Провадження 2-з/389/8/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2025 року місто Знам`янка

Кіровоградської області

Суддя Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області Ябчик Наталія Миколаївна, за участю секретаря судового засідання Данильчук Л.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову поданого до суду до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, пов`язаних неналежним виконанням договору. Обґрунтував тим, що 17 листопада 2023 року між ОСОБА_1 і батьком відповідача ОСОБА_3 укладено договір про спільну діяльність. Договір виконувався до 29.07.2025 року спочатку сторонами а потім і спадкоємцями. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. 29.07.2025 року виконання договору було в односторонньому порядку припинено з боку спадкоємця ОСОБА_2 . Позивача повідомлено про відмову від подальшого виконання договору, а також намір продати майно, яке є часткою договору третім особам. Позивача позбавлено доступу на територію, деяке майно зникло. Таким чином відповідач порушив п. 1.6, 1.8, 2.1, 2.2, 2.3.4, 2.3.7 та п. 2.3.9 договору. Сторона, що порушила умови договору зобов`язана сплатити іншій стороні компенсацію зазначену в п 4.3 договору в сумі 1000000 (один мільйон гривень.) Сторони вели перемовини які не призвели до позасудового врегулювання спору і було прийнято спільне рішення звернутись до суду.

Так як предметом позову є стягнення компенсації за невиконання цивільно правових обов`язків за договором про спільну діяльність в розмірі 1000000 гривень та передача частки оціненої в 218000 гривень, об`єктом нерухомості, який є предметом договору про спільну діяльність, є нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , внесений спадкодавцем відповідача як вклад у спільну діяльність, просить накласти арешт на вказане нерухоме майно.

Необхідність забезпечення позову обґрунтував тим, що відповідач (спадкоємець) повідомив про намір відчужити це майно третім особам, що безпосередньо порушує умови договору (п. 2.3.7, 2.3.8), є однією з причин виникнення спірних правовідносин і ставить під загрозу виконання можливого рішення суду.

Вказав, що під час моніторингу сайту OLX.UA позивачем виявлені дві об`яви про продаж майна. За описом та фото мова йде саме про те майно, яке належить товариству і не може бути продане без згоди позивача. Позивач такої згоди не надає. Більше того, умови договору передбачають передачу частки товариства від однієї сторони до іншої у разі невиконання умов договору.

В разі відчуження цього майна третім особам у процесі судового розгляду виконати вимогу про передачу частки або стягнення компенсації буде значно ускладнено або неможливо, що порушить право позивача на ефективний судовий захист.

Розгляд заяви про забезпечення позову проведено судом без повідомлення учасників справи, що не суперечить ч.1 ст.153 ЦПК України.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову та додані до неї документи, суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначила, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій зі сторони відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення. Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення вимог позивача.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що відповідно до договору про спільну діяльність, за неналежне виконання якого позивач просить стягнути із відповідача компенсацію та передати йому частку, ОСОБА_3 внесено до спільної діяльності об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 . Забороняється передача майна третім особам без письмової згоди іншого учасника товариства. Сторони погоджуються з тим, що недопущення до місця ведення діяльності однієї сторони з боку іншої не допускається. Крім того, відповідно до п.5.4 договору будь-яка із сторін має право ініціювати дострокове розірвання цього договору.

Об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до договору внесений саме до спільної діяльності товариства та не передавався і не відчужувався власником об`єкту третім особам.

Заявником не доведено, що договір припинено в односторонньому порядку, відсутні докази недопущення його на територію об`єкту та намір відчужити майно. Крім того, позивачем, як доказ, надана інформаційна довідка 354818596 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про належність об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_3 датована 17.11.2023, що виключає достовірний доказ належності вказаного майна спадкодавцю відповідача чи його спадкоємцям станом на день подачі заяви до суду.

Окрім цього позивачем, в порушення ст.151 ЦПК України не зазначено яким саме чином, на його думку, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, і які є підстави для таких припущень.

Крім того, матеріали справи не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Також відсутні відомості щодо кола спадкоємців після смерті ОСОБА_3 , належності спадкоємцям в порядку спадкування об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , на який заявник просить накласти арешт.

Крім того, предметом позову є стягнення компенсації за невиконання умов договору, а не об`єкт нерухомого майна, на який заявник просить накласти арешт, тому обраний позивачем спосіб забезпечення позову не є спів мірним із предметом спору.

Таким чином заявником не доведено та судом не встановлено реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд бере до уваги інтереси не тільки позивача, а й відповідача, права на володіння, користування та розпорядження нерухомим майном якого можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи мету процесуального інституту забезпечення позову, а саме забезпечення реального виконання рішення суду в майбутньому, а також необхідності суворого дотримання процесуальних прав всіх учасників процесу, суд звертає увагу на те, що звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник у заяві повинен не лише навести, але й довести наявність необхідних підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

За таких обставин, суд вважає вимоги заявника про необхідність вжиття заходів забезпечення позову необґрунтованими та приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст.149-153, 260 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Н.М.Ябчик