Провадження 2-н/127/2716/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Борисюк І.Е., розглянувши матеріали заяви Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулось Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води.

Судом у порядку, передбаченому ч. 5 та ч. 7 ст. 165 ЦПК України, отримано інформацію про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичних осіб боржників.

Як вбачається із інформаційної довідки з реєстру Вінницької міської територіальної громади Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради № 24139 та 24106 від 24.07.2025 (отримано судом 29.07.2025) про реєстрацію місця проживання особи, боржники ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас, з відповіді щодо реєстрації особи в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків № НОМЕР_1 від 30.07.2025, вбачається, що боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знято з обліку, у зв`язку з наявністю повідомлення від ВРАЦС про громадян, які померли.

Згідно п. 4. ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи і спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Під час вирішення питання щодо належних процесуальних дій суду у разі встановлення факту смерті боржника, що настала до моменту подання заяви про видачу судового наказу, слід виходити з визначення цивільної процесуальної правоздатності як передумови виникнення процесуальних відносин між сторонами.

Так, відповідно до ст. 46 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи. Згідно зі ст. 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. При цьому цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у день її смерті (ч. 4 ст. 25 ЦК України).

Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що чинним законодавством України не передбачено можливості звернення до суду із заявою, зокрема в порядку наказного провадження, до особи, яка на час звернення до суду вже померла та правоздатність якої відповідно до вимог ч. 4 ст. 25 ЦК України припинилася.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, факт смерті ОСОБА_1 до звернення заявника із заявою до суду, є підставою для відмови у видачі судового наказу в частині вимог до ОСОБА_1 , згідно п. 4. ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Судом враховано, що положеннями розділу ІІ ЦПК України не передбачено можливість розгляду частини вимог, зважаючи що такі вимоги, у відповідності до ст. 161 ЦПК України, віднесені до тих, які підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

Згідно із ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Тому, враховуючи вищевказане, те, що під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті і те, що пред`явлено вимогу саме про солідарне стягнення заборгованості, суд прийшов до висновку, що дані обставини можуть бути досліджені лише у позовному, а не наказному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 19, ч. 2 ст. 164, п. 4 ч. 1 ст. 165, ст. 166, ч. 1 і ч. 2 ст. 167 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Комунальному підприємству Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» у видачі судового наказу про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Внесена сума судового збору Комунальним підприємством Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» поверненню не підлягає. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Вінницького апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Суддя