Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1793/24
Провадження № 2/376/184/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року Сквирський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді - Коваленка О.М.,

за участі секретаря - Щур А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сквира Білоцерківського району Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сквирської міської ради Київської області про визнання права власності на житловий будинок,

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтуванні вказала, що за громадянкою ОСОБА_2 згідно рішення Сквирського районного суду по справі №2-813/2001 року від 15.11.2001 року визнано право власності на житловий будинок незакінчений будівництвом, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Відповідачем по даній справі була Шамраївська сільська рада, яка дала погодження на дане рішення. Правонаступником Шамраївської сільської ради є Сквирська міська рада.

Позивачка ОСОБА_1 купила незакінчений будівництвом житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі-продажу від 30.08.2002 року у громадянки ОСОБА_2 .

При зверненні ОСОБА_1 до Сквирської міської ради для відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд було відмовлено, оскільки під час воєнного стану оформити право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку неможливо без права власності на цей будинок, а закінчений будівництвом житловий будинок прийняти в експлуатацію належним чином неможливо без права власності на земельну ділянку під ним.

Позивачка проживає у даному будинку з 2003 року, є його власником згідно договору купівлі-продажу від 30.08.2002 року. Крім того, позивачка регулярно сплачує податки за земельну ділянку, на якій знаходиться її будинок.

На підставі вищевикладеного позивачка ОСОБА_1 просить суду:

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок садибного типу загальною площею 37,8 м2, житловою площею 15,9 м2 з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Соболь Б.В. у судове засіданні не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить задовільнити його у повному обсязі (а.с.22).

Представник відповідача Сквирської міської ради у судове засідання не з`являвся, про розгляд справи відповідач повідомлений належним чином. Надіслали до суду Відзив на позовну заяву, посилаючись на те, що ч.2 ст.351 ЦК України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації, а тому просять відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог (а.с.17-19, 26-29).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання на підставі вимог ст.247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що згідно рішення Сквирського районного суду по справі №2-813/2001 року від 15.11.2001 року за ОСОБА_2 визнано право власності на житловий будинок незакінчений будівництвом, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Відповідачем по даній справі була Шамраївська сільська рада, яка дала погодження на дане рішення, що підтверджується копією РішенняСквирського районного суду по справі №2-813/2001 року від 15.11.2001 року (а.с.35-36).

Позивачка ОСОБА_1 купила незакінчений будівництвом житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , у громадянки ОСОБА_2 , що підтверджується копією Договору купівлі-продажу від 30.08.2002 року, посвідчений виконуючою обов`язки державного нотаріуса Сквирської державної нотаріальної контори Приймак А.Г., зареєстровано в реєстрі за №2072 (а.с.5).

При зверненні ОСОБА_1 до Сквирської міської ради для відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд було відмовлено, оскільки під час воєнного стану оформити право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку неможливо без права власності на цей будинок, а закінчений будівництвом житловий будинок прийняти в експлуатацію належним чином неможливо без права власності на земельну ділянку під ним.

Позивачка проживає у даному будинку з 2003 року, є його власником згідно договору купівлі-продажу від 30.08.2002 року. Крім того, позивачка виготовила технічний паспорт на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами 17.05.2024 року (а.с.6-7) та застрахувала житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що підтверджується копією Договору страхування майна від 04.06.2024 року Серія 97-20 №5704435 (а.с.8).

У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

У відповідності до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва) при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону № 2780-XII спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. У зв`язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Так, у статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97 ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції , зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з частиною першою статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Аналіз норм ЦК України вказує на те, що право власності - це сукупність правових норм, які регулюють відносини, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням власником належним йому майном на свій розсуд і в своїх інтересах, усунення третіх осіб від протиправного втручання у сферу його володіння цим майном, а також обов`язки власника не порушувати прав та законних інтересів інших осіб. Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у статтях 335 та 376 ЦК України. В інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту прийняття його до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до Закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , оскількижитловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , незавершеного будівництва дійсно належить ОСОБА_1 згідно Договору купівлі-продажу від 30.08.2002 року, ОСОБА_1 звершила будівництво будинку та виготовила технічний паспорт на житловий будинок, користується ним більше 20 років, права третіх осіб не порушує.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 4,5,12,13, 19, 81, 82,211,247,258,259,263265,352,354 ЦПК України ст.ст. 317, 319,321,328, 331, 375, 376, 392 ЦК України, суд,

Ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Сквирської міської ради Київської області про визнання права власності на житловий будинок - задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок садибного типу загальною площею 37,8 м2, житловою площею 15,9 м2 з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.М. Коваленко