Справа № 367/6856/25
Провадження № 2/293/516/2025
УХВАЛА

08 серпня 2025 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі судді Лось Л.В., розглядаючи позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю « ВІН ФІНАНС»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_1 , відповідно до змісту якого просить стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « ВІН ФІНАНС» збитку в якості відповідальності за несвоєчасне виконання рішення суду у справі №367/8236/13-ц у розмірі 90 990,14 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач допустив прострочення виконанням платежів по виконанню рішення суду у справі №367/8236/13-ц, в результаті чого позивач поніс інфляційні втрати, які просить стягнути з відповідача.

Ухвалою від 18.06.2025 Ірпінський міський суд Київської області справу № 367/6856/25 передав на розгляд за територіальною підсудністю до Черняхівського районного суду Житомирської області.

18.07.2025 справа надійшла до Черняхівського районного суду Житомирської області та на підставі протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями передана для розгляду судді Лось Л.В.

21.07.2025 суд у порядку ч.6 ст. 187 ЦПК України звернувся до Виконавчого органу Черняхівської селищної ради з метою отримання інформації щодо зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 .

28.07.2025 на адресу суду від Черняхівської селищної ради надійшов лист, згідно якого інформація щодо місця реєстрації на території Черняхівської територіальної громади гр. ОСОБА_1 відсутня.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху за таких підстав.

Позовна заява повинна відповідати загальним вимогам щодо її форми та змісту, передбаченим ст.ст.175, 177 ЦПК України.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Натомість позивач не зазначає дату народження віповідача, номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти відповідача, також не зазначає відомості про наявність або відсутність електронного кабінету у відповідача.

Отже, позивачу варто вказати відомості про відповідача, зокрема, дати народження та частині відсутності або наяності електронного кабінету, електронної пошти, номеру телефону.

Відповідно до п.5 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Частиною першою статті 27 ЦПК України, яка визначає правила підсудності, встановлено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Позивачем в позові не зазначено, що адреса відповідача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) , однак позивач не додав жодних доказів, що б вказували на останнє відоме місте проживання відповідача.

Крім того, умовами статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Вказуючи на належність засвідчення копії суд зазначає, що копії має бути належної якості, щоб на ній можна було прочитати весь текст документа, чітко було видно всі реквізити, поля документа не було порушено, з відміткою про засвідчення копії документа, особою, яка його посвідчує, яка складається: зі слів «Згідно з оригіналом», назви та особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису, та печатки (для нотаріального завірених копій, копій, що подаються адвокатом як представником (за наявності такої печаті), чи які подаються юридичними особами публічного та приватного права).

Додані до заяви документи, всупереч вимогам п. 2ст. 95 ЦПК України, оскільки копія рішення Ірпінського міського суду Київської області від 20.12.2013 року № 367/8236/13-ц та ухвала Ірпінського міського суду Київської області від 28.11.2019 року № 367/8236/13-ц виготовлено не з оригіналу. Дані рішення виготовлені за допомогою ЄДРСР, у яких є знеособлені частини, що перешкоджає суду ідентифікувати особу відповідача та боржника в даних рішення.

Знеособлення - процедура маскування в тексті електронного примірника судового рішення або окремої думки судді відомостей, що не можуть бути розголошені відповідно до вимог законодавства за допомогою спеціалізованого програмного забезпечення з подальшою вибірковою візуальною перевіркою результатів такого маскування. Результатом процедури знеособлення є створення образу електронного документа (пункт 11 частини першої Розділу І Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень, затвердженого рішенням Вищої Ради правосуддя від 19 квітня 2018 року № 1200/0/15-18).

Копії судових рішень підлягають засвідченню виключно судовою інстанцією-видавником, оскільки їхні оригінали зберігаються у матеріалах судових справ, згідно з Інструкцією з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказам ДСА України від 20 серпня 2019 року № 814 (пункт 9 Розділу ХІ «Засвідчення та видавання копій судових рішень і документів»).

Оскільки копія судового рішення, що міститься серед додатків, не засвідчена належним чином, позивач повинен надати рішення Ірпінського міського суду Київської області від 20.12.2013 року № 367/8236/13-ц та ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 28.11.2019 року № 367/8236/13-ц засвідчену судом першої інстанції, в якого знаходяться матеріали справи.

Таким чином, копії будь-яких документів мають засвідчувати їх дійсність, оскільки мають бути виготовлені з оригіналів та засвідчені судом першої інстанції, в якого знаходяться матеріали справи.

Згідно з ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Одночасно суд звертає увагу позивача, що до наявного розрахунку інфляційних втрат позивача в матеріалах справи відсутні будь-які докази прострочення грошових зобов`язань відповідачем за рішенням суду.

Отже, позивачу варто надати суду доказ звернення до примусового виконання рішення Ірпінського міського суду Київської області від 20.12.2013 року № 367/8236/13-ц та довідку виконавчої служби з розрахунком заборгованості яка утворилась у Дахно Т.М. по виконанню рішення Ірпінського міського суду Київської області від 20.12.2013 року № 367/8236/13-ц, як доказ обґрунтованості нарахованих інфляційних втрат.

Згідно з ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175-177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суд звертає увагу, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Враховуючи викладені вище обставини, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху з наданням позивачу строку для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Керуючись ст. ст.175,177, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю « ВІН ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -залишити без руху.

2. Надати позивачу строк в 5 (п`ять) днів з дня отримання ним цієї ухвали для усунення недоліків, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

3. Роз`яснити позивачу, що у випадку не усунення недоліків позовної заяви, позовна заява буде вважатись неподаною і повернута заявнику.

Інформацію щодо справи учасники справи можуть отримати на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою сторінки: https://cr.zt.court.gov.ua/sud0624/

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Ухвала складена та підписана: 08.08.2025.

Суддя Людмила ЛОСЬ