Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.07.2025 Справа №607/6666/24 Провадження №2/607/1110/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Гайдук М.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_3 до Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, тертя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 , про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 30 березня 2021 року №46 «Про затвердження висновку щодо встановлення порядку участі батька у вихованні дитини»,

В С Т А Н О В И В:

25.03.2024 позивач ОСОБА_3 , у інтересах якої діє представник ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, тертя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 , про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 30 березня 2021 року №46 «Про затвердження висновку щодо встановлення порядку участі батька у вихованні дитини», у якому просить визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Бойковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 30.03.2021 №46 «Про затвердження висновку щодо встановлення порядку участі батька у вихованні дитини».

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням комісії з питань захисту дитини виконавчого комітету Бойковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №08 від 23.03.2021 доручено Службі у справах дітей Байковецької сільської ради підготувати висновок про встановлення порядку участі батька ОСОБА_4 у вихованні дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 22.03.2021 зазначеною службою складено висновок про встановлення порядку участі батька ОСОБА_4 у вихованні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В подальшому, рішенням виконавчого комітету Бойковецької сільської ради Тернопільського району №46 від 30.03.2021 затверджено зазначений висновок, яким встановлено порядок участі батька ОСОБА_4 у вихованні дитини ОСОБА_5 , а саме: понеділок з 17.00 год. по 21.00 год.; середа з 17.00 год. по 21.00 год.; перша, третя п`ятниця місяця з 17.00 год. по суботу 21.00 год.; друга, четверта неділя місяця з 10.00 год. по суботу 21.00 год; святкові дні відповідно до графіку; день народження батька з 10.00 год. по 21.00 год.; день народження дочки з 11.00 год. по суботу 19.00 год. за місцем проживання дочки; 14 днів протягом року з можливістю спільної поїздки на відпочинок та оздоровлення дочки.

Позивач вважає, що означене рішення відповідача є протиправним. Так, відповідачем в порушення п.4.6, 4.9 Регламенту виконавчого комітету Байковецької сільської ради, який затверджений рішенням Бакковецької сільської ради від 27.11.2020 №142, проект оскаржуваного рішення не розроблявся, тому його прийнято без погодження проекту розробниками та відділом юридичної та кадрової роботи, за відсутності електронного варіанту проекту рішення та пояснювальної записки. За таким обставин вважає, що дії відповідача є протиправними та такими, які не відповідають вимогам чинного законодавства при прийнятті рішення виконавчого комітету Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 30.03.2021 №46 «Про затвердження висновку щодо встановлення порядку участі батька у вихованні дитини». Також позивач вважає, що спірне рішення суперечить актам цивільного законодавства, а саме Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМ України від 24.09.2008 №866.

Ухвалою судді від 08.04.2024 відкрито провадження у даній справі та ухвалено провести її розгляд за правилами загального позовного провадження.

23.04.2024 судом зареєстрований відзив на позовну заяву, поданий представником Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, згідно із яким відповідач позов не визнав. Зазначив, що позивач у своєму зверненні від 02.04.2021 до відповідача не просила проекту рішення виконавчого комітету, саме тому відповідач не вважав за потрібне надавати його проект. Вважає, що твердження позивача про те, що відповідачем не розроблявся проект спірного рішення виконавчого комітету є хибним та не відповідає дійсності. Проект оскаржуваного рішення був попередньо розроблений, відповідно винесений на порядок денний виконавчого комітету 30.03.2021 та прийнятий одноголосно. При формуванні проекту спірного рішення було дотримано визначений Регламентом порядок прийняття рішень виконавчого комітету, у тому числі пунктів 4.6, 4.9, а сам проект рішення виконавчого комітету містить посилання на норми чинного законодавства України; обґрунтування необхідності його прийняття, розгляд звернень фізичних осіб, тощо; інформацію про те, хто особисто буде організовувати та контролювати виконання документа; всі необхідні візи погодження. У разі відсутності у керуючої справами (секретаря) виконавчого комітету завізованого проекту рішення виконавчого комітету та електронного варіанту, такий проект рішення не підлягає розгляду. Проект рішення не є документом на підставі якого приймалось спірне рішення. Вважає, що спірне рішення прийнято з дотриманням як вимог законодавства України так і Регламенту. Крім цього, зазначив, що на його думку, доказів, які б підтверджували те, що спірне рішення суперечить Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМ України від 24.09.2008 №866 позивачем не надано. Вважає, що орган опіки та піклування прийняв спірне рішення з дотриманням вимог чинного законодавства, з урахуванням пропозиції сторін, бажання кожного із батьків приймати участь у житті дитини, а головне права дитини знати своїх батьків, отримувати їх турботу, піклування, зростати в атмосфері любові, мати побачення та спілкування із кожним із батьків, що відповідає найкращим інтересам дитини. Відтак, представник відповідача просить відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог.

04.05.2024 року через систему «Електронний суд» позивачем подано відповідь на відзив, згідно із яким сторона позивача заперечила, щодо доводів викладених відповідачем у відзиві. Представник позивача зазначив, що на його думку, при прийнятті спірного рішення відповідачем не були враховано те, що позивач 01.03.2022 разом із своєю дочкою ОСОБА_6 , 08.02.2018 року на законних підставах, без будь-яких обмежень та заборон виїхала за межі території України, на даний час проживає у США, отримавши дозвіл на законне вільне перебування та проживання в США. Також покликається на висновок судово-психологічної експертизи №10329 від 04.04.2024, згідно із яким психоемоційний стан малолітньої дитини ОСОБА_5 , який характеризується наявністю негативних (тривожних) емоційних переживань пов`язаних із конфліктною поведінкою батька під час спілкування із дитиною, що не було враховано відповідачем при прийнятті спірного рішення.

Сторона відповідача заперечення на відповідь на відзив не подавала.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 письмових пояснень щодо позову не подавав.

Протокольною ухвалою судді без видалення суду до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 11.09.2024 постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, що відображено в протоколі судового засідання.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Дембіцький П.Д. позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, та просив суд його задоволити.

Представник відповідача у судовому засіданні щодо задоволення позову заперечив, з підстав наведенх у відзиві на позов.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки, хоча належним чином, неодноразово повідомлявся про місце та час розгляду справи.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

Позивач ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.05.2014, який в подальшому було розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 лютого 2021 року ухваленого у справі №607/22964/20, яке набрало законної сили та у якому народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 донька ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

Рішенням комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №08 від 23.03.2021 доручено службі у справах дітей Байкуовецької сільської ради підготувати висновок про встановлення участі батька ОСОБА_4 у вихованні дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Виконавчим комітетом Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області підготовлено проект рішення «Про затвердження висновку щодо встановлення порядку участі батька у вихованні дитини», на якому наявні погодження начальника відділу юридичної та кадрової роботи та начальника служби у справах дітей зазначеної ради та згідно із яким пропонувалось виконавчому комітету затвердити висновок про встановлення порядку участі батька ОСОБА_4 у викхованні дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 (висновок додається).

Рішенням виконавчого комітету Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 30.03.2021 №46 «Про затвердження висновку про встановлення порядку участі батька у вихованні дитини», виконавчий комітет зазначеної ради вирішив затвердити висновок про встановлення порядку участі батька ОСОБА_4 у вихованні дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (висновок додається).

Як вбачається із додатку до вказаного рішення, висновком про встановлення порядку участі батька ОСОБА_4 у вихованні дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , захищаючи права та законні інтереси дитини, керуючись Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та п.73 постанови КМ України від 24.09.2008 №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», беручи до уваги думку членів комісії з питань захисту прав дитини Байковецької сільської ради, а також результати відкритого голосування, встановити наступний порядок участі батька ОСОБА_4 у вихованні дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

понеділок з 17.00 год. по 21.00 год.;

середа з 17.00 год. по 21.00 год.;

перша, третя п`ятниця місяця з 17.00 год. по суботу 21.00 год.;

друга, четверта неділя місяця з 10.00 год. по суботу 21.00 год;

святкові дні відповідно до графіку; день народження батька з 10.00 год. по 21.00 год.;

день народження дочки з 11.00 год. по суботу 19.00 год. за місцем проживання дочки;

14 днів протягом року з можливістю спільної поїздки на відпочинок та оздоровлення дочки.

Як вбачається із означеного висновку, при його прийнятті, розглядались: заява батька ОСОБА_7 про визначення способу у його вихованні дочки, зустрічна заява матері дитини ОСОБА_3 у якій вона просила встановити свій графік побачень батька із дочкою; обстеження умов проживання обох батьків, які було проведено та яким підтверджено, що умови для проживання, перебування та виховання дитини створені відмінні, як у батька, так і у матері; думка обох батьків, які не дійшли згоди у питанні участі батька у вихованні дитини.

Крім цього, як вбачається із витягу іх протоколу №9 засідання виконавчого комітету Байковецької сільської ради від 30.03.2021, при прийнятті спірного рішення на засіданні виконавчого комітету були присутні 13 членів виконавчого комітету, відсутні - 4. Під час засідання виконавчого комітету було затверджено порядок денний, у тому числі розгляд питання «Про затвердження висновку щодо встановлення порядку участі батька у вихованні дитини». При прийнятті рішення по вказаному питанні, провдилось голосування присутніми членами виконавчого комітету вказаної ради, за результатами якого за затвердження означеного висновку проголосували 13 членів виконавчого комітету, проти 0, утримались - 0.

Згідно із витягом із протоколу №02 засідання комісії з питань захисту прав дитини Байковецької сільської ради від 23.03.2021, на ньому були присутні 09 членів комісії, а також запрошені батьки - ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та фахівець із соціальної роботи. Питання, яке розглядалось вказаною комісією встановлення порядку участі батька ОСОБА_4 у вихованні дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також, на засіданні зазначеної комісії було заслухано батька ОСОБА_4 , який просив визначити варіанти способу участі його у вихованні дочки, а також матір ОСОБА_3 , яка наполягала на тому, що дитина сумує за батьком та хоче спілкуватись із ним, що вона не чинитиме перешкод у спілкуванні доньки із батьком, проте не погоджується залишати дочку у батька на ніч та просила визначити інший варіант способу участі батька у вихованні дочки. За результатами обговорення (відкритого голосування), було прийнято рішення, яким було встановлено порядок участі батька ОСОБА_4 у вихованні дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який відповідає тому, що викладений у висновку про встановлення порядку участі батька ОСОБА_4 у вихованні дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та який в подальшому затверджено рішенням виконавчого комітету Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 30.03.2021 №46 «Про затвердження висновку про встановлення порядку участі батька у вихованні дитини».

Також судом з`ясовано, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 вересня 2021 року у справі №607/8958/21 було визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_3 ..

Відповідно до пунктів 4,6, 4.9 Регламенту виконавчого комітету Байковецьої сільської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 27.11.2020 №142, матеріали, що подаються на розгляд виконавчого комітету мають бути подані своєчасно керуючому справами (секретарю) виконавчого комітету: - проекти рішення завізовані розробниками та відділом юридичної та кадрової роботи; - електронний варіант проекту рішення; - пояснювальну записку з обговорюваного питання, яка містить необхідні розрахунки, обґрунтування і прогнози соціально-економічних та інших результатів реалізації документа, у разі відсутності зазначених віз до проекту рішення виконавчого комітету відповідний проект рішення не підлягає розгляду. Проект рішення виконавчого комітету повинен містити: - посилання на норми чинного законодаства України; - обґрунтування необхідності його прийняття, реагування на документи органів державної влади, виконання власних розпорядчих документів, виданих раніше, виконання доручень, розгляд звернень юридичних і фізичних осіб, тощо; - джерела фінансування запропонованих заходів; - коментар (за потреби); - план організаційних заходів щодо виконання документа (за потреби); - кінцевимй термін виконання документа, проміжні строки інформування про хід виконання; - інформацію про те, хто особисто буде організовувати та контролювати виконання документа; - прізвище виконавця; - всі необхідні візи погодження.

