Провадження №: 2-з/755/176/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" серпня 2025 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Гончарук В.П., за участі секретаря судового засідання Печуркіною Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_3 про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_3 про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження на наступні об`єкти нерухомого майна, які належать ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на праві приватної власності: житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 42,1 кв.м., зареєстрований на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 811, виданий 29.06.2017р. і посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голій Л.І. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 219); земельну ділянку за кадастровим номером № :02:011:0014, площею 0,25 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; з цільовим призначенням: «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 219); земельну ділянку за кадастровим номером № :02:011:0013, площею 0,3113 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; з цільовим призначенням: «для ведення особистого селянського господарства» (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 219).

Вимоги заяви обгрунтовані тим, що до суду в десятиденний строк буде подаватися цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договорами позики. Так, протягом 2015 - 2019 роках до Позивача - ОСОБА_1 неодноразово звертався Відповідач - ОСОБА_3 з проханням позичити йому кошти в борг. Враховуючи, що Позивач добре знав Відповідача і на той час в нього була така сума грошових коштів, він погодився позичити йому необхідну суму, за умови їх повернення у визначений строк, погодивши строки та умови їх повернення. На підтвердження передачі грошей сторони уклали 4 (чотири) Договори процентної позики та після їх передачі склали Акти про надання позики, де Відповідач власним підписом засвідчував факт отримання цих коштів.

До теперішнього часу Відповідач свої зобов`язання згідно домовленостей не виконав. Позивач неодноразово звертався до нього з вимогою повернути грошові кошти, однак ОСОБА_3 гроші не повертає, хоча неодноразово обіцяв це зробити, на даний час уникає зустрічей і не відповідає на телефонні дзвінки

Відповідач заборгував загальну суму в розмірі 4 690 007 грн. (17 000 доларів США, що в перерахунку на гривні: 1$ - 41,7651 грн. та дорівнює 710 007 грн. + 1 280 000 грн. + 1 450 000 грн. + 1 250 000 грн.).

З огляду на наведене, є всі обґрунтовані підстави вважати, що майно боржника може бути відчужено, що може мати негативний вплив та в подальшому унеможливить ефективний захист прав позивача та те, що такий захід забезпечення позову має тимчасовий характер та діятиме до прийняття рішення по суті справи, тому вважаємо, що у суду є всі обґрунтовані підстави для вжиття відповідних заходів.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

В судове засідання сторони не викликались.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Звертаючись з вказаною заявою до суду заявник вказує, що він має намір звернутись до суду з позовом про стягнення боргу за договорами позики.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п. 1,2 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Згідно п. 6 зазначеної Постанови, особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також запобігти порушенню прав третіх осіб в зв`язку із вжиттям судом заходів забезпечення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначила, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, а також чи не перешкоджає такий вид забезпечення здійсненню господарської діяльності юридичної особи чи фізичної особи-підприємця.

Цивільне процесуальне законодавство не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна/закриття рахунків чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 932/14900/19.

Враховуючи наявність спору між сторонами, обсяг позовних вимог, враховуючи вимоги співмірності виду забезпечення позову із заявленими вимогами, суд приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Оскільки предметом даного позову є стягнення суми заборгованості за договорами позики, що становить загальгну суму боргу 4 690 007 грн., суд приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе частково задовольнити дану заяву про забезпечення позову до розгляду даної справи по суті та набрання чинності судовим рішенням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-153, 157ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_3 про забезпечення позову до подання позовної заяви - задовольнити частково.

Накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно відповідача ОСОБА_3 в межах суми позовних вимог, які становлять 4 690 007 грн.

В решті заявлених вимог - відмовити.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Копію ухвали суду для виконання направити до відповідних компетентних органів.

Відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження..

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Учасники справи:

Стягувач:

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_2 );

Боржник:

ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ).

Суддя: