Житомирський апеляційний суд
Справа №279/812/25 Головуючий у 1-й інст. Волкова Н. Я.
Категорія 40 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Борисюка Р.М., Шевчук А.М.

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконфекренції в м. Житомирі цивільну справу №279/812/25 за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про виключення з Державного реєстру іпотек, запису про державну реєстрація іпотечного договору, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21 квітня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Волкової Н.Я. в м. Коростені,

в с т а н о в и в :

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом у якому просила виключити з Державного реєстру іпотек, реєстраційний номер обтяження 3116279, запис про державну реєстрацію іпотечного договору, вер. -94, укладеного 18 квітня 2006 року між іпотекодержателем ЗАТ КБ "ПриватБанк" та іпотекодавцем ОСОБА_1 . Позов мотивовано тим, що на підставі договору дарування від 12.10.2004 року, який посвідчений приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Добролежею Л.Г., зареєстрованого в реєстрі за №62.71, та договору купівлі продажу від 18.01.1996 року вона являється співвласником житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 . 19.10.2004 року між нею та відповідачем був укладений кредитний договір. 18.04.2006 року був укладений договір іпотеки (в рахунок забезпечення кредиту), об`єкт обтяження житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . Станом на сьогоднішній день кредитний договір та договір іпотеки в неї не зберігся. В подальшому вона належним чином виконала взяті на себе кредитні зобов`язання. В 2024 році вирішила реалізувати своє право власності на належний житловий будинок. Звернулась до органів нотаріату, де їй було повідомлено про неможливість укласти дану угоду, так як, наявне обтяження даного житлового будинку в Державному реєстрі Іпотек. 29.01.2025 року вона отримала Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до даного витягу, вона виявила наявність обтяження на належний їй житловий будинок. Тип обтяження: іпотека. Зареєстровано 18.04.2006 року реєстратором: приватний нотаріус Добролежа Л.Г. підстава обтяження: договір іпотеки вер. -94. 18.04.2006. Об`єкт обтяження: будинок адреса: АДРЕСА_1 . Іпотекодавець: ЗАТ КБ «ПриватБанк». 29.01.2025 року, у відповідача отримано довідку про те, що станом на 29.01.2025 року позивач не має жодної заборгованості перед AT КБ "ПриватБанк". Як наслідок, дана довідка вказує на те, що позивачем попередні кредитні зобов`язання виконані належним чином, а тому наявні всі підстави про виключення запису про іпотеку в реєстрі іпотек. Листом відповідача від 09.10.2024 року її було повідомлено про виконання повністю взятих на себе кредитних зобов`язань. Однак, заборону останній відмовляється знімати (надати відповідний лист нотаріусу про зняття іпотеки), посилаючись на незрозумілі, неякісні копії договору іпотеки. Другий екземпляр договору іпотеки зберігається у відповідача, тому таке посилання є незаконним. Також наявність даної довідки про зняття іпотеки, в її випадку не вирішить питання щодо внесення в реєстр іпотек відповідних змін, так як дані зміни повинен внести нотаріус, який вносив відомості про іпотеку. Станом на сьогоднішній день, нотаріус не здійснює нотаріальних дій, тому в якості сторони процесу її не залучено до участі у справі. Зважаючи на вищевикладене, позивач вимушена звернутись до суду за захистом порушених прав шляхом виключення з Державного реєстру іпотек запису про іпотеку.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21 квітня 2025 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що ОСОБА_1 отримала довідку, про те, що станом на 29.01.2025 у неї жодного зобов`язання перед АТ КБ «ПриватБанк» немає. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Так як відповідно до довідки, виданої Банком, позивач не має заборгованості перед відповідачем, відповідно договір іпотеки є припиненим, як наслідок необхідно внести відповідні зміни до реєстру іпотек.

08 липня 2025 року від представника АТ КБ «ПриватБанк» - Адаменко Т.С. надійшов відзив у якому просить апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21 квітня 2025 року залишити без змін. У відзиві зазначає, що позивач помилково вважає, що Банк не визнає погашення боргу за кредитом та ухиляється від вчинення дій щодо зняття заборон з предмету іпотеки. Під час розгляду справи судом першої інстанції, Банк зазначив, що жодним чином не заперечує проти реалізації свої прав позивачем та зняття заборон з належного їй нерухомого майна. Натомість, Банком відмовлено у задоволенні заяви позивача, оскільки останньою не дотримано порядок подання такого документу, а саме не надано оригінал договору іпотеки, який повинен зберігатися у позивача. Банк же має обов`язок зберігати подібні документи в паперовому вигляді не більш як п`ять років, а з моменту укладання угоди минув 21 рік. За відсутності оригіналу договору іпотеки Банк через нотаріуса також не зніме заборону, оскільки нотаріус відмовить у вчиненні нотаріальної дії. Тому, Банком роз`яснено право позивача звернутися до державного нотаріального архіву, отримати дублікат договору іпотеки та повторно звернутися до Банку з відповідною заявою. Звертаючись до суду з позовом, а в подальшому і з апеляційної скаргою, позивач не наводить жодних доводів, яким чином Банк порушив її права, внаслідок чого, остання звернулась до суду. Саме на позивача покладений обов`язок обґрунтувати суду свої вимоги поданими до суду доказами, тобто, довести, що права та інтереси позивача дійсно порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують захисту. Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Аналіз наведених вище норм дає змогу дійти висновку, що підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову. Обов`язок доказування та подання доказів відповідно розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні обставини, які обґрунтовують його вимоги або заперечення. Це стосується в першу чергу позивача, яка мала довести наявність тих обставин, на підставі яких вона звернулась з позовними вимогами. Однак, як зазначено вище, таких підстав позивач не навела. Крім того, звернувшись з вимогою про виключення з Державного реєстру іпотек запису про державну реєстрацію іпотечного договору позивач обрав не передбачений законом спосіб захисту свого права, оскільки вимога не ґрунтується на положеннях закону. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (п. 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на порушника. Цивільні права або інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права чи інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Велика Палата неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа та характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. напр. постанови ВП ВС від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц, від 06.04.2021 у справі № 925/642/19). Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 18.01.1996 року та договору дарування 1/10 частки житлового будинку від 12.10.2004 року являється співвласником житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявний запис про заборону на нерухоме майно за реєстраційним номером обтяження 3116279, зареєстрований 18.04.2006 12:28:07 за №3116279 реєстратором: Приватний нотаріус Добролежа Л.Г., 11500, Житомирська обл., м. Коростень, вул.9-го Січня, 4, (04142) 9-65-85, підстава обтяження: договір іпотеки, вер. -94, 18.04.2006, приватний нотаріус Добролежа Л.Г., об`єкт обтяження: будинок, житловий з надвірними будівлями, адреса: АДРЕСА_1 , номер РПВН: 7788270, власник: ОСОБА_1 , заявник: ОСОБА_3 .

Як доказ виконання кредитних зобов`язань перед АТ КБ "ПриватБанк", позивач надала довідку від 29.01.2025 №А5МІJ7CISERCB6NM, що ОСОБА_1 , станом на 29.01.2025 не має заборгованості перед АТ КБ "ПриватБанк".

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що заявивши вимогу про виключення з Державного реєстру іпотек запису про державну реєстрацію іпотечного договору позивач обрав не передбачений законом спосіб захисту свого права.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 просила виключити з Державного реєстру іпотек, реєстраційний номер обтяження 3116279, запис про державну реєстрацію іпотечного договору, вер. -94, укладеного 18 квітня 2006 року між іпотекодержателем ЗАТ КБ "ПриватБанк" та іпотекодавцем ОСОБА_1 , оскільки вона виконала повністю попередні кредитні зобов`язання перед банком.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений статтею 16 ЦК України.

Особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Вимога захисту цивільного права чи інтересу має забезпечити їх поновлення, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі отримання відповідного відшкодування.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі №378/596/16-ц (провадження №14-545цс19).

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 цієї Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності (частина перша статті 546 ЦК України).

Згідно частини першої статті 575 ЦК України іпотека є видом застави.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон) іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3 Закону).

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору( ст.5 Закону).

Підставами припинення іпотеки згідно зі статтею 17 Закону є: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізація предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (частина третя статті 17 Закону ).

Відповідно до ч.3 ст.26 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасування та/або вилученню, крім випадків, передбачених п.1 ч.7 ст.37 цього Закону.

З довідки виданої АТ КБ "ПриватБанк" 29.01.2025 №А5МІJ7CISERCB6NM вбачається, що ОСОБА_1 , станом на 29.01.2025 не має заборгованості перед АТ КБ "ПриватБанк".

Отже, належним способом захисту у даній справі є припинення іпотеки.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові.

Такий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20).

З врахуванням наведених вимог закону та обставин справи, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про виключення з Державного реєстру іпотек, запису про державну реєстрацію іпотечного договору задоволенню не підлягають у зв`язку із обранням неналежного способу захисту.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, надав належну правову оцінку поданим сторонами доказам у їх сукупності та дійшов мотивованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків судів не спростовують.

Оскільки оскаржене судове рішення підлягає залишенню без змін, то підстав для здійснення нового розподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 05 серпня 2025 року.

Головуючий

Судді