УХВАЛА

08 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 947/4699/24

провадження № 61-8780ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 17 липня 2025 року (апеляційне провадження

№ 22-з/813/315/25),

касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 17 липня 2025 року (апеляційне провадження

№ 22-з/813/316/25)

в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Білдінг Україна» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕСТ БІЛДІНГ УКРАЇНА» передати ОСОБА_1 майнові права на новозбудоване майно (за Актом приймання-передачі майнових прав) та документи, що необхідні для державної реєстрації права власності на новозбудоване майно, як на об`єкт житлової нерухомості (технічний паспорт на новозбудоване майно (як на об`єкт житлової нерухомості - апартаменти № 68 (будівельному номеру № 1.4.25 ) на АДРЕСА_1 , довідку про сплату грошових коштів згідно договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна від 14 лютого 2019 року;

врахувати виконання зобов`язання позивачем по сплаті відповідачу повної ціни товару суми договору в сумі 98 069,35 грн за рахунок зустрічного виконання зобов`язання, зменшивши на цю суму зобов`язання відповідача по сплаті позивачу неустойки в розмірі 75 813,55 грн;

стягнути з відповідача суму зобов`язання з оплати процентів за користування чужими грошовими коштами в розмірі 384 497,00 грн, суму зобов`язання з оплати інфляційних нарахувань - 25 653,59 грн, суму зобов`язання з оплати трьох процентів річних - 4 965,81 грн та 50 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди;

зобов`язати відповідача передати ОСОБА_1 виконання оздоблювальних робіт та укласти акт приймання передачі, в якому зазначити: 1) дату та факт передачі ОСОБА_1 майнового права, як товару, та факт отримання ним документів, необхідних для державної реєстрації покупцем прав власності на новозбудоване майно, як на об`єкт житлової нерухомості; 2) дату та факт передачі ОСОБА_1 результату оздоблювальних робіт; 3) дату фактичного завершення будівництва будинку АДРЕСА_1 ; 4) юридичну особу, з якою ОСОБА_1 зобов`язаний укласти договір з енергопостачальною організацією на користування електричною енергією щодо новозбудованого майна (як на об`єкт житлової нерухомості - апартаменти АДРЕСА_2 , договір на водопостачання та водовідведення щодо новозбудованого майна та договір з управителем у термінах Закону України «Про житлово-комунальні послуги»; 5) документ який підтверджує визначення управителем будинку АДРЕСА_1 , зазначену юридичну особу;

змінити умови пункту 7.4 договору Г/АП-1.4.25 купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна від 14 лютого 2019 року шляхом заміни словосполучень «підставах, зазначених у п.7.3 Договору» на словосполучення «підставі рішення суду»;

визнати недійсним правочин, вчинений відповідачем у 2022 році щодо розірвання договору №Г/АП-1.4.25 купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна від 14 лютого 2019 року в односторонньому порядку.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05 березня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 31 березня 2025 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 947/4699/24 відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05 червня 2025 року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 березня 2025 року (апеляційне провадження № 22-ц/813/5231/25).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05 червня 2025 року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 31 березня 2025 року (апеляційне провадження № 22-ц/813/5358/25).

07 липня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду із заявами про виправлення описок в ухвалах Одеського апеляційного суду від 05 червня 2025 року в апеляційних провадженнях № 22-ц/813/5231/25 та № 22-ц/813/5358/25, вказавши, що апеляційні скарги в цих провадженнях подані саме ОСОБА_1 , а не представником ОСОБА_2 .

Ухвалами Одеського апеляційного суду від 17 липня 2025 року відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні заяв про виправлення описок в ухвалах Одеського апеляційного суду від 05 червня 2025 року в апеляційних провадженнях

№ 22-ц/813/5231/25 та № 22-ц/813/5358/25.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що обставини, зазначені заявником не є за своєю суттю опискою, оскільки ухвали суду від 05 червня 2025 року про закриття апеляційних проваджень мотивовані саме наявністю/відсутністю повноважень у особа, яка підписала апеляційну скаргу. Відповідно, вказане є фактичною незгодою заявника із судовим рішенням (ухвалами суду), що не може бути вирішено в порядку виправлення описки.

