Провадження №2/748/764/25
Єдиний унікальний № 748/1404/25
У Х В А Л А

07 серпня 2025 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Костюкової Т.В.

з участю секретаря: Гофрик К.С

представника позивача - Піндур М.М. ( в режимі відеоконференції)

представника відповідача ОСОБА_1

проводячи в залі суду в місті Чернігові підготовче засідання в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «Промкомплект» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача адвокат Піндур Микола Михайлович, діючи на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії СВ №1116231 від 03.04.2025 та в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «Промкомплект», 01 травня 2025 року, в системі «Електронний суд», звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача, ОСОБА_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «Промкомплект» заборгованість, станом на квітень 2025, за договором позики між підприємством і працівником №26/12 від 26.12.2019, у розмірі 35001,75 грн, яка складається із: 30000 грн основного боргу, 1033,15 грн трьох відсотків річних, 3968,60 грн інфляційних втрат; та судових витрат у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн і витрат понесених на правничу допомогу у розмірі 6000 грн

Чернігівський районний суд Чернігівської області ухвалою від 05 травня 2025 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження в цій справі.

Ухвалу про відкриття провадження відповідач отримав 03.06.2025 року, про що свідчить його підпис на рекомендованому повідомленню про вручення ( а.с 43)

19 червня 2025 року на адресу суду наданий відзив на позов.

Також 19 червня 2025 року представник відповідача - адвокат Кульгейко Л.Ю. діючи в інтересах відповідача через систему «Електронний суд» подала до суду зустрічну позовну заяву, в якій просить Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми «ПРОМКОМПЛЕКТ» на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі у розмірі 366000,00 грн., виплату вказаної суми провести після утримання податків та інших обов`язкових платежів н а користь держави.

Зустрічна позовна заява обґрунтовується тим, що ОСОБА_2 з 11.10.2019 року перебуває з ТОВ ВКФ «ПРОМКОМЛЕКТ» у трудових відносинах.

Наказом № 274-к від 10.10.2019 року його було прийнято на роботу (основне місце роботи) на посаду «Тракторист» в ТОВ ВКФ «ПРОМКОМЛЕКТ», що як заначає відповідач підтверджується відомістю про трудову діяльність з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від 04.06.2025р. З лютого місяця 2021 року ТОВ ВКФ «ПРОМКОМЛЕКТ» перестало виплачувати ОСОБА_3 не тільки належну йому заробітну плату, а навіть мінімальну заробітну плату, з урахуванням чого сторона Позивача вважає, що з вини ВКФ «ПРОМКОМЛЕКТ» з 01.02.2021 року по 31.05.2025 року виникла заборгованість перед ОСОБА_2 по заробітній платі в розмірі 366 000,00 грн., яку просить стягнути ОСОБА_2 .

Представник позивача в підготовчому судовому засіданні висловив думку щодо недоцільності прийняття зустрічної позовної заяви до спільного розгляду з первісним позовом, так як строк пропущеного, письмової заяви про поновлення строку відповідач не подав, а заявлені в ній вимоги виникають з трудових відносин, що не є тотожними тим, що розглядається, а відповідно їх спільний розгляд є недоцільним, так як не відповідатиме вимогам ст. 193 ЦПК України.

Представник відповідача просила поновити строк для подання зустрічного позову та відзиву з огляду на те, що орієнтувалася на інформацію щодо отримання позову з відомостей із сайту Укрпошта, згідно яких датою отримання документів є 04.06.2025 року.

Суд оглянувши матеріали справи, з`ясувавши думку учасників судового провадження щодо прийняття зустрічної позовної заяви приходить до наступного

З матеріалів справи вбачається, що ухвалу про відкриття провадження відповідач отримав 03.06.2025 оку про що свідчить його підпис на рекомендованому повідомленню про вручення ( а.с 43).

Суд не бере до уваги роздруківку із сайту Укрпошти про відстеження рекомендованого повідомлення 669, відповідно до якої датою вручення документів відповідачу є 04.06.2025 року, так як остання містить некоректні дані, з огляду на те, що на рекомендованому повідомленні про вручення наявний відбиток Укрпошти з датою 03.06.2025 року. Відповідна дата 03.06.2025 року міститься в повідомленні також біля підпису відповідача.

Отже. кінцевою датою для подання зустрічної позовної заяви та відповідно відзиву по справі є 18.06.2025 року.

Як слідує з дослідженого ордеру на надання правничої допомоги серії СВ № №1119003 ОСОБА_4 уклав договір на надання правничої допомоги 05.06.2025 року, з чого слідує, що як він так і його представник мали достатньо часу для ознайомлення з матеріалами справи, в тому числі і в суді .

З моменту отримання ухвали 03.06.2025 року та часом укладення договору 05.06.2025 року минуло небагато часу, а відтак відповідач достовірно був обізнаний коли він отримав ухвалу про відкриття провадження по справі.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною першою статті 49 ЦПК України передбачено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 120 ЦПК України).

Частиною сьомою статті 178 ЦПК України передбачено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

За змістом ст.193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним, якщо обидва позови взаємопов`язані і їх спільний розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин.

Згідно статті 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

У даному випадку у системному зв`язку з наведеними вище приписами застосуванню підлягають також норми статті 126 ЦПК України за якими право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, у разі подання зустрічної позовної заяви та відзиву на позовну заяву поза межами строку встановленого судом для їх подання, суд повертає відповідні документи заявнику.

