ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/818/3190/25 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи щодо стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Мальованого Ю.М., Маміної О.В.,

за участю секретаря судового засідання Холод М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 -адвоката Петренко Оксани Василівни на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 31 березня 2025 року, у справі № 953/23607/19, за заявою представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Петренко Оксани Василівни про скасування судового наказу, виданого Київським районним судом м. Харкова 10 грудня 2019 року у справі № 953/23607/19 за заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про заборгованості за послуги з опалення та гарячу воду,

в с т а н о в и в:

28 березня 2025 року адвокат Петренко О.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про скасування судового наказу, виданого Київським районним судом м. Харкова 10 грудня 2019 року у справі № 953/23607/19 за заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за послуги з опалення та гарчу воду та поновити ОСОБА_1 строк для подачі відповідно заяви.

Заява мотивована тим, що 10 грудня 2019 року Київським районним судом м. Харкова виданий судовий наказ, яким солідарно стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з опалення та гарячу воду за період з 01.12.2016 по 31.10.2019 у розмірі 57 426 грн 30 коп. та судовий збір у розмірі 192 грн 10 коп. у рівних частках по 64 грн 30 коп. Представник заявниці посилається на те, що ОСОБА_1 не мешкала за адресою, за якою виникла заборгованість у спірний період, оскільки вона була виселена звідти, а тому заборгованість за надані КП «Харківські теплові мережі» послуги, повинна бути стягнута з власника квартири.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 31 березня 2025 року заяву було повернуто без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Петренко Оксана Василівна через систему «Електронний суд» подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу судді.

Вказав, що у заяві про скасування судового наказу у пункті 2 представником заявника зазначалося " 1) Поновити Фоменко Ірині Євгеніївні строк для подачі заяви про скасування судового наказу". Вказане є клопотанням про поновлення пропущеного строку у порядку п. 3 ч. 5 ст. 170 ЦПК України. Таким чином, суд першої інстанції безпідставно повернув заяву формально дійшовши до її змісту. Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 13.09.2023 у справі № 204/2321/22 наголосила, що основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для

вирішення певного питання, і держава, у свою чергу, не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права. Застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства.

ЄСПЛ наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від

16.12.1992). У справі "Беллет проти Франції" ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 Конвенції містить

гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, розглянула справу за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, які не з`явилися у судове засідання, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає її розгляду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Повертаючи заявнику без розгляду заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Петренко Оксани Василівни про скасування судового наказу, виданого Київським районним судом м. Харкова 10 грудня 2019 року у справі № 953/23607/19, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у порушення вимог п. 3 ч. 5 ст. 170 ЦПК України боржник не долучив до заяви клопотання про поновлення строку на звернення із заявою про скасування судового наказу.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що Київським районним судом м. Харкова 10 грудня 2019 року видано судовий наказ у справі № 953/23607/19 за заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за послуги з опалення та гарчу воду.

28 березня 2025 року адвокат Петренко О.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АХ № 1239950 від 17 березня 2025 року, звернулася до суду із заявою, в якій просив суд скасувати судовий наказ, виданий Київським районним судом м. Харкова 10 грудня 2019 року та поновити ОСОБА_1 строк для подачі відповідно заяви.

Частиною ст. 170 ЦПК України встановлено, що боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Пунктом 3 ч. 5 ст. 170 ЦПК України передбачено, що до заяви про скасування судового наказу додається клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.

Статтею 126 ЦПК України визначено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як вбачається зі змісту заяви про скасування судового наказу, а саме: у прохальній її частині п.2 міститься клопотання про поновлення пропущеного строку (а.с.13 на звороті), тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність такого клопотання відповідно до п.3 ч.5 ст.170 ЦПК України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відтак суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі, повернув заяву ОСОБА_1 , чим допустив надмірний формалізм та непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, наслідком чого стало порушення права особи на судовий захист.

Таким чином, оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав, передбачених п. 4 ч. 1ст. 379 ЦПК України, із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.367,368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376,381-384,389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 -адвоката Петренко Оксани Василівни задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 31 березня 2025 року-скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня ухвалення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлений 04 серпня 2025 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії Ю.М. Мальований.

О.В. Маміна.