Справа №676/750/25
Номер провадження 2-др/676/28/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

31 липня 2025 року

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючої судді Пилипенко І.О.,

за участю секретаря судового засідання Райтаровського В.І.,

представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Мерінової Н.В.,

представника позивача ОСОБА_2 адвоката Рудика В.М.,

представника Орининської сільської ради Антощука О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 адвоката Мерінової Наталії Володимирівни про ухвалення додаткового судового рішення та за заявою ОСОБА_2 про стягнення витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Орининської сільської ради, ОСОБА_1 , сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант», треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання незаконним і скасування рішення та скасування державної реєстрації іншого речового права

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Мерінова Н.В. звернулося до суду із заявою про стягнення витрат на правничу допомогу, посилаючись на те, що у провадженні суду перебувала цивільна справа №676/750/25 за позовом ОСОБА_5 до Орининської сільської ради, ОСОБА_1 , сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант», треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання незаконним і скасування рішення та скасування державної реєстрації іншого речового права. Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 15 липня 2025 року в задоволенні позову відмовлено. Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в сумі першої інстанції в розмірі 60 000 грн.

Також у липні 2025 року Мазур М.А. звернувся до суду із заявою про стягнення витрат на правничу допомогу, посилаючись на те, що у провадженні Кам`янець-Подільського міськрайонного суду перебувала цивільна справа №676/750/25 за позовом ОСОБА_5 до Орининської сільської ради, ОСОБА_1 , сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант», треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання незаконним і скасування рішення та скасування державної реєстрації іншого речового права. Просить суд стягнути з відповідачів витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 25 000 грн.

Ухвалою Камянець Подільського міськрайонного суду від 22 липня 2025 року матеріали справи №676/750/25 (провадження №2-др/676/29/25) за заявою ОСОБА_2 про винесення додаткового рішення об`єдане в одне провадження із матеріалами справи №676/750/25 (провадження №2-др/676/28/25) за заявою представника ОСОБА_1 адвоката Мерінової Н.В. про винесення додаткового рішення та присвоєно єдиний номер №676/750/25 (провадження №2-др/676/28/25).

30.07.2025 року представником позивача адвокатом Рудик В.М. через систему електронний суд подані заперечення на клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Мерінової Н.В. про стягнення витрат на правничу допомогу, посилаючись на те, що на підтведження понесення клієнтом витрат, ОСОБА_6 надано платіжну інструкцію від 18.07.2025 рок. Однак зі змісту цього платежу слідує, що платником є сама ОСОБА_7 , тому просить критично оцінити лист уточнення від 18.07.2025 року. Окрім того, кошти сплачені не на рахунок адвоката Мерінової Н.В., а на рахунок фізичної особи підприємця ОСОБА_6 . У акті про прийняття передачі наданої правничої допомоги від 18.07.2025 року адвокатам Меріновою Н.В. включено участь в 9 судових засіданнях по 3000 грн. кожне, на загальну суму 27 000 грн. Однак судове засідання 27.02.2025 року тривало 3 хв., 19.03.2025 року 22 хв., 27.03.2025 року 3 хв., 24.04.2025 року 4 хв., 03.06.2025 року 2 хвилини. Таким чином, суму правничої допомоги у розмірі 60 000 грн., які відповідач просить стягнути з позивача є не обґрунтованою та не пропорційною до предмета спору. Просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про стягнення з ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Мерінова Н.В. в судовому засіданні заяву про стягнення витрат на правничу допомогу підтримала з підстав зазначених в поданій заяві та просила суд її задовольнити. В задоволенні заяви ОСОБА_2 просила відмовити у зв`язку із її безпідставністю.

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Рудик В.М. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні заяви про стягнення правничої допомоги, поданою адвокатом Меріновою Н.В. з підстав викладених у заяві про його заперечення; заяву ОСОБА_2 про стягнення витрат на правничу допомогу підтримав.

Представник Орининської сільської ради Антощук О.А. в судовому засіданні щодо розгляду заяв про стягнення правничої допомоги послався на розсуд суду.

Заслухавши учасників справи та дослідивши заяви сторін, суд дійшов до висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Мерінова Н.В. слід задовольнити частково, а в задоволенні заяви позивача ОСОБА_2 слід відмовити, з огляду на наступне.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судом встановлено, що під час розгляду справи в суді адвокат Мерінова Н.В., представляє інтереси ОСОБА_1 на підставі Договору про надання правничої допомоги №12-25 від 26 лютого 2025 року та додаткової угоди про внесення доповнень до договору про надання правничої допомоги №12-25 від 26.02.2025 року.

Згідно з Актом приймання-передачі правничої допомоги по цивільній справі №676/750/25 до Договору про надання правничої допомоги від 26 лютого 2025 року вартість правничої допомоги становить: підготовка і подача до суду відзиву на позовну заяву 15 000 грн, підготовка і подача до суду заперечення на відповідь на відзив 10 000 грн., аналіз висновків ВС 5000 грн., підготовка і подача до суду заперечення на клопотання представника позивача про витребування доказів 3000 грн., участь у судових засіданнях з розгляду справи (9 засідань по 3000 грн., за одне засідання незалежно від його тривалості) 27000 грн., а всього на суму 60 000 грн.

18 липня 2025 року відповідач ОСОБА_8 частково оплатила адвокату надану правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 29702,97 грн., що підтверджується платіжною інструкцією та листом-уточнення АТ КБ «Приватбанк».

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами першою-третьою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За нормами ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При цьому, ч. 6 ст. 137 ЦПК України покладає обов`язок доведення неспівмірності витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

На виконання вказаних вимог, адвокатом Мерінової Н.В. було надано до суду Договір про надання правничої допомоги №12-25 від 26.02.2025 року, додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги від 30.03.2025 року, Акт приймання-передачі наданої правничої допомоги від 18 липня 2025 року, платіжну інструкцію від 18.07.2025 року та лист уточнення АТ КБ «Приватбанк», відповідно до якої банком були перераховані кошти на суму 29702,97 грн на реквізити ОСОБА_6 ФОП.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 15 липня 2025 року в позові ОСОБА_2 до Орининської сільської ради, ОСОБА_1 , Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання незаконним і скасування рішення Орининської сільської ради від 21.05.2024 року № 19 про передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею - 2,0659 га, кадастровий номер :08:003:0036, що розташована на території Орининської сільської ради ,Кам?янець-Подільського району, Хмельницької області з одночасним припиненням права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, площею - 2,0659 га, кадастровий номер :08:003:0036, яке зареєстровано 29.05.2024 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер відомостей про речове право:55300172, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 224 та скасування державної реєстрації іншого речового права (права оренди) Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант» () щодо земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,0659 га, кадастровий номер :08:003:0036, що зареєстроване 27.06.2024 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право № 55697241, на підставі Договору оренди землі б/н від 31.05.2024 року, укладеного між ОСОБА_1 та СТОВ «Гарант», з одночасним припиненням такого права - відмовлено.

Враховуючи те, що в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено, то з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, на користь відповідача слід стягнути витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції з позивача.

Разом з цим, судвважає, що розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу є значно завищеним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21, провадження № 12-14гс22, зроблено висновок, про те, що суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.

Разом з тим, у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява № 19336/04).

З огляду на зазначене положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи.

Подібні правові висновки викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

Адвокат Рудик В.А. у поданому запереченні на заяву посилається на непропорційність заявлених витрат на правничу допомогу до предмета спору.

Суд, з урахуванням вище наведеного та з урахуванням конкретних обставин справи, обґрунтованості та реальності понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, розумності їхнього розміру, принципу співмірності судових витрат, розміру наданої правничої допомоги, складністю справи та виконаними адвокатом послугами, часом, витраченим на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих послуг, результатами розгляду справи, приходить до висновку, що розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 60 000 грн. є завищеним.

При цьому суд вважає, що з позивача ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн., що буде відповідати критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, необхідних процесуальних дій сторони та часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги у суді першої інстанції.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що надані докази про понесення відповідачем судових витрат на правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи в суді першої інстанції в розмірі 10 000 грн. є достатніми, допустимими та достовірними.

З огляду на викладене та враховуючи те, що в задоволенні позову ОСОБА_2 було відмовлено, то на підставі норм ст. 141 ЦПК України відсутні підстави покладення витрат позивача на правову допомогу на відповідачів.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про те, що заява представника відповідачаМерінової Н.В. про ухвалення додаткового рішення у справі підлягає задоволенню частково з ухваленням додаткового рішення у справі про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у цій справі, пов`язаних з розглядом справи в суді першої, в розмірі 10 000 грн. В свою чергу в задоволенні заяви ОСОБА_2 про стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 137, 141, 270 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Мерінової Наталії Володимирівни задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 10 000 (десять тисяч ) гривень.

В іншій частині в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Мерінової Наталії Володимирівни відмовити.

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції відмовити.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього додаткового рішення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складення повного судового рішення (додаткового) 01 серпня 2025 року.

Суддя І.О. Пилипенко