Отже, право на подання відзиву на позовну заяву та подання зустрічного позову може бути реалізовано відповідачем виключно у строк, встановлений судом для його подання, а процесуальним наслідком пропуску такого строку є втрата права на вчинення стороною відповідної процесуальної дії.

За приписами статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Суд виходить з того, що обрахування строку на подання відзиву на позов та зустрічної позовної заяви починається відповідно для кожного учасника справи з наступного дня після дати отримання ним ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Реалізація процесуальних прав та обов`язків учасників справі перебуває у тісному зв`язку зі стадіями судового провадження і пов`язана з перебігом процесуальних строків.

Процесуальний строк, виступає одним з ключових елементів цивільно-процесуальної форми, і в цілому направлений на забезпечення оперативного, динамічного й просторового перебігу провадження цивільного процесу у визначених ЦПК України часових рамках.

Зокрема, під процесуальними строками, з огляду на системний аналіз ЦПК України, розуміють встановлений законом та/або судом проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата та/чи завершена та чи інша стадія судочинства.

Процесуальні строки, з поміж іншого, виступаючи засобом регламентації процесуальних дій учасників справи також виконують функцію юридичного факту, тобто спричиняють виникнення, зміну або припинення процесуальних прав та обов`язків. У механізмі правової регламентації судочинства процесуальні строки мають правоутворююче та преклюзивне значення для суб`єктивних процесуальних прав та обов`язків.

Так, з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків.

Питання щодо поновлення/продовження процесуального строку безпосередньо пов`язана з відповідним конкретним учасником справи, його процесуальним правом і обов`язком та спрямоване на реалізацією саме його суб`єктивних процесуальних прав (обов`язків).

Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення/продовження строку на вчинення процесуальних дій перебуває в межах дискреційних повноважень судів, однак такі повноваження не є необмеженими.

Можливість поновлення/продовження процесуальних строків виникає у тому разі, коли у передбачені строки виконати певному учаснику справи певні процесуальні дії є неможливим, оскільки саме у нього виникли обставини, які перешкоджають їх реалізації та суд має право поновити/продовжити строк, установлений відповідно законом або судом, за клопотанням конкретного відповідного учасника справи в разі його пропущення з поважних причин. У зв`язку з цим для суду має значення й строк, який минув з моменту закінчення строку, встановленого законом або судом до вчинення учасником справи процесуальної дії, стосовно якої заявлено клопотання.

При цьому, варто зазначити, що ЄСПЛ у своїй прецедентній практиці щодо України неодноразово звертав увагу на норми, що стосуються процесуальних строків, але в аспекті порушення принципу правової визначеності у контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, Європейський суд з прав людини у справі у справі Melnik v. Ukraine ЄСПЛ зазначив, що норми, які регулюють строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем отримано копію ухвали суду про відкриття провадження з копією позовної заяви та додатками та в якій відповідачу було роз`яснено його право подачі відзиву на позовну заяву та строк його подачі, що становив п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали.

Відомостей про об`єктивну неможливість здійснення своїх процесуальних прав відповідачем по справі, до суду не надходило.

Натомість, кожна сторона користується своїми правами на власний розсуд.

Частиною 2 статті 127 ЦПК України передбачено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи, що строк в межах якого може бути подано відзив на позовну заяву та зустрічну позовну заяву сплив, оскільки відзив та зустрічний позов подано до суду після закінчення цього строку, суд не знайшов підстав для поновлення відповідного строку, а тому відсутні підстави для прийняття відзиву на позовну заяву та зустрічної позовної заяви

Окремо суд акцентує, що суд рахує строк не з дати коли представник дізнався про отримання ухвали про відкриття провадження , а коли відповідні документи отримав саме відповідач. Відповідач отримав їх особисто 03.06.2025 року . Підстав за яких зустрічна позовна заява та відзив не міг бути поданий вчасно відповідачем судом не встановлено, з урахуванням чого клопотання про поновлення строку задоволенню не підлягає.

Крім того, щодо відповідно до ч.2 ст. 193 ЦПК зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, за умови якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Ознайомившись зустрічним позовом суд зазначає, що первісний позов виник з правовідносин позики, які регулюються главою 71 Цивільного кодексу України , в той час як зустрічний позов стосується трудових відносин і регулюється нормами КЗпП України та ЗУ «Про оплату працю» . Отже, вбачається що зустрічний та первісний позов не виникли з одних правовідносин, а відповідно задоволення зустрічного позову не виключить повне або часткове задоволення первісного позову , з урахуванням чого її спільний розгляд є недоцільним

Керуючись ст. ст.49,127,193, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про поновлення процесуально строку.

Відмовити у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до Виробничо-комерційної фірми «ПРОМКОМПЛЕКТ» про стягнення заборгованості по заробітній платі

Відмовити у прийнятті відзиву на позовну заяву

Повернути матеріали зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до Виробничо-комерційної фірми «ПРОМКОМПЛЕКТ» про стягнення заборгованості по заробітній платі та відзиву заявникові.

Копію зустрічної позовної заяви та відзиву долучити до матеріалів справи.

Копію даної ухвали направити учасникам судового процесу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.В.Костюкова