

Передбачені ст. 536 та ч. 3 ст. 693 ЦК України проценти за своєю правовою природою є винагородою (платою) за користування грошовими коштами, в тому числі безпідставно одержаними, збереженими грішми (ст. 1214 ЦК України), та виступають способом захисту прав та інтересів покупця який, здійснивши оплату продукції на умовах попередньої її оплати набув також статусу кредитора за договором по відношенню до продавця до моменту передання йому такої продукції.

Отже, підставами для застосування до правовідносин сторін ст. 536 ЦК України є, по-перше, факт користування чужими коштами, по-друге - встановлення розміру відповідних процентів договором або чинним законодавством (наприклад, статтями 1048, 1054, 1061 ЦК). Спільним для цих процентів є те, що вони нараховуються саме у зв`язку з користуванням чужими коштами.

Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду у подібних правовідносинах у постанові від 23 липня 2025 року у справі №910/9141/24.

У п. 3.5 Договору поставки №2604-17 від 26 квітня 2017 року сторони погодили, що у випадку прострочення терміну відпуску товару покупцю, продавець крім пені зобов`язується здійснити оплату за несанкціоноване використання грошових коштів в сумі розрахунку 10% річних згідно ст. 536 ЦК України.

За встановлених у справі обставин сторони самостійно на власний розсуд, використовуючи принцип свободи договору, передбачили відповідну його умову щодо сплати процентів за користування чужими грошовими коштами в розумінні ст. 536 ЦК, що відповідно до положень ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Отже, з ТОВ «Торговий дім «Березанська птахофабрика» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню проценти за користування коштами попередньої оплати в сумі 514 229,68 грн.

Частиною другою статті 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3 % річних від простроченої суми.

У кредитора згідно з частиною другою статті 625 ЦК України є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат та 3% річних за період прострочення в оплаті основного боргу.

Стаття 625 розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги п`ятої ЦК України та визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Приписи розділу І книги п`ятої ЦК України поширюють свою дію на всі види грошових зобов`язань, у тому числі як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги п`ятої ЦК України), так і на недоговірні зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги п`ятої цього Кодексу).

При цьому у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Не є таким винятком із загального правила випадок, коли покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати на підставі частини другої статті 693 ЦК України.

З огляду на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія положень частини другої статі 625 ЦК України.

Такий висновок відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 22 вересня 2020 року у справі №918/631/19.

З урахуванням викладеного позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ТОВ «Торговий дім «Березанська птахофабрика» 541 378,10 грн інфляційних втрат та 154 226,30 грн 3% річних станом на 25 вересня 2022 року підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі згідно з неспростованим відповідачем розрахунком позивача.

Поряд з цим, відповідачем у цій справі подано заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності до вимог ОСОБА_1 .

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За правилами ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19» визначено, що з 12 березня 2020 року на всій території України встановлено карантин.

Надалі постановами Кабінету Міністрів України цей карантин на території України продовжувався та був відмінений з 30 червня 2023 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651.

Крім того, відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався та тривав на час звернення товариства до суду з позовом (січень 2024 року).

Тобто, виходячи з вищенаведених положень матеріального закону, пропущеною може бути позовна давність лише за вимогами, що виникли до 12 березня 2017 року.

Строк позовної давності за вимогами, що виникли після 12 березня 2017 року та на які поширюється загальна позовна давність у три роки, вважається продовженим на підставі пунктів 12 та 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а також до закінчення воєнного стану.

Оскільки право вимоги повернення грошових коштів у позивачки виникло з 01 жовтня 2017 року (після закінчення кінцевого строку поставки товару - вересень 2017 року), строк позовної давності ОСОБА_1 не пропущено.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та, у зв`язку з цим неправильне застосування норм матеріального права, знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі вищенаведених мотивів, колегія апеляційного суду у межах доводів апеляційної скарги вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, не ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права і не може бути залишене без змін, а підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України апеляційний суд, в зв`язку з ухваленням нового судового рішення, змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з: нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Ураховуючи, що позов підлягає задоволенню, слід стягнути з ТОВ «Торговий дім «Березанська птахофабрика» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 12 405,00 грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 18 607,50 грн, а всього 31 012,50 грн.

Щодо доводів апеляційної скарги ТОВ «Торговий дім «Березанська птахофабрика» на додаткове рішення Баришівського районного суду Київської області від 24 грудня 2024 року

У постанові від 05 липня 2023 року у справі №904/8884/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішені всі інші, зокрема й процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також невирішення окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення.

Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Тож оскільки за результатами перегляду рішення Баришівського районного суду Київської області від 17 грудня 2024 року колегія суддів дійшла висновку про необхідність його скасування, то й додаткове рішення Баришівського районного суду Київської області від 24 грудня 2024 року також слід скасувати.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (у т.ч. на професійну правничу допомогу) покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю, витрати ТОВ «Торговий дім «Березанська птахофабрика» суд відносить на рахунок відповідача.

Таким чином, апеляційну скаргу ТОВ «Торговий дім «Березанська птахофабрика» на додаткове рішення Баришівського районного суду Київської області від 26 грудня 2024 року належить задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 17 грудня 2024 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Березанська птахофабрика», третя особа: приватне товариство «АВ-ПАК» про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Березанська птахофабрика» (, місцезнаходження: 07534, Київська область, Броварський район, с. Садове, вул. Центральна, буд. 15) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) вартість попередньої оплати товару у розмірі 1 031 000,00 грн, проценти за користування коштами попередньої оплати в сумі 514 229,68 грн, інфляційні втрати у розмірі 541 378,10 грн та 3% річних у розмірі 154 226,30 грн, а всього 2 240 834 (два мільйони двісті сорок тисяч вісімсот тридцять чотири гривні) 08 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Березанська птахофабрика» (, місцезнаходження: 07534, Київська область, Броварський район, с. Садове, вул. Центральна, буд. 15) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 12 405,00 грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 18 607,50 грн, а всього 31 012 (тридцять одна тисяча дванадцять гривень) 50 коп.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Березанська птахофабрика» подану представником - адвокатом Негодуйком Геннадієм Віталійовичем - задовольнити частково.

Додаткове рішення Баришівського районного суду Київської області від 26 грудня 2024 року - скасувати.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 05 серпня 2025 року.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова