КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 754/756/25

19 червня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Кирилюк Г.М.

при секретарі - Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал - Фінанс» адвоката Руденка Костянтина Васильовича на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 02 квітня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Галась І.А., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Укрглобал - Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2024року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Укрглобал - Фінанс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обгрунтовувало тим, що 27 грудня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» (торгова марка «SelfieCredit») та ОСОБА_1 було укладено договір № 1198064 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort», за умовами якого позичальник ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 22100,00 гривень, строком на 360 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану АТ "УКРСИББАНК", зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування (912,5% річних). Кредитний договір був укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи. Кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Позивач зазначав, що відповідно до п.1.2. кредитного договору відповідач зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

У порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.

29 липня 2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» (Клієнт) та ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС», укладено договір факторингу № 29/07/2024, відповідно до умов якого право вимоги за договором №1198064 про надання споживчого кредиту від 27 грудня 2023 року перейшло до ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС».

Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 29 липня 2024 року утворилась заборгованість, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Укрглобал - Фінанс» просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь загальну суму заборгованості за кредитним договором № 1198064 від 27 грудня 2023 року у розмірі 140 887,50 грн, з яких: 22 100,00 грн - заборгованість за кредитом; 118 787,50 грн - заборгованість за нарахованими процентами за кожен день користування кредитом за період з 27грудня 2023 року по 29липня 2024 року, а також судові витрати у розмірі 2 422 гривень 40 коп. та 10 000 грн. 00 коп. витрати на правову допомогу.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 02 квітня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» (, вул. Василенко Миколи, буд. 7, м. Київ, 03124) заборгованість за договором № 1198064 про надання споживчого кредиту від 27.12.2023 року станом на 24.04.2024 у розмірі 44200 гривень, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422 гривні 40 копійок та витрати на правову допомогу в розмірі 5000 гривень.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал - Фінанс» адвокат Руденко Костянтин Васильович подав апеляційну скаргу, в якій за результатом апеляційного перегляду справи просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Києва від 02 квітня 2025 року в частині зменшення суми заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 1.5. кредитного договору за ставкою 2,5% за кожен день користування кредитом (912,5% річних) за період з 27.12.2023 року по 29.07.2024 року (включно) з 118787,50 грн. до 22100,00 грн.; зменшення витрат на професійну правничу допомогу з 10000,00 грн. до 5000,00 грн., які понесені у суді першої інстанції та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 1.5. кредитного договору за ставкою 2,5% за кожен день користування кредитом (912,5% річних) за період з 27.12.2023 року по 29.07.2024 року (включно) у розмірі 118787,50 грн.; витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн., які понесені у суді першої інстанції. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 4542,00 грн. за подання апеляційної скарги.

В обґрунтування змісту вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не оцінив і не з`ясував усіх обставин, на які сторона позивача посилались в обгрунтування своїх вимог.

Зазначає, що відповідач в судовому засіданні визнав, що уклав договір №1198064 про надання кредиту з ТОВ «Селфі Кредит» та отримав кошти в розмірі 22100,00 грн., повернути їх не відмовляється. У розрахунку заборгованості, наданому позивачем на підтвердження своїх вимог, відображена заборгованість відповідача з моменту надання та отримання кредитної послуги. Стягнення нарахованих процентів за користування кредитом за кредитним договором здійснюється за період строку дії кредитного договору, штрафні санкції не нараховані та не стягуються.

Під час судового розгляду справи відповідач не спростував належними та допустимими доказами заборгованість за кредитним договором, у тому числі, по нарахованим процентам за користування кредитними коштами.

Разом з тим, суд першої інстанції, зменшуючи заборгованість по нарахованим процентам за користування кредитними коштами, не врахував, що предметом стягнення з відповідача на користь позивача у справі є заборгованість за сумою кредиту та нарахованими процентами за користування кредитом у відповідності до ст. 1048 ЦК України, а не процентів за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, а тому висновок, висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі №902/417/18 не є релевантним для застосування у даній справі, оскільки предмет правовідносин не є тотожним.

Сторона позивача звертає увагу суду на те, що 22.11.2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України, щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі по тексту Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп.13 ц.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ)щодо максимального розміру денної процентної ставки.

Позивач вважає, що за договорами про споживчий кредит, які укладатимуться зі споживачами після набрання чинності Законом № 3498-ІХ, в тому числі строк кредитування за якими триватиме після 21.08.2024 року, денна процента ставка повинна розраховуватися на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання такого договору. При цьому, денна процента ставка залишається незмінною протягом усього строку кредитування за договором про споживчий кредит за умови, що до нього не вносилися зміни щодо складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту).Оскільки зміни до кредитного договору, що укладений з відповідачем, не вносились (додаткові договори щодо продовження строку дії та інших умов не укладались), то правових підстав для перерахунку денної процентної ставки, яка є фіксованою, немає.

Щодо неправомірного зменшення судом першої інстанції витрат понесених позивачем у суді першої інстанції на професійну правничу допомогу з 10 000,00 грн до 5 000,00 грн, сторона позивача зазначає, що в матеріалах справи наявні всі необхідні документи, які підтверджують витрати позивача на правову допомогу, зокрема, щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт адвокатом та їх вартості, які були сплачені позивачем. Відповідач не обгрунтував свої заперечення проти розміру витрат на професійну правничу допомогу, а тому, в силу вимог закону, визначений згідно з умовами договору про надання правничої допомоги гонорар адвоката за представництво у суді, а також іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до розгляду справи, збір доказів, тощо, що підтверджується відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, мають бути покладені на відповідача.

Окрім цього, за складання та подання апеляційної скарги на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 02.04.2025 року у справі № 754/756/25, сторона позивача просить стягнути з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн, на підтвердження чого надає: завірену копію Акту приймання-передачі наданих послуг; завірену копію платіжної інструкції про сплату витрат на правову допомогу.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

В судове засідання, призначене судом апеляційної інстанції, учасники справи не з`явились. Про день та час слухання справи судом апеляційної інстанції учасники справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог статті 128, 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 грудня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» (торгова марка «SelfieCredit») та ОСОБА_1 було укладено договір № 1198064 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort».

На умовах, встановлених договором, Товариство надає споживачу кошти у кредит в національній валюті України - гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 22 100,00 гривень. Тип кредиту - кредит. Строк кредиту (строк дії договору) 360 дні (в)(день). Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, що визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Графік платежів), редакція якого наведена в Додатку №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі.

Відповідно до пункту 1.5. договору тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти в наступному порядку та на таких умовах:стандартна процентна ставка становить 2.5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору. Знижена процентна ставка становить 0.25 % в день та застосовується у випадку, якщо споживач, як учасник Програми лояльності Товариства, до 26.01.2024 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів. Знижка споживачу від Товариства на стандартну процентну ставку є індивідуальною; у випадку її застосування сума процентів, що підлягає сплаті до вказаної вище дати, перераховується замість стандартної процентної ставки за зниженою процентною ставкою. Також, споживач може отримати індивідуальну знижку, якщо до вказаної дати здійснить повне дострокове повернення кредиту, у зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою буде перераховано за зниженою процентною ставкою до дати повного дострокового повернення кредиту (включно). У випадку часткового дострокового повернення кредиту такий перерахунок здійснюється тільки до дати часткового дострокового повернення кредиту, надалі застосовується стандартна процентна ставка без знижки і перерахунку. Споживач погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання споживачем права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка без знижки, що не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для споживача.

Протягом строку дії договору розмір процентів за користування кредитними коштами може бути змінений у бік зменшення для споживача у випадку та на умовах визначених в п. 1.5.2. Договору, зокрема, у випадку отримання споживачем знижки на стандартну процентну ставку.

Як передбачено п. 1.7. договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 90465.53% річних; за стандартною процентною ставкою, з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, 15961.49% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 221000 грн. за стандартною процентною ставкою, з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, 206082,5 грн.

Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № НОМЕР_2 - пункт 2.1. договору. Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п. 2.1. Договору- пункт 2.2. договору.

Споживач зобов`язаний:у встановлений Договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені Договором; повідомляти Товариство про зміну даних, зазначених у розділі 10 Договору протягом 3-х календарних днів, зокрема, через контакт-центр Товариства або засобами Особистого кабінету; виконувати інші обов`язки, передбачені цим Договором, Правилами та чинним законодавством України- пункт 4.4. договору.

Повернення кредитної заборгованості споживачем, всі платежі та розрахунки, зазначені у цьому Договорі, здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на зазначені в Договорі та/або на Веб-сайті банківські рахунки Товариства в національній грошовій одиниці України - гривні - пункт 5.5. договору.

Відповідно до пункту 6.1.-6.2. договору сторони несуть відповідальність за порушення умов цього Договору згідно чинного законодавства України, цього Договору; порушенням умов цього Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору.

29 липня 2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Укрглобал - Фінанс»було укладено договір факторингу № 29/07/2024, відповідно до умов якого право вимоги за договором №1198064 про надання споживчого кредиту від 27 грудня 2023 року перейшло до ТОВ «ФК «Укрглобал - Фінанс».

Розрахунок заборгованості за договором свідчить про те, що під час дії договору мало місце прострочення сплати позичальником чергових платежів по кредиту та процентів за користування кредитом в рамках укладеного кредитного договору.

За пред`явленим позовом новим кредитором ТОВ «ФК «Укрглобал - Фінанс» станом на 29 липня 2024 року сума заборгованості за кредитним договором становить 140 887,50 грн, з яких: 22 100,00 грн - заборгованість за кредитом; 118 787,50 грн - заборгованість за нарахованими процентами за кожен день користування кредитом за період з 27грудня 2023 року по 29липня 2024 року.

Під час судового розгляду справи відповідач ОСОБА_1 визнав обставини укладення договору на умовах, визначених у ньому, отримання грошових коштів в сумі22100 грнта невиконання зобов`язання в частині погашення тіла кредита, які не відмовляється повернути. Заперечив проти заявленої вимоги позивача в частині нарахованих процентів за користування кредитом в сумі 118787,50 грн, розмір заборгованості в цій частині вважав неспіврозмірним із сумою кредиту - 22100 грн та таким, що суперечить принципам розумності та добросовісності, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Укрглобал - Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостіза кредитним договором, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що позичальник ОСОБА_1 належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка в частині простроченої заборгованості за основною сумою боргу в сумі 22100,00 грн підлягає стягненню з ОСОБА_1 у заявленому кредитором розмірі.

Частково задовольняючи вимогу позову щодо складової боргу в частині прострочених процентів за користування кредитом, розмір якого відповідно до заявлених вимог позивача за період з 27 грудня 2023 року по 29 липня 2024 року становить 118787,50 грн, суд першої інстанції виходив із того, що нарахована позивачем сума відсотків за користування кредитом не відповідає вимогам законодавства про захист прав споживачів. Крім того, передбачення в договорі такого високого розміру відсотків порушує принцип рівності сторін договору, учасником якого є відповідач, як споживач, тим самим порушує його права споживача, тому вимога позивача про стягнення цієї суми заборгованості за відсотками, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим ст. 3 п. 6, ст. 509 ч. 3 та ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, є несправедливо непомірним тягарем для відповідача та джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків позивачем, а наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення як засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання.

Суд першої інстанції вважав що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку, оскільки умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.

Установивши співрозмірність нарахованих відсотків по невиконаному зобов`язанню відповідача та,враховуючи інтереси обох сторін, з огляду на необхідність беззаперечного дотримання принципів справедливості, добросовісності і розумності, суд першої інстанції дійшов висновку про зменшення розміру відсотків до розміру 22100 грн., що складає 100% від суми заборгованості по кредиту.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду у повній мірі погодитися не може, виходячи з наступного.

За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика, кредит, банківський вклад), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року (далі - Закон № 675-VIII) , який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону № 675-VIII (в редакції, чинній на час укладення договору) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - пункт 12 статті 11 Закону № 675-VIII.

Відповідно до частини 3 статті 11 цього Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону № 675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами частини 8 статті 11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Статтею 12 Закону № 675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону № 675-VIII передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1 статті 3 Закону № 675-VIII.

Вирішуючи спір у справі, яка переглядається, суд першої інстанції на підставі належної правової оцінки обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, з урахуванням визнаних відповідачем обставин під час судового розгляду справи, дійшов обґрунтованого висновку про укладення 27 грудня 2023 року між сторонами кредитного договору № 1198064 шляхом його підписання ОСОБА_1 за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, а також отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 22100 грн.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Розрахунок заборгованості за договором свідчить про те, що під час дії договору мало місце прострочення сплати позичальником чергових платежів по кредиту та процентів за користування кредитом в рамках укладеного кредитного договору. Станомна 29 липня 2024року за позичальником обліковується прострочена заборгованість в сумі 140 887,50 грн, з яких: 22 100,00 грн - заборгованість за кредитом; 118 787,50 грн - заборгованість за нарахованими процентами за кожен день користування кредитом за період з 27грудня 2023 року по 29липня 2024 року.

Борг за тілом кредиту у розмірі 22 100,00 грнвизнав під час судового розгляду справи відповідач ОСОБА_1 .

За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Заборгованість в частині основної суми боргу (суми позики) у розмірі 22100 грн, а також в частині щомісячних процентів за користування кредитними коштами, періоду її виникнення у межах погодженого сторонами строку кредитування, що обліковується за позичальником ОСОБА_1 , підтверджується зібраними та дослідженими доказами у справі. Доказів погашення заборгованості заборгованості відповідачем не надано та матеріали справи не містять.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач порушив умови кредитного договору та допустив виникнення заборгованості за кредитом, що є підставою для стягнення з нього цієї заборгованості задоговором (борг і проценти)на користь кредитора (позивача).

Разом з тим, суд першої інстанції, установивши у ході розгляду справи, що позичальник згідно кредитного договору взяті на себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі термін грошові кошти не повернув, унаслідок чого виникла заборгованість, дійшов висновку про зменшення розміру процентів за користування кредитом до розміру 22100 грн., що складає 100% від суми заборгованості по кредиту, поклавши в основу висновку в цій частині вирішення вимог мотиви про те, що суд, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку.

Однак, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що позивачем заявлені вимоги про сплату процентів за користування грошовими коштами, що були надані як позика (кредит), та обраховані позивачем (кредитором) на узгоджених сторонами умов договору відповідно до п. 1.5. кредитного договору, умовами якого визначено: стандартну процентну ставку - 2.5% в день тазнижену процентну ставку 0.25 % в день, у зв`язку із цим відсутні підстави для кваліфікації заявлених до стягнення процентів як таких, що мають компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві.

За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору № 1198064 від 27 грудня 2023 року. Зазначений договір недійсним в частині сплати процентів за користування позикою не визнано.

При цьому, встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02 жовтня 2020 року у справі № 911/19/19 зазначив, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань.

Колегія суддівапеляційного суду, перевіряючи розрахунок заборгованості в частині складової боргу за нарахованими процентами за користування кредитом, не може погодитися з його правильністю, з огляду на таке.

22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі по тексту Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ).

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

При цьому, згідно п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; - протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи з 24.12.2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%; з 22.04.2024 року денна ставка - не більше 1,5%; з 20.08.2024 - денна ставка не більше 1%.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Досліджуючи розрахунок заборгованості по процентам за користування кредитом, колегія суддів апеляційного суду встановила, що позивачем розмір заборгованості за нарахованими процентамив сумі 118 787,50 грн обраховано за період з 27грудня 2023 року по 29липня 2024 року, з якого: за період з 27 грудня 2023 року по 25 січня 2024 року здійснено розрахунок, виходячи із зниженої процентої ставки 0.25 % в день(30 днів х 55,25 грн), за період з 26 січня 2024 року по 29 липня 2024 року за ставкою 2,5% за кожен день користування кредитом.

Визначаючи розмір заборгованості вчастині процентів за користування позикою у межах погодженого сторонамидоговору строку надання позики, колегія суддів апеляційного суду, з урахуванням вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», виходячи з того, що денна ставка відсотків, починаючи з 24.12.2023 року має бути не більше 2,5%; з 22.04.2024року- не більше 1,5%; з 20.08.2024 року - не більше 1%, встановила, що борг за складовою заборгованості зі сплати процентів за користування позикою у розмірі 1657,50 грн за період з 27грудня 2023 року по25 січня 2024 рокуне перевищує максимальний розмір денної процентної ставки, оскільки за цей період позивачем здійснено розрахунок, виходячи із зниженої процентої ставки 0.25 % в день(30 днів х 55,25 грн в день).

Не перевищує максимальний розмір денної процентної ставки 2,5% і обрахований позивачем розмір боргу в сумі 48 067,50 грн зі сплати процентів за користування кредитом за період з 26 січня 2024 року по 21 квітня 2024 року ( 87 днів х 552,50 грн в день).

Разом з тим, обчислення, наведені позивачем в частині заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом за період з 22 квітня 2024 року по 29 липня 2024 року, що проведені за ставкою 2,5% за кожен день користування кредитом, не узгоджуються із приписами Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ, якими визначено що, починаючи з 22квітня 2024 року - денна ставка має становити не більше 1,5%.

За проведеними обчисленнями, з урахуванням максимального розміру денної процентної ставки1,5%, що діє з 22 квітня 2024 року, колегією суддів апеляційного суду встановлено, що за період з 22 квітня 2024 року по 29 липня 2024 року розмір процентів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс», становить 32 818,50 грн ( 99 днів х 331,50 грн в день).

Отже, в межах заявлених позивачем вимог про стягнення заборгованості за договором № 1198064 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 27 грудня 2023 року, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 104 643,50 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту - 22 100,00 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом за період з 27 грудня 2023 року по 29 липня 2024 року у розмірі 82 543,50 грн (1657,50 грн + 48 067,50 грн + 32 818,50 грн). В інший частині вимог про стягнення заборгованості слід відмовити.

Перевіривши в межах доводів апеляційної скарги позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал - Фінанс» правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи спір, не дослідив та не надав належної правової оцінки зібраним у справі доказам, що має суттєве значення для правильного вирішення спору, не з`ясував належним чином фактичних обставин справи щодо стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом та підстав для зменшення розміру заборгованості в цій частині вимог майже на 81,55 %, тим самим не встановив дійсний обсяг відповідальності відповідача.

Неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права у справі, яка переглядається, призвело до неправильного вирішення справи, а це,відповідно до статті 376 ЦПК України, є підставою для скасування судового рішення, ухваленого у цій справі, та прийняття нового судового рішення по суті заявлених вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Укрглобал - Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, які з установлених колегією суддів апеляційного суду обставин справи та наведених мотивів в редакції даної постанови підлягають частковому задоволенню.

Згідно з частиною 13 статті 141, підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог - частина 1 статті 141 ЦПК України.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог - частина 2 статті 141 ЦПК України.

При поданні позовної заяви Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Укрглобал - Фінанс» сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., за подання апеляційної скарги- 4542,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції позивачем було зроблено заяви про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції позивачемнадано: копію договору № 02/08/2024 від 02 серпня 2024 року про надання юридичних послуг; копію свідоцтва № 2412 від 23 жовтня 2018 року; копію довіреності, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал - Фінанс» адвокату Руденку К.В.; копію акта приймання-передачі наданих послуг № 4 від 30 серпня 2024 року; копію витягу з Реєстру № 1 до акту № 4 від 30 серпня 2024 року; копію платіжного доручення від 06 вересня 2024 року про сплату витрат на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції позивачем надано: копію акта приймання-передачі наданих послуг від 03 квітня 2025 року; копію платіжної інструкції від 03 квітня 2025 року про сплату витрат на правову допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Укрглобал - Фінанс» задоволено частково (74,27%), а тому понесені позивачем та документально підтвердженні судові витрати, що складються із судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги, та витрат, пов?язаних з правничою допомогою адвоката у суді першої інстанції та у суді апеляційної інстанції у пропорційному розмірі до задоволених вимог, що складає загальний розмір 23 739,96 грн (5172,46 грн (судовий збір) + 18 567,50 грн - витрат, пов?язаних з правничою допомогою адвоката), слід покласти на відповідача ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 526, 530, 610, 611, 626, 628, 639, 1048. 1049, 1054, ст.ст. 3, 11, 12 Закону України « Про електронну комерцію» ст. 8 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ, ст.ст. 133, 137 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал - Фінанс» адвоката Руденка Костянтина Васильовича задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 02 квітня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Укрглобал - Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» (, вул. Василенко Миколи, буд. 7, м. Київ, 03124) заборгованість за договором № 1198064 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 27 грудня 2023 рокуу розмірі104 643,50 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту - 22 100,00 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом за період з 27грудня 2023 року по 29липня 2024 року- 82 543,50 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» (, вул. Василенко Миколи, буд. 7, м. Київ, 03124) судові витрати, що складаються із судового збору за подання позовної заяви, апеляційної скарги та витрат, пов?язаних з правничою допомогою адвоката у суді першої інстанції та суді апеляційної інстанції, в загальному розмірі 23 739,96 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді: