Справа № 583/2345/25
"31" липня 2025 р. м. Охтирка
Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючої судді Семенової О.С.,
судового засідання Гайдейчук К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Охтирка заяву представника позивача, адвоката Редька Олександра Вікторовича, про стягнення судових витрат на правову допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 червня 2025 року задоволено позовні вимоги позивача ОСОБА_1 , визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1410, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т. І., 26 вересня 2020 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал», який є правонаступником ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», який, в свою чергу, є правонаступником АТ «Укрсоцбанк», заборгованості за кредитним договором № 0755/006402-ZP від 13 лютого 2012 року, а також плати за вчинення нотаріальної дії разом в сумі 33875,96 грн.

01 липня 2025 року від представника позивача, адвоката Редька О.В., надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на правову допомогу з відповідача ТОВ «Дебт Форс» на користь позивача в розмірі 5000,00 грн /а.с. 43-44/.

12 червня 2025 року від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, яке мотивував тим, що сума витрат на адвоката 5000,00 грн є значно завищеною, оскільки написання позову з формуванням додатків до нього та консультація не можуть мати таку вартість. З посиланням на середньомісячну заробітну плату в Україні за 2023 рік, вважає, що ця сума не може становити 5000,00 грн. Просить відмовити позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу / а.с. 29-31/.

В судове засідання учасники справи не прибули, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Керуючись вказаними нормами, суд уважає за можливе розглянути справу без участі сторін, представників.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Вивчивши матеріали справи в межах вказаної заяви, дослідивши докази, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Оскільки адвокат в ході судового розгляду не подав заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, хоча заявив про них в позовній заяві, то в судовому рішення не було вирішено це питання, тому необхідно це вирішити додатковим судовим рішенням в цій справі.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 29 травня 2025 року звернувся до суду з позовом до ТОВ «Дебт Форс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому повідомив суд, що попередній /орієнтовний/ розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу становить 5000,00 грн /а.с. 3 зворот /.

25 квітня 2025 року між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Редьком О.В. укладено договір без номеру про надання правової допомоги/юридичних послуг, відповідно до умов якого сторони домовились про вартість послуг, які становлять 5000,00 грн /а.с. 46/.

Відповідно до акту виконаних робіт за договором про надання правничої допомоги вартість наданих послуг склала 5000,00 грн, виходячи з такого, що послуги надані у повному обсязі, відповідають умовам договору та оплачені клієнтом в повному обсязі /а.с. 47/.

З розрахунку витрат надання правничої допомоги адвокату Редьку О.В. слідує, що робота з клієнтом по наданню консультації має вартість 500,00 грн, правовий аналіз наданих клієнтом документів 500,00 грн, судова практика 500,00 грн, підготовка позовної заяви 3000,00 грн, підготовка заяв, клопотань, пояснень 500,00 грн / а.с. 48/.

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № 22 від 27 травня 2025 року прийнято від ОСОБА_1 на підставі договору про надання правничої допомоги від 25 квітня 2025 року суму 5000,00 грн / а.с. 49/.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного Суду, зокрема у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Таким чином, суд вважає, що до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Суд враховує критерії, які застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Велика Палата Верховного Суду від 07 липня 2021 року в справі №910/12876/19.

Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Аналогічні висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 04 жовтня 2021 року № 640/8316/20, від 21 жовтня 2021 року у справі №420/4820/19, від 17 січня 2024 року у cправі №910/2158/23.

З огляду на викладене, враховуючи обставини справи, надані стороною позивача докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, а також враховуючи, що дана цивільна справа не є справою значної складності, відповідно до ст. 19 ЦПК України відноситься до малозначних справ, які розглядаються у спрощеному позовному провадженні, об`єм виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) є незначним, представник позивача жодного разу не приймав участі в судовому засіданні, в тому числі і в режимі відео конференції, письмових пояснень та клопотань не подавав, суд дійшов висновку, що заявлений стороною позивача розмір вартості послуг за правничу допомогу у загальній сумі 5000,00 грн є завищеним і неспівмірним із предметом даного позову, в зв`язку з чим наявні підстави для застосування положень ч. 5 ст. 137 ЦПК України щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 4000,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись: ст.ст. 133, 134, 137, 141, 270 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Частково задовольнити заяву представника позивача, адвоката Редька О.В., про стягнення судових витрат на правову допомогу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» / юридична адреса: м. Київ, вул. Княжий Затон, буд 9, прим. 369, офіс 1, 02095/ на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 /чотири тисячі гривень 00 копійок/.

Відмовити в іншій частині вимог.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Сумського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи /вирішення питання/ без повідомлення /виклику/ учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Додаткове рішення суду набуває чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває чинності після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області О.С. Семенова