Справа 635/4188/23
Провадження № 2/635/108/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючий суддя О.М. Пілюгіна

секретар судового засідання Головінов С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, треті особи: Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Мереф`янської міської ради,

представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , яка діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АІ № 1322419 від 09 червня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернулася до суду з позовом та просить визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з нею.

В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що 08 вересня 2006 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. У шлюбі народилась донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 29 листопада 2022 року по справі № 545/3334/22 шлюб між позивачем та відповідачем розірваний. Після припинення спільного проживання з відповідачем з січня 2022 року, за спільною згодою донька проживала з позивачем у місті Харкові, та інколи їздила до батька в с. Тернова. На дату початку повномасштабного вторгнення Росії, донька перебувала у батька за адресою попереднього спільного проживання сторін - АДРЕСА_1 , у будинку, придбаному спільно у шлюбі. У зв`язку з масовими атаками Харківської області та міста Харкова, позивач була вимушена переховуватись в укритті - підвалі школи № 122 міста Харкова, і не мала можливості забрати (повернути) доньку від батька до місця спільного проживання - АДРЕСА_2 . 18 березня 2022 року позивача та інших осіб, що переховувались в укритті, вивезли до міста Мерефа Харківської області. Весь цей час позивач за можливості та наявності мобільного зв`язку, спілкувалась із донькою, яка перебувала із батьком у с. Тернова. З квітня 2022 року ОСОБА_2 категорично заборонив доньці спілкуватись з позивачем і з того часу позивачу достеменно невідоме фактичне місце перебування доньки ОСОБА_5 . Із листування засобами Тelegram ОСОБА_2 повідомляв позивачу про те, що виїхав із донькою до Росії, проте жодних належних та допустимих доказів не надав. Будь-якої згоди відповідачу на вивезення доньки з України позивач не надавала. 20 липня 2022 року позивач звернулась до Харківського ВП ГУНП в Харківській області із заявою про розшук доньки ОСОБА_4 . За наявною інформацією від інспектора Харківського ВП ГУНП в Харківській області, яка спілкувалась в телефонному режимі із відповідачем, він повідомив про те, що разом із донькою проживає в с. Дубровки Брянської області Російської Федерації. Після чого 16 лютого 2023 року позивач подала до Харківського ВП ГУПН в Харківській області заяву з проханням направити на електронну адресу ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 запит з вимогою до ОСОБА_2 надати письмові пояснення (з обов`язковим підписанням такого документу ЕЦП) на підтвердження факту виїзду із дитиною ОСОБА_6 , до Росії та витребувати документи. Листом № A-205/119-67 від 01 березня 2023 року Харківський ВП ГУНП в Харківській області витребував, шляхом направлення на електронну адресу, у відповідача письмові пояснення з зазначених обставин із встановленим строком до 15 березня 2023 року. Оскільки відповідач не надав будь-яких пояснень, Харківським ВП ГУНП в Харківській області надіслано позивачу лист за № А-705/119-67/01 від 16 березня 2023 року, яким повідомлено наступне: «Було встановлено зв`язок з ОСОБА_2 за допомогою месенджера; в телефонному режимі 01 лютого 2023 року із батьком малолітньої по телефону НОМЕР_1 , останній повідомив, що разом із дитиною ОСОБА_6 з травня 2022 року проживає у АДРЕСА_3 , куди останні були вимушені евакуюватись через активні бойові дії на території с. Тернова Харківського району Харківської області, та окупації даного селища. Крім того, 01 березня 2023 року Харківським РУП 2 ГУНП в Харківській області на електронну адресу ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 направлений лист з проханням на підтвердження факту перебування дитини у Росії надати документи в строк до 15 березня 2023 року; проте станом на 17 березня 2023 року жодної відповіді та запитуваних документів від ОСОБА_2 не надійшло, також ОСОБА_2 на зв`язок не виходить, у месенджерах не з`являвся. На даний час будь-яких інших відомостей та документів від ОСОБА_2 до Харківського РУП 2 ГУНП в Харківській області щодо його місця перебування та місця перебування його малолітньої доньки ОСОБА_4 не надходило. Той факт, що відповідач фактично підтримав російську агресію проти України, змінивши країну проживання, підтримав геноцид українського народу, який чинить РФ є вагомою підставою для того, щоб із зазначених причин визначити місце проживання доньки з позивачем. Крім того Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надана відповідь на адвокатський запит за № 91-412000/0/15-22 від 30 грудня 2022 року, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з 01 березня 2022 року по 30 грудня 2022 року перетин кордону України не здійснювала. Отже, відповідач перетнув український кордон, виїхавши на проживання разом із дитиною до РФ виключно злочинним шляхом. Неодноразові спроби позивача поговорити з донькою були марними, відповідач не відповідав на дзвінки, на прохання позивача поговорити з донькою відмовляв, налаштовував та налаштовує доньку проти матері, оскільки проживає з нею і має можливість маніпулювати фразами, діями не в інтересах дитини. Під час перебування у шлюбі сторонами було придбано житловий будинок АДРЕСА_4 . Згідно відповіді Липецької сільської військової адміністрації Харківського району Харківської області № 59 від 16 лютого 2023 року територія с. Тернова Харківського району Харківської області знаходиться в зоні ймовірних бойових дій та в`їзд на територію населеного пункту тимчасового заборонений. З наведеного слідує, що відповідач не має житлового будинку та іншої нерухомості, де міг би проживати із донькою та створити дитині відповідні умови. Проте у позивача у приватній власності є 2/5 частини квартири АДРЕСА_5 , та будинок АДРЕСА_6 . Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 31 травня 2023 року, складеного Службою у справах дітей та сім`ї Мереф?янської міської ради, умови для проживання та виховання дітей створені належним чином, а саме - санітарно-гігієнічні норми не порушені; приватний будинок електрифікований, газифікований, водопостачання в наявності; для дитини є окрема кімната, яка оснащена спальним місцем, місцем для навчання, шафою для речей, для дитини придбані речі. Вихованням, навчанням, забезпеченням культурної програми у вихідні, допомогою з вивченням домашніх завдань, підтриманням режиму дня, охороною здоров`я та матеріальним утриманням доньки від самого народження до 23 лютого 2022 року, коли донька поїхала до відповідача у гості, займалась виключно позивач. Довідкою з КП «Тернівська початкова школа Липецької сільської ради Харківського району Харківської області» підтверджено, що донька навчалась у першому класі з 01 вересня 2021 року, на час вступу до школи дівчинка вміла читати, писати; протягом навчання дівчинка була старанною, відвідувала танцювальний кружок; до школи та на танцювальний кружок дитину приводила і забирала її мати ОСОБА_1 . Враховуючи той факт, що за період спільного проживання з відповідачем донька була дуже прив`язана до позивача, як до матері, позивач в більшій мірі займалась її вихованням, відводила до школи, розвивала дитину, враховуючи наявність у позивача материнського інстинкту, наявність у приватній власності житла у місті Харкові, у місті Мерефа, вік (позивачу 48 років, а батьку дитини - майже 66 років), 22 березня 2023 року позивач засобами електронного зв`язку надіслала відповідачу пропозицію щодо мирного врегулювання спору, у якій зазначила, що вважає, що виключно в інтересах доньки ОСОБА_4 , донька повинна проживати з позивачем та запропонувала в строк до 31 березня 2023 року повідомити позивачу засобами електронного зв`язку на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 про свою згоду/не згоду на визначення місця проживання доньки ОСОБА_4 з позивачем. 04 квітня 2023 року відповідач надіслав відповідь, зі змісту якої вбачається хаотичність думок, безпідставні звинувачення, хворобливі фантазії та надумані звинувачення. Чіткої позиції щодо проживання доньки з позивачем відповідач не повідомив, що свідчить про відсутність наміру добровільно врегулювати ситуацію та діяти виключно в інтересах доньки. За наявною у позивача інформацією, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області припинило сплату пенсії ОСОБА_2 , а інших доходів у відповідача немає, що позбавляє його можливості належним чином утримувати доньку. Визначення місця проживання малолітньої доньки ОСОБА_5 разом з позивачем відповідатиме її інтересам, оскільки позивач має можливість забезпечити їй належні соціально-побутові умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини, її всебічним розвитком, щоб забезпечити її всім необхідним. За вказаних обставин позивач змушений звернутися до суду з позовом.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 липня 2023 року відкрито провадження по справі.

27 липня 2023 року відповідач подав заяву про продовження строку подання відзиву.

31 липня 2023 року позивач подала заяву про виклик свідків.

03 серпня 2023 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні вимог позивача в повному обсязі, зважаючи на наступне. Є рішення Дубровського районного суду Брянської області РФ, яке набрало чинності 08 квітня 2023 року, справа № 2-64/2023 (№ 2-677/2022) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину та визначення місця проживання дитини, в якому суд визначив місце проживання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_2 , стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку та/або іншого доходу щомісяця, починаючи з 01 листопада 2022 року і до повноліття дитини. Рішення було доведене до позивача в повному обсязі і приховане від суду позивачем, але рішення ще не визнано в Україні в установленому законом порядку. Позивач не виконує батьківські обов`язки і не виконала обов`язки члена сім`ї, результатом чого стало руйнування сім`ї, екстрена евакуація та утиски інтересів дитини проживанням без матері в неповній сім`ї. Сімейні стосунки сторін припинені не в січні 2022 року, як стверджує позивач, а після двадцятих чисел березня 2022 року. Офіційно про свій намір не виконувати обов`язки подружжя позивач повідомила 26 березня 2022 року. З 26 січня 2022 року позивач з донькою перебувала у Харкові в гостях у родички, куди поїхала без документів дитини і своїх, включно з паспортом. Таку манеру поведінки позивач використовувала для тиску на відповідача в конфліктних ситуаціях. Паспорт позивача відповідач привіз позивачу 1 травня 2022 року, коли вони з донькою перетнули лінію фронту для зустрічі з позивачем. Жодних згод, як стверджує позивач, на проживання доньки з позивачем, так і на роздільне проживання відповідач не давав, був категорично проти, і це питання не обговорювалося, оскільки вони перебували в гостях. За період перебування в гостях донька жодного разу, всупереч твердженням позивача, не приїжджала до додому до відповідача. Вона важко переживала таку поведінку матері та ситуацію в родині. Донька відмовилася від їжі, з`явилися головні болі, депресія, блукаючі болі в тілі, раптові втрати сил, болі в горлі, серцебиття. Тому відповідач відвідував їх у місті. Сторони жили разом у родички позивача. 21 лютого відповідач переконав позивача в необґрунтованості її позиції та дій і 26 лютого вони з донькою збиралися приїхати додому. 22 лютого 2022 року відповідач зібрався їхати додому в с. Тернова, але автобус не прийшов на автостанцію і йому довелося ще раз переночувати в родички позивача, щоб виїхати наступного дня. Увечері 23 лютого 2022 року, перед від`їздом відповідача, донька несподівано прийняла рішення поїхати додому з ним, не чекаючи, поки мама закінчить справи в Харкові; вранці почалася війна. Таким чином родина була роз`єднана зовнішніми обставинами, але не перервала сімейних стосунків, що підтверджує позивач надалі під час листування з відповідачем. Ні про яке повернення дитини до Харкова мови в позивача не йшлося і не могло йти, тим паче, що в перші дні обстрілу під`їзд будинку, де проживала позивач було зруйновано, і відновлення наразі не планується. Село, на відміну від Харкова, до 08 травня 2022 року обстрілів не зазнавало і там було безпечно для дитини. З моменту потрапляння до підвалу школи № 122 у поведінці позивача з`явилася нелогічність; вона ігнорувала зусилля відповідача, і зусилля спільних знайомих, яких відповідач підключав щоб допомогти їй повернутися до доньки. На вимогу відповідача переїхати в сусідній, спокійний мікрорайон до родичів, які готові були прийняти її з родичкою, отримав категоричну відмову. Позивач почала агресивно ставитися до будь-яких спроб відповідача допомогти їй покинути підвал школи та усувати його від участі в її справах, віддавши перевагу залишитися під обстрілом у підвалі школи на додаткові 2 тижні. За 22 дні перебування в підвалі школи, не дивлячись на те, що відповідач телефонував їй кілька разів на день, позивач тільки один раз попросила доньку до телефону і поговорила з нею на несподівано низькому емоційному рівні, що було відзначено дитиною. Вона не цікавилася можливістю приїзду до доньки, ігнорувала інформацію про коридори, що відкривалися, про приїзд до неї. На третьому тижні перебування в підвалі школи, після багаторазових переконувань відповідача, позивач раптом зрозуміла, що можна приїхати до доньки, і спробувала приїхати на 2 машинах у складі своєї родички, «хлопчика з мамою» та літньої подружньої пари, тому що відповідач запропонував вивезти з собою додатково когось з-під обстрілу. Спроба була невдалою, тому що поїздку готувала позивач самостійно, вже тоді агресивно не дозволяючи відповідачу брати участь у її справах та ігноруючи наявну у відповідача інформацію про відсутність на той момент, відкритих коридорів через фронт. Вони повернулися в підвал школи. Позивач перестала цікавитися можливістю приїзду до дитини. 17 березня 2022 року позивач повідомила відповідачу, що виїхала, без поради з ним, з родичкою ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та його матір до міста Мерефа до однокімнатного приватного будинку, наданого волонтерами. Переїзд не було організовано, як стверджує позивач, кимось стороннім для всіх, хто перебував в підвалі школи. Рішення про переїзд було ухвалено позивачем спільно з ОСОБА_10 для обмеженого кола осіб. Проте відповідач і тут наполягав на переїзді позивача з родичкою до давніх друзів сім`ї, які проживали поруч із Мерефою в с. Просяне і готові були прийняти позивача з родичкою. Але позивач категорично відмовилася це виконати і перервала після цього з відповідачем та донькою контакти, переставши відповідати на дзвінки відповідача 18 квітня 2022 року. Потрапивши в безпечні умови, у вузькій компанії, позивач перестала цікавитися можливістю приїзду до дитини, не виявляла інтересу до стану здоров`я доньки, що знову похитнувся у зв`язку з не припиненою стресовою обстановкою. Інформацію про стан доньки відповідач намагався передати позивачу через спільних знайомих, однак вона її ігнорувала або ніяк не реагувала. Понад два місяці, перебуваючи з донькою в зоні воєнних дій, позивач шукав можливості, намагався переконати позивача та організувати приїзд її додому до доньки, передаючи інформацію через спільних знайомих про можливості повернення до дитини та існуючі коридори проїзду, яку вона або ігнорувала, або давала відмову. Сусід-односелець двічі їздив за позивачем до Харкова. Перший раз вона ігнорувала його телефонний дзвінок. Вдруге відповіла, що в неї все добре і її не потрібно нікуди вивозити. За цей час у с. Тернова приїхало близько 200 осіб жителів села та їхніх родичів і не було жодного смертельного випадку серед тернівчан. Нарешті, дізнавшись про існування стабільного та відносно безпечного коридору до Харкова, 1 травня 2022 року відповідач з донькою приїхали до позивача в м. Мерефу через лінію фронту з метою обговорити сімейні взаємовідносини, подальші дії, зокрема й щодо евакуації, надати їй можливість відновити взаємовідносини і очно поспілкуватися з донькою, а також, можливість відновити сім`ю. Позивач не тільки відмовилася обговорювати з відповідачем подальші взаємовідносини або повертатися додому, а й відмовилася зустрітися з донькою незважаючи на те, що відповідач двічі, повернувшись, пропонував їй це. Крім того ОСОБА_11 , на той час уже її співмешканець, спровокував бійку з відповідачем, наздогнавши його біля хвіртки будинку. 02 травня 2022 року переконавшись, що сім`я остаточно зруйнована, відповідач з донькою змушені були повернутися додому в с. Тернова, де залишалися будинки, господарство, сільгосптехніка та тварини. 04 травня 2022 року активізувався наступ ЗСУ на півночі Харківської області, коридор, яким відповідач з дитиною їздили до Харкова, закрився, залишатися в Терновій стало небезпечно для життя дитини, тим паче, що її стан давно вимагав медичної допомоги. Тому 06 травня 2022 року відповідач з донькою евакуювалися через КПП Плетньовка, КПП Щебекено у Бєлгород до друга відповідача і далі в Брянську область до родичів. Через день, 08 травня 2022 року почалися інтенсивні обстріли АДРЕСА_1 , в якому вони проживали, і № НОМЕР_2 були повністю зруйновані. Позивач своїми вольовими діями позбавила дитину своєї присутності та піклування, маючи всі об`єктивні та створені відповідачем умови для здійснення своїх батьківських обов`язків, залишивши дитину в екстремальній для неї ситуації, заподіявши цим доньці психологічну травму та душевний біль, унаслідок чого донька відкинула її як матір. Таким чином, позивач мала беззаперечну можливість возз`єднатися та перебувати з дитиною в період екстреної евакуації для здійснення своїх батьківських обов`язків та прав і надання дитині необхідної допомоги в ліквідації загрози життю та психіці дитини. Після переїзду до Мерефи позивач відмовилася обговорювати не лише сімейні взаємини, а й здоров`я дитини. Відповідач намагався донести до неї інформацію про здоров`я доньки через спільних знайомих, однак вона відмовлялася приймати її або ігнорувала. У двох розмовах з донькою вона не виявила інтересу до стану здоров`я дитини. Отримавши від відповідача 1 травня 2022 року свій фотоапарат з фотографіями доньки та знімками щоденника очікування її в Терновій, який містив повну інформацію про проблеми здоров`я доньки та проблеми позивача у взаєминах з нею, вона вперше відреагувала через 9 місяців, намагаючись виправдатися тим, що лише за 9 місяців вперше захотіла оглянути фотоапарат. На даний момент позивач не знає стану здоров`я дитини, вичленувавши лише деякі симптоми, про які відповідачу вдалося їй донести. Позивач не виявляє інтересу до справ дитини з моменту переїзду в Мерефу, у двох розмовах з донькою вона не виявила інтересу до справ дитини, що було відзначено донькою після першої розмови і підтверджується в другій. На даний момент позивач не знає її захоплень, взаємин у колективі та з друзями, результатів успішності за навчальний рік, її досягнень. Позивач всупереч інтересам дитини, намагається змінити її місце проживання насильницьким (примусовим) шляхом, відмовляючись обговорювати інтереси дитини та ігноруючи пропозиції відповідача щодо мирного врегулювання, а додана до позову пропозиція має формальний процесуальний характер і не спрямована на мирне врегулювання питання. Донька не тільки не розглядає можливість проживання з позивачем, але й не хоче вступати з нею в контакти. Це сталося внаслідок психологічних травм завданих позивачем дочці не тільки в сімейному інциденті, а й травм, отриманих останніми роками сімейного життя від подібних інцидентів як результат. Відкидання дитиною позивача сталося в результаті захисної реакції від зриву її психіки на вчинки позивача на тлі природної прихильності до матері та позбавлення можливості з нею перебувати. Дитина півтора роки проживає з відповідачем без позивача на новому місці, повністю адаптувалася до нових умов життя. На думку відповідача примусова передача доньки позивачу, у разі задоволення її позову, буде серйозною психологічною травмою для дитини, що не на користь дитини. Наразі донька повністю відновила свій щасливий дитячий світ, зруйнований волею позивача, вона легко влилася у новий шкільний колектив, знайшла багато друзів у школі та у дворі, відвідує танцювальний гурток, секцію легкої атлетики, є дворазовою чемпіонкою області у різних номінаціях, має високу успішність у навчанні, активна, весела, дуже уважна до відповідача і ніколи сама не згадує мати. Ще одна руйнація її психологічного гомеостазу може призвести до серйозних негативних психологічних і соматичних наслідків. Позивач не може забезпечити здорові морально-психологічні умови для життя дитини, оскільки знаходиться в конкубінаті з іншою особою, має слабку неврівноважену психіку, хвора на істерію, що виражалося в регулярних некерованих нападах протягом спільного життя, що може бути однією з причин заподіяння дитині психологічних травм як при спільному проживанні з дитиною в сім`ї до війни, так і після вимушеного розлучення з дитиною після початку війни. Докази позивача про створення кращих, ніж дитина зараз має умов проживання є недостовірними. Твердження позивача, що відповідач з донькою є безпритульними через заборону в`їзду на територію місця проживання у Харківській області є необґрунтованими та не достовірними, оскільки відповідач з донькою на даний момент проживають в РФ та забезпечені окремим житлом з усіма зручностями. Виходячи з позовної заяви позивач не має стабільного доходу, достатнього для утримання дитини. 3 24 лютого 2022 року відповідачу одноосібно і добровільно утримує дитину. Маючи пенсійний вік, великий досвід керівної роботи та комерційної діяльності, добру освіту, відповідач забезпечив стабільний та достатній рівень доходів для створення доньці комфортних умов проживання, займаючись вдома вихованням та освітою дитини. Позивач не зможе приділяти таку кількість часу дочці, оскільки змушена буде працювати для отримання коштів для існування. Крім того відповідач ніколи не перешкоджав спілкуванню позивача з дитиною, але вважає, що спілкування має відбуватися без примусу, не завдаючи травми дитині, і відповідач маю право відмовити позивачу у вимогах примусу дитини до спілкування. Донька самостійно приймає рішення про небажання спілкуватися з позивачем, у чому відповідач неодноразово давав можливість переконатися позивачу телефоном. Місце перебування відповідача з донькою було особисто відповідачем повідомлено позивачу при першому контакті з нею після прибуття на місце 21 липня 2022 року, а також у відповіді ВП ГУНП у Харківській області на її заяву від 20 липня 2022 року.

