ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/69/25 Справа № 173/2741/24 Головуючий у першій інстанції: Бурхан С.М. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2025 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро заяву Дніпропетровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі по апеляційній скарзі Дніпропетровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» на ухвалу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2024 року по справі за заявою Дніпропетровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про видачу судового наказу про стягнення боргу з ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2024 року відмовлено акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» у видачі судового наказу про стягнення боргу з ОСОБА_1 на підставі ч. 9 ст. 165 ЦПК України.

З такою ухвалою не погодилась Дніпропетровська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» та звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 грудня 2024 року апеляційну скаргу Дніпропетровської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» задоволено. Ухвалу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2024 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Дніпропетровська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» звернулась до апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, яка обґрунтована тим, що, задовольняючи 25 грудня 2024 року апеляційну скаргу, суд не вирішив питання про судові витрати, а саме стосовно стягнення з ОСОБА_1 судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2422,40 грн. (а.с. 44-45).

Перевіривши матеріали справи, колегія дійшла висновку про відсутність підстав для ухвалення у справі додаткового судового рішення про розподіл судових витрат, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщостосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 статті 270 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, розгляд заяви здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

За положеннями частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зміст позовної вимоги - це вимога позивача, якою є предмет позову. А предмет позову, як один з його елементів, це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої суд має ухвалити відповідне рішення.

Апеляційний суд враховує, що процесуальний термін «пропорційно задоволені вимоги» передбачає, що певна частина вимог позивача не задоволена і вона ухвалена на користь відповідача.

Крім того, статтею 164 ЦПК України встановлено, що за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом. У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року у справі № 530/1731/16-ц (провадження №61-39028св18) зроблено такий висновок: «якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Аналогічної позиції дотримується і Велика Палата Верховного Суду (див. постанови від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц (провадження №14-515цс19), від 04 грудня 2019 року у справі №917/1739/17 (провадження №12-161гс19)).

У даній цивільній справі остаточне судове рішення за результатами розгляду справи не ухвалене.

Дніпровським апеляційним судом 25 грудня 2024 року була розглянута апеляційна скарга на ухвалу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2024 року про відмову у видачі судового наказу.

Таким чином, оскільки Дніпровським апеляційним судом при винесенні постанови 25 грудня 2024 року не було ухвалено остаточного судового рішення за результатами розгляду справи; враховуючи також неможливість за цих умов визначити сторону, на яку покладено судовий збір, зокрема, за положеннями ч. 1, ст. 141 ЦПК України та статті 164 ЦПК України, - колегія дійшла висновку про відсутність підстав для ухвалення додаткового судового рішення.

З огляду на вищевикладене, заява Дніпропетровської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 259, 268, 270 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні заяви Дніпропетровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складений 01 серпня 2025 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова