Провадження №: 6/336/191/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Звєздової Н.С., за участю секретаря судового засідання Іванченко О.С.,

розглянувши подання приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Дмитра Юрійовича, стягувач ОСОБА_1 , боржник ОСОБА_2 про звернення стягнення на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИЛА:

Приватний виконавець Проценко Д.Ю. звернувся до суду з поданням в якому просить в порядку ч.10 ст.440 ЦПК України надати дозвіл на звернення стягнення на на об`єкти нерухомого майна квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 право власності на які не зареєстровано в установленому законом порядку за ОСОБА_2 в межах виконавчого провадження № 77075836.

Подання мотивоване тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Дмитра Юрійовича перебуває виконавче провадження ВП № 77075836 з примусового виконання виконавчого листа № 333/5611/24, виданого 03.02.2025 Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина російської федерації на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 грошові кошти в сумі 75000 (сімдесят п`ять тисяч) доларів США 00 центів СІЛА, що за курсом Національного банку України станом на 24 грудня 2024 року еквівалентно 3 149 325 (три мільйони сто сорок дев`ять тисяч триста двадцять п`ять) грн.

За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідно до статей 3, 4, 24, 26 Закону України Про виконавче провадження (далі г Закон), виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено сторонам виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією, якою боржника зобов`язано подати протягом п`яти робочих декларацію про доходи, майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що порушує вимоги, частини п`ятої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження".

В ході примусового виконання виконавчого провадження встановлено, що за боржником розрахункові рахунки не зареєстровані. Згідно з відповіддю МВС України встановлено, що за боржником не обліковуються транспортні засоби. Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (далі - Реєстр прав власності) за боржником не зареєстровано право власності на нерухоме майно. Згідно з відповіддю Державної фіскальної служби України боржник не отримує дохід.

Станом на теперішній час розмір боргу не змінився. Жодного надходження коштів не відбулось.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя № 333/5611/24 встановлено, що спадкова справа щодо померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 заведена приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тарасовою О.В. за № 14/2021. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 18.01.2022 року приватним нотаріусом Тарасовою О.В., спадкова справа 14/2021, зареєстровано у реєстрі за № 18 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 ЦК України є спадкоємцем майна померлого ОСОБА_3 , а саме грошових коштів, що знаходяться на зберіганні у філії Запорізьке обласне управління Акціонерного товариства АТ «Ощадбанк».

Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Демченко Оленою Миколаївною, у порядку заміщення приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Тарасової Олени Володимирівни, на вимогу приватного виконавця Проценка Д.Ю. № 7282 від 11.02.2025 р. надано інформацію за № 2/02-14/14/2021 від 12.02,2025 р., відповідно до якої спадкоємцем за законом після ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_2 .

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 68,2 кв.м. під реєстраційним номером 3748964 та нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 37,16 кв.м. під реєстраційним номером 24229448 зареєстровані за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 на підставі договору купівлі-продажу № 759 від 04.03.2004 р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Шаповаловою О.Г. та свідоцтва про спадщину № 2-1811 від 19.08.2008 р., виданого Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою відповідно.

Відповідно до відповіді на запит Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 06.4-06/02/4333 від 14.01.2025 р. за вказаними адресами зареєстровані особи відсутні.

Приватний виконавець зазначає, що на даний момент ним вичерпано всі заходи примусового виконання вищевказаного виконавчого документа, і звернення стягнення на квартири з єдиним можливим способом виконання рішення суду в повному обсязі.

Відповідно до ч. 11 ст. 440 ЦПК України суд розглядає подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю приватного виконавця.

Ухвалою від 27.05.2025 прийнято до розгляду вказано справу та призначено її до розгляду.

В судове засідання приватний виконавець не прибув, надав заяву про задоволення подання та розгляд справи за його відсутності.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 440 ЦПК України, державний або приватний виконавець має право звернутися до суду із поданням про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Д.Ю. знаходиться виконавче провадження № 77075836 від 04.02.2025 з примусового виконання виконавчого листа № 333/5611/24, виданого Комунарським районним судом м. Запоріжжя від 03.02.2025 про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина російської федерації на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 грошові кошти в сумі 75000 (сімдесят п`ять тисяч) доларів США 00 центів СІЛА, що за курсом Національного банку України станом на 24 грудня 2024 року еквівалентно 3149325 (три мільйони сто сорок дев`ять тисяч триста двадцять п`ять) грн.

04.02.2025 приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, постанову про арешт коштів боржника, постанову про стягнення з боржника основної винагороди.

Звертаючись із поданням приватний виконавець зазначає, що рішення суду до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення, не виконує законних вимог приватного виконавця. На даний момент ним вичерпано всі заходи примусового виконання вищевказаного виконавчого документа, і звернення стягнення на майно боржника яке не зареєстровано у встановленому законом порядку з єдиним можливим способом виконання рішення суду в повному обсязі.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій реалізації права на доступ до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частинами першої, другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частин першої та другої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Згідно з ч. 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця. У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Хоча, оцінка вартості майна в матеріалах справи відсутня, суд бере до уваги значний розмір заборгованості, яка стягується в примусовому порядку та становить 3 149 325 гривень.

За змістом частини десятої статті 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Обов`язок доказування факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України покладається в даному випаду на орган виконавчої служби, який звертається до суду із відповідним поданням.

Відповідно до частини третьої та четвертої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна, виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірку, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстроване в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Аналіз зазначеної норми свідчить про те, що нею чітко визначена умова, за якої суд вирішує питання звернення стягнення на нерухоме майно боржника, це відсутність державної реєстрації права власності за боржником в установленому законом порядку.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Питання про звернення стягнення на майно боржника, що не зареєстроване в установленому законом порядку, вирішується судом в порядку, передбаченому частиною четвертою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» та частиною десятою статті 440 ЦПК України, та стосується тих випадків, коли боржник фактично володіє та користується таким нерухомим майном, але право власності на таке майно за ним не зареєстровано в установленому законом порядку.

Вказаного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26 травня 2021 року по справі № 947/22930/19 провадження № 61-9215св20.

З огляду на зазначене, суд зауважує, що у випадку звернення приватного виконавця з поданням про звернення стягнення на майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, останньому потрібно надати докази, які підтверджують, що боржник фактично є володільцем майна, та такими доказами можуть бути: свідоцтво про право на спадщину, договір купівлі-продажу нерухомого майна, рішення суду, рішення місцевої ради про передачу земельної ділянки у приватну власність, а також інші документи, які підтверджують володіння нерухомим майном, при цьому, окрім зазначених вище документів приватним виконавцем має бути обов`язково доведено факт того, що у боржника недостатньо грошових коштів або рухомого майна, за рахунок яких можна задовольнити вимоги стягувача. Дане обумовлено тим, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено черговість звернення стягнення на майно боржника, відповідно до якої стягнення на нерухоме майно звертається у останню чергу.

З викладеного слідує, що приватному виконавцю потрібно надати докази, які підтверджують, що боржник ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 фактично є володільцем майна та користується ним, а також те, що у боржника недостатньо грошових коштів або рухомого майна, за рахунок яких можна задовольнити вимоги стягувача.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Згідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ст.5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ході примусового виконання виконавчого провадження встановлено, що за боржником розрахункові рахунки не зареєстровані. Згідно з відповіддю МВС України встановлено, що за боржником не обліковуються транспортні засоби. Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (далі - Реєстр прав власності) за боржником не зареєстровано право власності на нерухоме майно. Згідно з відповіддю Державної фіскальної служби України боржник не отримує дохід..

На підтвердження того, що боржник є фактично володільцем об`єктів нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2 надано відповідь приватного виконавця Запорізького міського нотаріального округу Демченко О.М. за замістом якої встановлено, що спадкова справа щодо померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 заведена приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тарасовою О.В. за № 14/2021 та зареєстрована в спадковому реєстрі за № 67832816. Спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин російської федерації, АДРЕСА_5 .

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 68,2 кв.м. під реєстраційним номером 3748964 та нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 37,16 кв.м. під реєстраційним номером 24229448 зареєстровані за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 на підставі договору купівлі-продажу № 759 від 04.03.2004 р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Шаповаловою О.Г. та свідоцтва про спадщину № 2-1811 від 19.08.2008 р., виданого Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою відповідно.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна (номер інформаційної довідки 414304056) за ОСОБА_2 право власності ні на один об`єкт нерухомого майна не зареєстрований.

ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після його померлого брата ОСОБА_3 , і як зазначалось раніше на підставі його заяви заведено спадкову справу приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тарасовою О.В. за № 14/2021 та зареєстровано в спадковому реєстрі за № 67832816

Протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України ОСОБА_2 з заявою про відмову від прийняття спадщини не звертався, а тому є особою, яка прийняла спадщину.

Свідоцтво про право на спадщину не отримав, право власності на нерухоме майно боржником не зареєстровано в установленому законом порядку, жодного платежу на користь стягувача не сплачено, наведені обставини свідчать про небажання ОСОБА_2 виконувати рішення суду, яке є обов`язковим до виконання.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.06.2023 № 921/575/21 та постанові Івано-Франківського апеляційного суду № 342/1572/14 від 28.04.2024.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені обставини, враховуючи, що виконавцем достатньо обґрунтовано належними та допустимими доказами вимоги подання, суд доходить висновку, що подання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 260, 261, 353, 442 ЦПК України, ст. ст. 512, 514 ЦК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання задовольнити.

Звернути стягнення на нерухоме майно ОСОБА_2 , яке не зареєстроване в установленому законом порядку квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 68,2 кв.м, реєстраційний номер майна 3748964 та квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 37,16 кв.м., реєстраційний номер майна 24229448.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Реквізити учасників справи:

Заявник: Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Дмитро Юрійович, місцезнаходження: м. Запоріжжя, бул. Вінтера, 26, оф. 1,2.

Стягувач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_6 .

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає: АДРЕСА_7 .

Суддя: Н.С. Звєздова