07 серпня 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 17 липня 2025 року (апеляційне провадження № 22-з/813/315/25).

Також, 07 серпня 2025 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 17 липня 2025 року (апеляційне провадження № 22-з/813/316/25).

Касаційні скарги мотивовані тим, що суд апеляційної інстанції спотворив зміст його заяв про виправлення описок, вказавши про фактичну незгоду заявника із судовими рішеннями, в які ОСОБА_1 просить внести виправлення.

Заявник не просив переглянути мотиви апеляційного суду, не ставив під сумнів факт закриття апеляційних проваджень, не просив змінити резолютивну частину ухвал Одеського апеляційного суду від 05 червня 2025 року. В дійсності ОСОБА_1 просив усунути фактичну неточність у формулюванні: замість «за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2 » вказати «за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ».

Вважає, що судді апеляційного суду свідомо надали неправдиву юридичну оцінку доказам при постановленні ухвал від 17 липня 2025 року, вказавши, зокрема, що після відкриття апеляційних проваджень виявлено, що апеляційні скарги підписані особою, яка не має права їх підписувати.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Із касаційних скарг вбачається, що вони є необґрунтованими, а наведені в них доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень апеляційного суду.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Відповідно до частини першої статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена лід час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. В резолютивній частині будь-яка описка має істотне значення, оскільки вона може утруднити виконання рішення.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (постанові або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, а лише усуває неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08 лютого 2023 року в справі № 761/18236/22 (провадження № 61-12209ск22).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 листопада 2023 року в справі № 990/222/23 (провадження № 11-155заі23) зроблено висновок про те, що опискою визнається помилка, яка має вплив на зміст судового рішення та його виконання та трактується як явна неточність або незрозуміле формулювання. До таких належать, наприклад, написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат і строків, зокрема, у резолютивній частині судового рішення.

Як вбачається зі змісту ухвал Одеського апеляційного суду від 05 червня 2025 року, апеляційні провадження № 22-ц/813/5231/25 та № 22-ц/813/5358/25, вказаними судовими рішеннями закрито апеляційні провадження за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на підставі пункту 2 частини першої статті 362 ЦПК України, оскільки апеляційні скарги підписано особою, яка не має права їх підписувати.

Враховуючи мотиви закриття апеляційних проваджень, а саме наявність/відсутність повноважень особи на підписання апеляційних скарг, очевидно, що вказане не може бути предметом розгляду заяви учасника справи в порядку виправлення описки, натомість зазначене може бути предметом перевірки Верховним Судом за відповідною касаційною скаргою.

Встановивши, що ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду із заявами про виправлення описок в ухвалах цього ж суду від 05 червня 2025 року з вимогою, дослівно, що також відповідає змісту касаційних скарг: «усунути фактичну неточність у формулюванні: замість «за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2 » вказати «за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .», суд апеляційної інстанції дійшов до правильного висновку, що вказана вимога заявника є фактичною незгодою із судовим рішенням, а саме мотивами Одеського апеляційного суду щодо закриття апеляційних проваджень, що не є опискою в розумінні частини першої статті 269 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що правильність застосування апеляційним судом норм процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 17 липня 2025 року (апеляційне провадження

№ 22-з/813/315/25) та ухвалу Одеського апеляційного суду від 17 липня 2025 року (апеляційне провадження № 22-з/813/316/25) є необґрунтованими.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 17 липня 2025 року (апеляційне провадження № 22-з/813/315/25) в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Білдінг Україна» про захист прав споживачів.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 17 липня 2025 року (апеляційне провадження № 22-з/813/316/25) в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Білдінг Україна» про захист прав споживачів.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. М. Осіян

Є. В. Синельников