21 серпня 2023 року позивач подала відповідь на відзив, в якому зазначила, що обставини, викладені відповідачем у відзиві на позов є недостовірними, надуманими та не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки не відповідають дійсності. Позивач не приховувала факт власної обізнаності про наявність такого рішення суду РФ, оскільки воно не визнано відповідачем у встановленому порядку в Україні, а тому є звичайним текстом та не потребує уваги не тільки позивача, але й суду. Аналіз викладеного відповідачем щодо подій у родині підтверджує, що відповідач досі має претензії та образи на позивача у зв`язку з її рішенням про припинення спільного проживання із відповідачем та розірвання шлюбу, і саме тому фактично «примусово утримує дитину» із собою, намагаючись як можна сильніше психологічно «розчавити» позивача. Відповідач є деспотичною та авторитарною людиною. Позивачем доведено та не спростовано відповідачем, що від народження доньки по лютий 2022 року позивач безперервно турбувалась про доньку, виховувала її та в повному обсязі виконувала свої батьківські обов`язки. І виключно через те, що донька на дату початку повномасштабного вторгнення перебувала в гостях у батька, що визнається відповідачем та через подальші постійні перешкоди з боку відповідача у можливості побачити доньку, у спілкуванні з донькою, у поверненні доньки в Україну, до матері, через примусове вивезення доньки без згоди матері за межі України, в країну-агресор, не тільки позивач обмежена у реалізації своїх обов`язків та прав, але й дитина обмежена у праві отримувати любов, турботу, спілкування та можливість проживання із матір`ю. Твердження відповідача про факт спільного проживання позивача із ОСОБА_12 однією сім`єю не відповідає дійсності, є виключно хворобливою фантазією відповідача та не доведено жодним належним та допустимим доказом, а тому такі твердження потребують критичної оцінки. Від дати припинення спільного проживання із відповідачем у січні 2022 року позивач не мала та не має жодних інтимних/подружніх стосунків із особами чоловічої статі. Також твердження відповідача, що він у травні 2022 року у законний спосіб перетнув українсько-російський кордон є неправдивими. Крім того, долучена відповідачем міграційна карта свідчить виключно про те, що відповідач разом із донькою прибув на територію Російської Федерації, проте не доводить факту законного перетину українського кордону (виїзду з України); строк перебування на території РФ зазначений з 06 травня 2022 року по 05 серпня 2022 року, подальші правові підстави перебування відповідача разом із дитиною відповідачем не повідомлені та не доведені. Позивач зауважує, що відповідач при виборі місця евакуації не привіз доньку до позивача у м. Мерефа, яке відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих віднесено до категорії «Території можливих бойових дій», хоча зобов`язаний був привезти дитину до матері, у відносно небезпечне місто, натомість обрав РФ, що свідчить про фактичну «зраду» відповідачем своєї країни. Крім того відповідач із донькою проживає у кімнаті, а не у окремій квартирі/окремому будинку, яка не є його приватною власністю, а тому у будь-який момент дитина разом із батьком можуть бути виселені з даної кімнати. Село Дубровка у Брянській області за офіційними даними вікіпедії має 2 загальноосвітні школи та населення у кількості 6793 осіб. Твердження відповідача про те, що «забезпечені окремим житлом з усіма зручностями» не підтверджені жодним доказом, а тому потребують критичної оцінки. Натомість, проживання дитини разом із матір`ю у місті Мерефа (загальною площею 7.137 кв.км, населенням у кількості 25135 осіб, має 5 загальноосвітніх шкіл, 2 ліцеї, 1 музичну уколу, 1 спортивну школу, 2 центри розвитку дітей) дозволить в повній мірі розвивати, навчати доньку, розкривати її здібності. Також позивачем підтверджено наявність у власності кількох об`єктів нерухомості, в одному з яких - в приватному будинку позивач планує проживати із донькою, в якому відповідно до Акту обстеження умов проживання від 31 травня 2023 року, складеного Службою у справах дітей та сім`ї Мереф`янської міської ради, умови для проживання та виховання дітей створені належним чином, а саме - санітарно-гігієнічні норми не порушені, приватний будинок електрифікований, газифікований, водопостачання в наявності. Для дитини є окрема кімната, яка оснащена спальним місцем, місцем для навчання, шафою для речей, для дитини придбані речі. Щодо сумніву відповідача про фінансову спроможність позивача утримувати доньку. Відповідачу достеменно відомо, що фактично сім`ю утримувала позивач, в той час, як відповідач грався у комп`ютерні ігри та імітував «будівництво патріархату в родині». Позивач має вищу освіту за напрямком «Видавничо-поліграфічна справа», за період з 2002 по 2023 роки здійснювала підприємницьку діяльність. У період з 01 січня 2023 року по 11 серпня 2023 року позивач отримала кошти за надані послуги/консультації на загальну суму 248150,52 грн., що в середньому становить 31000,00 грн. в місяць. Зазначена щомісячна сума є достатньою для того, щоб забезпечити, розвивати, розважати дитину. Натомість, відповідачем не додано жодного належного та допустимого доказу його фінансової спроможності. Відповідач свідомо принижує авторитет матері в очах доньки, намагається відгородити дитину від позивача, що вже спричинило та в майбутньому тільки посилить негативний вплив на психологічний розвиток дитини. Створювані відповідачем протягом тривалого часу перешкоди позивачу у вихованні дитини та спілкуванні з нею мають наслідком руйнування зав`язків із сім`єю, до якої належить як батько, так і мати дитини, а отже в такому разі поведінка відповідача, який створює перешкоди, суперечить сімейним цінностям та не відповідає найкращому забезпеченню інтересів дитини.

28 серпня 2023 року відповідач подав заяву, в якій просив долучити до матеріалів справи пропозицію про мирне врегулювання спору від 24 серпня 2023 року.

05 жовтня 2023 року відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, що відсутність визнання рішення суду РФ про визначення місця проживання дитини в Україні та вихід України з «Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах» не означає відсутність факту існування такого рішення в позові, а відсутність вказівки на нього в позові означає приховування цього факту від суду, а визначення значущості факту для суті справи є прерогативою суду. Дійсно відповідач не спростовував факту обопільної участі у вихованні та утриманні доньки від спільного народження до початку воєнних дій, оскільки це було нормою в сім`ї. Адвокат вводить суд в оману неправдивим (завідомо недостовірним) твердженням, що у відзиві відповідач визнав знаходження доньки з ним «гостями», та те, що відповідач чинить постійні перешкоди позивачу в можливості побачити доньку, в спілкуванні з донькою, в поверненні доньки в Україну, обмежує її в реалізації своїх обов`язків та прав, при цьому позивач не надала суду жодного доказу цих дій. Навпаки, у відзиві відповідач навів безліч належних доказів, що він зробив усе можливе і навіть більше для того, щоб позивач мала можливість реалізувати свої батьківські обов`язки, права та інстинкти, а саме: протягом більш ніж 2 місяців відповідач разом із донькою очікував на приїзд позивача, перебуваючи в зоні бойових дій, вжив усіх заходів, включно з приїздом машини, щоб привезти позивача до доньки, проте позивач не приїхала до дитини, маючи реальну можливість це зробити; 1 травня 2022 року відповідач з донькою приїхав до позивача через фронт з метою надати можливість спілкування з донькою, обговорити подальші взаємовідносини і долю сім`ї та доньки, позивач відмовилась навіть під`їхати до Покотилівки з Мерефи (23 хвилини в дорозі на електричці) для зустрічі з донькою; у грудні 2022 року донька вперше виявила інтерес до позивача і запропонувала їй приїхати в гості на Новий рік, а відповідач взяв витрати на поїздку на себе, бо вважав, що відновлення втрачених позивачем контактів з донькою може бути в інтересах доньки, позивач знову відмовилася приїхати; у червні 2023 року відповідач пропонував позивачу зустрітися на нейтральній території, безпечній для дитини, з метою привезти до неї доньку для відновлення загубленого контакту та вирішення питання про місце проживання дитини, позивач ігнорувала пропозицію; у межах цієї справи відповідач надіслав позивачеві офіційну пропозицію про мирне врегулювання спору, в якій пропонував приїхати до дочки для відновлення втрачених позивачем контактів з дитиною, вирішення питання про місце проживання дитини та прохання допомогти в лікуванні дитини, те саме повторив в особистому листуванні, позивач ігнорувала цю пропозицію; відповідач тримає в активному стані український номер телефону дитини для надання дитині можливості спілкування з позивачем. Заява про відсутність подружніх стосунків у позивача з 24 січня 2022 року по поточний момент є недостовірними. Виїзд відповідача з донькою з України є цілком законним, оскільки КПП Плетньовка (Україна) постановою КМУ закритий не був і в списку відсутній; з огляду на те, що переміщення через кордон України в ситуації, що склалася, було єдиною можливою безпечною дією для порятунку життя дитини та відповідача, керуючись принципом верховенства закону, виїзд та перетин кордону України є абсолютно законним. Права позивача при виїзді з України відповідачем порушені не були, що підтверджується: законністю виїзду і перетину кордону України; позивач відмовилася обговорювати сімейні питання, не відповідаючи на дзвінки до відвідування її 1 травня 2022 року, а також особисто, під час відвідування її відповідачем з донькою 1 травня 2022 року; відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 179 від 1 березня 2022 року «Про внесення змін до пункту 2-4 Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд за межі України дітей, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків, ... здійснюється без нотаріально посвідченої згоди іншого з батьків. Усі твердження з приводу умов проживання відповідача і населеного пункту Дубрівка недостовірні. Відповідач удвох із донькою, проживають в 2-х кімнатній упорядкованій квартирі, де створені всі необхідні умови для життя доньки, знімати яку дозволяє дохід відповідача; додатково мають в користуванні виділену адміністрацією кімнату в гуртожитку. Населений пункт проживання має розвинену інфраструктуру, усі соціальні та адміністративні сервіси, необхідні для життя дитини, доступні та знаходяться за 5-15 хвилин пішки від будинку. Навпаки, будинок позивача знаходиться на великій відстані від усіх соціальних сервісів, суттєвих для дитини, крім школи, тому вони недоступні або потребують наявності особистого транспорту та великої кількості вільного часу, який відсутній у позивача, навчання проходить в онлайн режимі. Акт обстеження умов проживання, складений органом опіки є недостовірним, оскільки складений виходячи з недостовірного припущення проживання в ньому 2 осіб, що не відповідає дійсності, оскільки на проживання з позивачем претендують та, найімовірніше, проживають ще 3 дорослі особи, що ідентифікуються як члени сім`ї позивача. Твердження, що позивач утримувала усю сім`ю нічим не доводиться і достовірно спростовується декларацією про доходи позивача за 2015-2020 роки, коли вона була депутатом сільської ради, а також відсутністю діяльності ФОП 2013 року реєстрації щонайменше останні 5 років перед закриттям з 2011 по 2016 роки. Джерелами існування сім`ї були заощадження від минулої комерційної діяльності, кошти від продажу будинку відповідача в Харкові, пенсія відповідача і власна сільгосппродукція, трудовитрати по якій більшою мірою відповідач брав на себе. Заяви про наявність у відповідача ігроманії недостовірні та не обґрунтовані, відповідач ніколи не грав у комп`ютерні ігри, є противником ігор на ПК для дітей, на ПК відповідача відсутні ігри. Патріархальні стосунки в сім`ї не суперечать законам України, є складовою частиною сімейних цінностей. Побудова матріархату в сім`ї відповідача була неможлива з огляду на велику різницю в освіті, життєвому досвіді та віці. Зазначена сума доходу позивача є недостовірною, недостатньою для придбання будинку та утримання дитини з таких причин: підприємницька діяльність позивача була закрита не пізніше 2016 року, при цьому останні 5 років перед закриттям діяльність не провадилася; види діяльності позивача 2023 року реєстрації намагаються приховати від суду, затерши їх у виписці про реєстрацію, оскільки вони не відповідають освіті позивача; позивач не володіє знаннями і досвідом, що дає їй змогу вести будь-які консультації, крім поліграфічно-видавничої діяльності та, частково, флористики. Консультування в цих сферах діяльності не може давати прибуток 31000 гривень на місяць.

06 жовтня 2023 року представник Служби у справах дітей та сім`ї Мереф`янської міської ради подав письмові пояснення по справі, в яких вказав, що з метою всебічного вивчення питання щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , Службою направлені запити до відповідних установ та організацій, також проведена бесіда з матір`ю дівчинки з метою з`ясування ситуації; розгляд зазначеного питання відбудеться на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Мереф`янської міської ради після здійснення заходів, направлених на проведення бесіди з батьком та дитиною, одержання та вивчення інших документів та інформації, що беруться до уваги під час підготовки висновку.

31 жовтня 2023 року позивач подала додаткові пояснення, в яких вказала, що відповідач всі свої пояснення/заперечення зводить до претензій та образ на позивача у зв`язку з її рішенням про припинення спільного проживання із відповідачем та розірвання шлюбу. Крім того у запереченнях від 05 жовтня 2023 року відповідач вдався до особистих претензій та звинувачень представника позивача. Позивач наголошує, що абсолютно всі факти, викладені у позові, у відповіді на відзив - є виключно позицією позивача та обставини, про які зазначає позивач - це відомі, дійсні обставини та висновки саме позивача.

09 листопада 2023 року відповідач подав клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції та розгляд справи без участі.

09 листопада 2023 року відповідач подав клопотання про витребування доказів.

11 грудня 2023 року відповідач подав заяву про долучення документів до справи.

19 грудня 2023 року представник Служби у справах дітей та сім`ї Мереф`янської міської ради подав пояснення по справі, в яких вказав, що у зв`язку з неможливістю з`ясування думки відповідача по справі та малолітньої доньки, щодо визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, тому що останні після повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України, проживають в країні-агресорі, Орган опіки та піклування Мереф`янської міської ради не має можливості направити відповідний висновок на адресу суду.

17 січня 2024 року позивач подала заяву про виклик свідків.

17 січня 2024 року подала клопотання про долучення доказів.

22 січня 2024 року відповідач подав додаткові пояснення у справі, в яких зазначив наступне. Позивач не мала заперечень і схвалила проживання дитини з відповідачем в РФ, про що вона офіційно оголосила у своєму позові про розлучення з відповідачем та зафіксовано в рішенні Полтавського районного суду: «Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що подальше спільне проживання та збереження сім`ї неможливо. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щодо місця проживання, виховання та утримання якої сторонами досягнуто згоди», що вказує на відсутність порушень інтересів і прав позивача з боку відповідача та обізнаності позивача про місце проживання дитини на момент написання позову про розлучення 04 серпня 2022 року. Позивач у позові не вказала підстав, з яких вищевказана згода має бути переглянута в інтересах позивача на шкоду інтересам та бажанням дитини. У грудні 2022 року позивач подала заяву про видачу судового наказу на стягнення аліментів з відповідача, а, фактично з дитини, у задоволенні якої, ухвалою суду від 11 січня 2023 року позивачу було відмовлено; позивач, з моменту втрати контакту з дитиною в березні 2022 року, протягом майже 2 років, не робила спроб і не бере участі в матеріальному утриманні дитини, що свідчить про небажання або відсутність матеріальної спроможності. Позивач не має і не підтвердила свого стабільного доходу, для утримання дитини, і ухилилася від добровільного підтвердження законності джерела придбання нерухомості.

22 січня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

20 лютого 2024 року відповідач подав заяву про об`єднання справ № 635/4188/23 та № 635/1912/24 в одне провадження.

20 лютого 2024 року відповідач подав заяву про виключення документа з доказів та залучення свідка.

22 лютого 2024 року представник Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації подав клопотання про залучення відповідної юридичної особи у якості третьої особи, та звільнення Служби від участі у справі № 635/4188/23 як третьої особи.

27 березня 2024 року представник Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації подав клопотання про залучення відповідної юридичної особи у якості третьої особи, та звільнення Служби від участі у справі № 635/4188/23 як третьої особи.

03 червня 2024 року представник Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації подав клопотання про залучення відповідної юридичної особи у якості третьої особи, та звільнення Служби від участі у справі № 635/4188/23 як третьої особи.

25 липня 2024 року відповідач подав додаткові пояснення у справі, в яких зазначив наступне. Донька була переміщена з України в іншу державу 06 травня 2022 року у зв`язку з виниклою загрозою життю дитини і проживає там з відповідачем до теперішнього часу. Задоволення вимог позивача неможливе без повернення дитини в Україну. Позивач на момент переміщення доньки фактично не здійснювала свої права опіки, що зазначено в позовній заяві, запереченні на позов, після факту переміщення не мала заперечень та схвалила проживання дитини з відповідачем в РФ, що зафіксовано в рішенні Полтавського районного суду про розлучення. Більш того, позивач послідовно відмовлялася від виконання опікунських обов`язків під час відвідування її дитиною 01 травня 2022 року у місті Мерефа, ігноруючи запрошення доньки на Новий рік 2023 та пропозицію відповідача про мирне врегулювання спору, невиконанням своїх опікунських обов`язків, включно з утримання дитини, вже понад 2 роки. Повернення доньки до позивача в Україну створить загрозу заподіяння їй фізичної шкоди, оскільки Мерефа знаходиться в районі, що належить до «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окуповані Російською Федерацією», та на території Харківської області ведуться бойові дії.

22 жовтня 2024 року відповідач подав заяву про суттєві зміни обставин, в яких вказав, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 виповнилося 10 років. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків і самої дитини. Позивач не довела, що інтереси дитини вимагають переселення її до району, де тривають бойові дії, а так само не довела наявність законного постійного доходу, достатнього для утримання дитини. Протягом двох з половиною років позивач систематично ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не бере участі в матеріальному забезпеченні дитини, не дивлячись на неодноразові вимоги відповідача. Ігнорує неодноразові пропозиції відновити втрачений контакт з дитиною, надання допомоги в лікуванні дитини, не дивлячись на готовність у сприянні з боку відповідача, хоча до теперішнього часу, всі об`єктивні можливості у позивача для цього існують. Крім цього позивач перешкоджає підтримці зв`язку дитини з Україною, збереженню її українського громадянства та можливості проїзду дитини в Україну, проігнорувавши вимогу відповідача надати йому доручення (вимога законодавства України) на оформлення українського паспорта дитині в українському консульстві за кордоном.

02 червня 2025 року відповідач подав додаткові пояснення у справі, в яких вказав, що відповідач протягом останніх більше 3 років, систематично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, участі у забезпеченні, догляді, освіті, вихованні дитини, жодного разу не здійснила спроби участі у матеріальному забезпеченні дитини, навіть у святкові дати, не виявляла інтересу до стану здоров`я дитини і досі не знає стану здоров`я доньки. Ігнорує неодноразові пропозиції відповідача відновити втрачений, внаслідок її вчинків, контакт з дитиною, надання допомоги в лікуванні дитини, обговорити інтереси дитини, незважаючи на готовність у сприянні з боку відповідача. З моменту від`їзду з дому до родички у Харків 24 січня 2022 року до теперішнього часу: не прийняла жодного рішення з урахуванням інтересів дитини; не вчинила жодної дії не на шкоду дитині; мала і досі має можливість брати участь в утриманні дитини та відновити загублений контакт із донькою, однак систематично ігнорує цю можливість; перешкоджає оформленню українського закордонного паспорта дитині та виїзду її з РФ. Таким чином, ухилення від виконання батьківських обов`язків має систематичний, довготривалий, усвідомлений характер, має амбітну та диструктивну основу, завдає шкоди дитині. У зв`язку з вищевикладеним, у Харківському районному суді відкрито провадження у справі № 635/576/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_13 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. З опитування думки дитини, проведеного судом, зрозуміло, що вона заперечує проти насильницького повернення до позивача.

Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити з підстав викладених у позові, в подальшому у судове засідання не з`явилась, подала заяву про закінчення розгляду справи за її відсутності.

Представник позивача - ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, просила їх задовольнити з підстав викладених її довірителем.

Відповідач (в режимі відеоконференції) у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив у його задоволенні відмовити з підстав викладених у запереченнях та додаткових поясненнях.

Представник Служби у справах дітей та сім`ї Мереф`янської міської ради в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, подав суду заяву, в якій вказав, що при розгляді справи покладається на розсуд суду та просить прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства України.

Судом з`ясована думка дитини ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції), яка вказала, що бажає проживати разом із батьком.

Суд, заслухавши пояснення позивача, її представника, відповідача, з`ясувавши думку дитини, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про її народження серії НОМЕР_3 , виданого повторно 05 липня 2022 року Харківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 05 від 22 вересня 2014 року.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 29 листопада 2022 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 08 вересня 2006 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 391.

Відповідно до відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України, відомостей про перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями у період з 01.03.2022 по 11:09 30.12.2022 громадянином України ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в базі даних не виявлено.

За інформаційною довідкою № 318284100 від 21 грудня 2022 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , на праві приватної власності належать: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок за адресою: АДРЕСА_7 ; житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

За інформаційною довідкою № 319090731 від 28 грудня 2022 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , на праві спільної часткової власності належить 1/5 частина квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

За договором купівлі-продажу житлового будинку від 11 травня 2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаражою Н.П., реєстр № 892, ОСОБА_15 продав (передав у власність) ОСОБА_1 житловий будинок АДРЕСА_6 , і за витягом № 332015246 від 11 травня 2023 року з Державного реєстру речових прав, право власності на житловий будинок АДРЕСА_6 , зареєстроване за ОСОБА_1 .

За даними акту від 31 травня 2023 року обстеження умов проживання, складеного головним спеціалістом сектору з профілактично-виховної роботи ССДС ММР Зінченко К. та головним спеціалістом сектору з усиновлення, опіки, піклування та розвитку сімейних форм виховання ССДС ММР Сизою Д. при проведенні обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_8 , встановлено, що будинок є одноповерховим, складається з 3-х кімнат: житлової веранди - 2, кухні, ванної кімнати та комори - 2; загальна площа 79,8 кв.м, житлова 33,9 кв.м та допоміжна 45,9 кв.м; санітарно-гігієнічні норми не порушені, приватний будинок електрифікований, газифікований, водопостачання в наявності; будинок нещодавно придбаний та зі слів господині вона планує ремонт; для дитини є окрема кімната, яка оснащена спальним місцем, місцем для навчання, шафою для речей; для дитини придбані речі.

За даними довідки КЗ «Тернівська початкова школа Липецької сільської ради Харківського району Харківської області», яка надана ОСОБА_1 , її донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчалася у першому класі Тернівської початкової школи з 01 вересня 2021 року; на час вступу до школи дівчинка вміла читати, писати; протягом навчання дівчинка була старанною, відвідувала танцювальний кружок; до школи та на танцювальний кружок дитину приводила і забирала її мати ОСОБА_1 .

Відповідно до виписки про рух коштів по картці ОСОБА_1 за період з 02.01.2023 по 10.08.2023 на рахунок поступали грошові кошти за договором від 20.02.2020 року.

Відповідно до листа № 59 від 16 лютого 2023 року Липецької сільської військової адміністрації, територія населеного пункту с. Тернова Харківського району Харківської області на даний час знаходиться в зоні ймовірних бойових дій, на територію даного населеного пункту тимчасово заборонений в`їзд цивільного населення, тому відомості щодо зруйнованого (пошкодженого) нерухомого майна в даному населеному пункті на теперішній час відсутні.

Суду надані: копія пропозиції від 22 березня 2023 року ОСОБА_1 ОСОБА_2 щодо мирного врегулювання спору; відповідь ОСОБА_16 від 04 квітня 2023 року на пропозицію про «мирне» врегулювання спору; копія апеляційної скарги від 01 січня 2023 року ОСОБА_2 на рішення Полтавського районного суду Полтавської області; копія заяви ОСОБА_1 від 20 липня 2022 року до Харківського ВП ГУНП в Харківській області про розшук ОСОБА_4 ; лист № А 305/119-67 від 01 березня 2023 року ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_18; лист № А 305/119-67/01 від 16 березня 2023 року ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_19; копія диплому ОСОБА_1 ; витяг з ЄДРПОУ про ФО-П ОСОБА_1 ; копія трудової книжки ОСОБА_1 ; копії сторінок листувань в месенджерах; копія міграційної карти № 1418 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідачем до пояснень долучені документи, що подані без додержання вимог діючого законодавства щодо їх легалізації.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, відповідно до преамбули якої, дитині для повного й гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі ст. 9 Конвенції, держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню. Статтею 18 Конвенції про права дитини, передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Крім цього, вказані правовідносини регулюються міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21. 06. 2001 року №-2558-ІІІ, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

Відповідно до ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

В державі Україна зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, визначає Сімейний кодекс України.

Відповідно до ст. 160 Сімейного Кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Статтею 161 Сімейного Кодексу України передбачено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 Сімейного Кодексу України, при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, має бути вислухана дитина, яка може висловити свою думку.

Аналізуючи надані докази, враховуючи пояснення обох батьків, вік дитини, встановлені у судовому засіданні обставини справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що спільну дочку ОСОБА_17 до школи та на кружки приводила і забирала мати про що вказано у довідці Тернівської початкової школи і як встановлено з пояснень сторін, дитина розлучена з матір`ю та проживає з батьком в силу зовнішніх факторів, тоді як мати має усі можливості утримувати та виховувати дочку, оскільки у неї є власне житло та дохід, що підтверджено актом обстеження її житлових умов.

Також судом встановлено, що у сторін напружені стосунки, дитина знаходиться із батьком і він має неабиякий вплив на дівчинку, тому суд розцінює критично і не приймає до уваги її думку про місце проживання з батьком.

Відповідачем не надано жодного допустимого та належного доказу на підтвердження необхідності примусової зміни місця проживання дитини, яка проживала з матір`ю, і опікування дитини батьком, не компенсує маленькій дівчинці відсутність щоденної, саме материнської турботи, тим більше, що дочка доволі тривалий час взагалі мала нерозривний зв`язок із матір`ю, що не заперечувалось відповідачем, тому виключно в інтересах дитини, суд вбачає необхідність визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю - позивачем по справі.

Судовий збір сплачений позивачем, суд, на підставі ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача.

Керуючись, ст. т. 4, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 160, 161, 171 СК України, суд,

УХВАЛИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 - повністю задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_8 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації, , місцезнаходження: місто Харків, Григорівське шосе, 52, каб. 20.

Третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Мереф`янської міської ради, , місцезнаходження: Харківська область, Харківський район, місто Мерефа, вулиця Дніпровська, 213.

Повне судове рішення складено 04 серпня 2025 року.

Суддя О.М. Пілюгіна