Відповідно до висновку судово-психологічної експертизи № 10334 від 12 квітня 2024 року проведеного ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз», вбачається що малолітня дитина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має наступні вікові та психологічні особливості: довірливість, щирість та безпосередність поведінки, достатній віку запас уявлень, розвинене мовлення, здатність до проведення порівняння на наочно-образному рівні та початкової абстракції, встановлення простих логічних зв`язків, здатність до початкової оцінки суспільних норм та регуляції поведінки відповідно до вимог цих норм, добре розвинені мнестичні здібності, здібності до навчання, цілеспрямованість в діяльності, пізнавальні інтереси, що вказує на те, що психоемоційний та розумовий розвиток дитини відповідає її віковому періоду. Психоемоційний стан малолітнього дитини ОСОБА_5 характеризується наявністю негативних (тривожних) емоційних переживань пов`язаних з конфліктною поведінкою батька під час спілкування з дитиною. Соціально-підтримуюче оточення для дитини ОСОБА_5 утворює її матір ОСОБА_3 . Мати ОСОБА_3 здійснює дії, спрямовані на створення гармонійних умов для розвитку дитини та формування у дитини відчуття гармонійних умов для розвитку дитини та формування у дитини відчуття психологічного благополуччя, що обумовлює позитивний вплив на психологічний стан та розвиток дитини.

ОСОБА_5 виявляє надійний тип прив`язаності, виражене позитивне значиме ставлення та міцний емоційний зв`язок до матері ОСОБА_3 . До батька ОСОБА_4 дитина виявляє ознаки

Формування негативі стичного ставлення та тривожно-уникаючого типу прив`язаності внаслідок конфліктної поведінки батька під час спілкування з дитиною та конфліктної поведінки батька відносно матері. Виховна поведінка матері відносно дитини ОСОБА_5 характеризується систематичністю піклування про дитину, стабільністю, наявністю комплексу дій спрямованих на створення гармонійних умов для розвитку дитини та формування у дитини відчуття психологічного благополуччя та здійснює позитивний вплив на розвиток дитини, психоемоційний стан та відчуття психологічного благополуччя дитини ОСОБА_5 переїзд із звичайного місця проживання у США до України, зміна умов проживання, виховання, обмеження контактів із матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_5 з урахуванням особливостей досліджуваної ситуації (малолітнього віку дитини, наявності надійного типу прив`язаності до матері, наявності конфліктної поведінки батька, яка негативно впливає на дитину, сприймання дитиною теперішнього місця свого проживання як центру своїх особистісних та соціальних інтересів, наявності регулярних проявів збройної агресії рф на території України) буде здійснювати негативний вплив на психоемоційний стан, особистійний розвиток та психологічне благополуччя дитини, бо обумовить високий ступінь психотравмування дитини і таким чином спричинить дитині психічні (на моральному рівні) страждання (психічну шкоду) та створить нестерпну обстановку.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.04.2024, справа №607/6903/23, яке набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Байковецька сільська рада в особі Служби у справах дітей Байковецької сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління національної сервісної служби у Тернопільській області про негайне повернення неповнолітньої дитини за попереднім місцем її проживання в Україні

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.12.2024, справа №607/11888/22, яке набрало законної сили, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Байковецька сільська рада Тернопільського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління національної соціальної сервісної служби у Тернопільській області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення способу участі батька у спілкуванні з дитиною, позов задоволено частково. Ухвалено усунути перешкоди ОСОБА_4 в спілкуванні з дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з боку матері ОСОБА_3 , шляхом визначення батькові дитини ОСОБА_4 наступних способів спілкування з дитиною ОСОБА_5 , без присутності матері ОСОБА_3 : кожної суботи та неділі місяця в часовий проміжок з 17:00 години (за київським часом), протягом 15 хвилин, за допомогою сервісу відеозв`язку через програми Telegram, Viber, WhatsApp, Zoom, Skype; в інші дні та години місяця, спілкування можуть відбуватися за попередньою домовленістю між батьками ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Зобов`язано ОСОБА_4 не порушувати графік спілкування з дитиною ОСОБА_5 . Зобов`язано ОСОБА_3 поважати батьківські права ОСОБА_4 організовувати спілкування дитини у визначені дні та час в режимі відеозв`язку через програми Telegram, Viber, WhatsApp, Zoom, Skype та не чинити перешкоди у спілкуванні ОСОБА_4 з дитиною ОСОБА_5 . У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Як зазначив суд у вказаному рішенні від 09.12.2024, справа №607/11888/22, «… Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Байковецької сільської ради про встановлення порядку участі батька ОСОБА_4 у вихованні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 31 від 07 лютого 2023 року, встановлено порядок участі батька ОСОБА_4 у вихованні дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: понеділок з 17:00 год по 21:00 год; середа з 17:00 год по 21:00 год; перша, третя п`ятниця місяця з 17:00 год по суботу 21:00 год; друга, четверта неділя місяця з 10:00 год по 21:00 год; святкові дні відповідно до графіку; день народження батька з 10:00 год по 21:00 год: день народження доньки з 11:00 год по 19:00 год, за місцем проживання доньки; 14 днів протягом року з можливістю спільної поїздки на відпочинок, оздоровлення дочки….Звертаючись до суду із даним позовом ОСОБА_4 покликався на те, що на початку повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну, не знаючи масштабів просування воєнних дій та діючи в інтересах дитини, він надав дозвіл на тимчасовий виїзд його дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за кордон до країн Європейського Союзу на період з 24 лютого 2022 року по 24 лютого 2023 року. Однак станом на теперішній час, відповідачка, в порушення умов вказаної заяви, перетнувши кордон України разом дитиною знаходиться у США і позбавила його можливості зростати в опіці батька, а також позбавила можливості будь якого їхнього спілкування, що порушує як його права батька, так й інтереси малолітньої дитини. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.04.2024, справа №607/6903/23, яке залишено без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 06.11.2024, встановлено, що ОСОБА_3 разом із дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на законних підставах покинули Україну та перетнули кордон із Республікою Польща, та в подальшому прибули до США згідно тимчасової програми для українців та їм було надано компетентним органом США гуманітарний пароль (дозвіл) для в`їзду класу DT на кордоні США. Також судом встановлено, що поки в Україні тривають воєнні дії, продовжуються обстріли її міст та селищ, на її території немає жодного безпечного з воєнної точки зору місця, що є достатньою підставою для застосування підпункту «b» п.1 ст.13 Гаазької конвенції 1980 року, який унеможливлює повернення дитини до країни місця постійного проживання, якщо повернення загрожує їй заподіянням фізичної або психічної шкоди або іншим шляхом створить для дитини нетерпиму обстановку. Окрім цього, судами встановлено та підтверджено матеріалами справи, що малолітня ОСОБА_5 на підставі отриманого тимчасового захищеного статусу відповідно до розділу 244 Закону про імміграцію та громадянство, терміном дії з 03 січня 2024 року до 19 квітня 2025 року мешкає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 у м.Чікаго, США, має медичне страхування, з травня 2022 року відвідує дитячий садочок, вивчила англійську мову та завела друзів, а з осені 2023 року зарахована до початкової школи та відвідує численні гуртки такі як танці, художня гімнастика, плавання на яких досягає хороших результатів та які їй подобається відвідувати…». «…Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні позовних вимог про повернення дитини і на даний час дитина знаходиться разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 у м.Чікаго, США, суд не приймає до уваги висновку органу опіки та піклування Байковецької сільської ради про встановлення порядку участі батька ОСОБА_4 у вихованні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 31 від 07 лютого 2023 року, оскільки він наданий органом опіки та піклування при умові знаходження дитини на території України…За таких обставин, враховуючи фактичні обставини справи, з урахуванням найкращих інтересів дитини, з метою забезпечення її сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку та можливістю спільного спілкування з батьком, вік дитини, стану здоров`я, розпорядок дня і ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, суд дійшов висновку, що слід усунути перешкоди ОСОБА_4 в спілкуванні з дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з боку матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , шляхом визначення батькові дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , наступних способів спілкування з дитиною ОСОБА_5 , без присутності матері ОСОБА_3 : кожної суботи та неділі місяця в часовий проміжок з 17:00 години (за київським часом), протягом 15 хвилин, за допомогою сервісу відеозв`язку через програми Telegram, Viber, WhatsApp, Zoom, Skype; в інші дні та години місяця, спілкування можуть відбуватися за попередньою домовленістю між батьками ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участі ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб ( пункт 10 частини 2 статті 16 ЦК України).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.

Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У відповідності дост. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає.

Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою устатті 129 Конституції України.

Щодо позовних вимог позивача про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 30.03.2021 №46 «Про затвердження увисновку щодо встановлення порядку участі батька у вихованні дитини», суд зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частини друга і третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

За положеннями статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина,яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини першої статті 19 СК України у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх прав та інтересів до органу опіки та піклування.

У частині першій статті 158 СК України, визначено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до частини другої статті 19 СК України рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другоюстатті 170 цього Кодексу.

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору.

З указаного вбачається, що законодавець визначив певний порядок вирішення батьками питання участі у виховані дитини. Законодавством встановлена варіативність вирішення цього питання, тобто батьки можуть його вирішити у судовому порядку або звернутися до відповідного органу опіки і піклування.

Згідно з ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів. Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 справа № 905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц.

Крім цього, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.01.2021 у справі №916/1415/19 зазначила, що розглядаючи справу, суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як уже було встановлено судом, в даному спорі предметом оскарження є рішення виконавчого комітету Байковецької сільської ради Тернопільського району тернопільської області від 30.03.2021 №46 «Про затвердження висновку щодо встановлення порядку участі батька у вихованні дитини».

Спірне рішення виконавчого комітету Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 30.03.2021 №46 прийнятно згідно ст. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 8,12,15 Закону України «Про охорону дитинства», ст.19,157,158 Сімейного Кодексу України, п.74 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», урахувавши рішення комісії з питань захиту прав дитини від 23.03.2021 №08. При цьому, суд констатує, що прийняттю спірного рішення передувало засідання комісії з питань захисту прав дитини Байковецької сільської ради від 23.03.2021, що підтверджується витягом із протоколу №02 та на якому було вирішено встановити порядок участі батька ОСОБА_4 у вихованні дитини ОСОБА_5 . Крім цього, при прийнятті комісією вказаного рішення, яке оформлено у виді висновку, ураховувались заяви та побажання двох батьків щодо участі батька у вихованні дитини, а також до уваги брались інетерси самої малолітньої ОСОБА_5 . При цьому, суд відкидає твердження сторони позивача про те, що спірне рішення органу місцевого самоврядування суперечить вимогам пунктів 4.6, 4.9 Регламенту виконавчого комітету Байковецької сільської ради, оскільки у судовому засіданні встановлено, що його прийняттю передував складений проект такого рішення, який був погоджений розробником (службою у справах дітей) та відділом юридичної та кадрової роботи, що стверджується підписами їх керівників. Крім цього, судом також встановлено, що спірне рішення приймалось присутніми членами виконавчого комітету на його засіданні, шляхом голосування, що підтверджено витягом із протоколу №9 засідання виконавчого комітету Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 30.03.2021 року.

Відповідно до підпункту «4» пункту «б» частини першої статті 34 Закону України «Про місцеве самврядування в Україні», до відома виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження: вирішення у встановленому законодавством порядку питань опіки і піклування.

Пунктом 74 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» (у редакції чинній на момент прийняття спірного рішення), установлено, що під час розгляду судом спорів між батьками щодо виховання дитини районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті (у разі утворення), селищної, сільської ради подає суду письмовий висновок про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їх спілкування, складений на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей в результаті проведення бесіди з батьками, дитиною, родичами, які беруть участь у її вихованні, обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються зазначеної справи.

Таким чином, підсумовуючи вище наведене, суд оцінивши та дослідивши докази, а також у їх сукупності, вважає, що позов ОСОБА_3 до Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, тертя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 30 березня 2021 року №46 «Про затвердження висновку щодо встановлення порядку участі батька у вихованні дитини», до задоволення не підлягає. При цьому, як уже зазначав суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивачу, вважає, що спірне рішення виконавчого комітету Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 30.03.2021 №46 прийнятно з урахуванням вимог ст. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 8,12,15 Закону України «Про охорону дитинства», ст.19,157,158 Сімейного Кодексу України, п.74 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», урахувавши рішення комісії з питань захиту прав дитини від 23.03.2021 №08. Крім цього, суд констатує, що як вбачається наведеного вище судового рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.12.2024, справа №607/11888/22, яке набрало законної сили, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Байковецька сільська рада Тернопільського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління національної соціальної сервісної служби у Тернопільській області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення способу участі батька у спілкуванні з дитиною, судом ухвалено усунути перешкоди ОСОБА_4 в спілкуванні з дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з боку матері ОСОБА_3 , шляхом визначення батькові дитини ОСОБА_4 наступних способів спілкування з дитиною ОСОБА_5 , без присутності матері ОСОБА_3 : кожної суботи та неділі місяця в часовий проміжок з 17:00 години (за київським часом), протягом 15 хвилин, за допомогою сервісу відеозв`язку через програми Telegram, Viber, WhatsApp, Zoom, Skype; в інші дні та години місяця, спілкування можуть відбуватися за попередньою домовленістю між батьками ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Зобов`язано ОСОБА_4 не порушувати графік спілкування з дитиною ОСОБА_5 . Зобов`язано ОСОБА_3 поважати батьківські права ОСОБА_4 організовувати спілкування дитини у визначені дні та час в режимі відеозв`язку через програми Telegram, Viber, WhatsApp, Zoom, Skype та не чинити перешкоди у спілкуванні ОСОБА_4 з дитиною ОСОБА_5 . Також, як зазначав суд у своєму рішенні від 09.12.2024, органом опіки та піклування Байковецької сільської ради було встановлено порядок участі батька ОСОБА_4 у вихованні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який затверджено рішенням виконавчого комітету Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 31 від 07 лютого 2023 року, а саме: понеділок з 17:00 год по 21:00 год; середа з 17:00 год по 21:00 год; перша, третя п`ятниця місяця з 17:00 год по суботу 21:00 год; друга, четверта неділя місяця з 10:00 год по 21:00 год; святкові дні відповідно до графіку; день народження батька з 10:00 год по 21:00 год: день народження доньки з 11:00 год по 19:00 год, за місцем проживання доньки; 14 днів протягом року з можливістю спільної поїздки на відпочинок, оздоровлення дочки. Тобто, мав місце спір між батьками малолітньої ОСОБА_5 щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення способу участі батька у спілкуванні з дитиною, який вирішувався в судовому порядку в межах цивільної справи № 607/11888/22. Відтак, з урахуванням даних того, що неповнолітня ОСОБА_5 перебуває за кордоном разом із матір`ю, означеним рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 09.12.2024 було визначено способи батька ОСОБА_4 в участі у спілкуванні із дитиною. ОСОБА_3 не була обмежена у праві захищати свій інтерес під час судового розгляду у справі № 607/11888/22, де предметом спору є встановленні способу участі батька у вихованні дитини, а не ініціювати окрему судову справу щодо оскарження рішення органу опіки та піклування. Спірне рішення №46 виконавчого комітету Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 30.03.2021 «Про затвердження висновку щодо встановлення способу участі батька у вихованні дитини» на даний час не породжує певних правових наслідків для ОСОБА_4 чи ОСОБА_3 , оскільки батько звернувся за вирішенням спору про встановлення способу участі батька у вихованні дитини безпосередньо до суду, за результатом вирішення якого судом був встановлений порядок участі батька у вихованні дитини. Відмовляючи у задоволенні позову, суд вважає за необхідне зазначити на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 333/6816/17 , згідно якої суд виснував, що що ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Не відповідатиме завданням цивільного судочинства звернення до суду з позовом, спрямованим на оцінювання доказів, зібраних в інших справах, на предмет їх належності та допустимості, або з метою створення підстав для звільнення від доказування в іншій справі (для встановлення у судовому рішенні обставин, які би не потрібно було надалі доказувати під час розгляду іншої справи). Недопустимим з огляду на завдання цивільного судочинства є ініціювання позовного провадження з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у іншій справі. Суд вважає, що у цій справі позивач не довела наявності окремого спору, а отже, й наявності свого правомірного інтересу в правовій визначеності, у зв`язку з чим, суд вважає, що ОСОБА_3 обрала неналежний спосіб захисту своїх прав та не довела порушення свого права або інтересу, у зв`язку із чим позов не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 141, 200, 206, 263, 265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, тертя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 30 березня 2021 року №46 «Про затвердження висновку щодо встановлення порядку участі батька у вихованні дитини», відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду у повному обсязі складене 31 липня 2025 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан