Справа № 496/5669/24
Провадження № 2/496/341/25
14 липня 2025 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - Пасечник М.Л.
за участю секретаря - Кабанової К.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, і до закінчення донькою навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.
В обґрунтування позову зазначено, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Біляївського районного суду Одеської області по справі №496/3154/23 з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки, до досягнення нею повноліття, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 18.07.2024 року ОСОБА_3 виповнилося 18 року, але вона продовжує навчання у вищому учбовому закладі, тому потребує додаткових коштів на своє утримання. ОСОБА_3 навчається у Комунальному закладі «Уманський гуманітарно-педагогічний фаховий коледж імені Т.Г. Шевченка Черкаської обласної ради» за спеціальністю «Соціальна робота». Термін закінчення учбового закладу - липень 2026 року. У зв`язку з продовженням навчання значно збільшилися витрати по утриманню дитини, що пов`язані з придбанням учбового матеріалу, спеціального одягу, продуктів харчування, тощо. Дитина навчається за контрактом на денній формі навчання, що також значно збільшує розмір витрат на її утримання. Відповідач матеріальну допомогу на навчання дитини не надає, хоча має таку можливість, отримує стабільний дохід, так як проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 . У зв`язку з викладеним, позивач звернулася до суду з вказаним позовом.
Позивач у судове засідання не з`явилася, але представник позивача - ОСОБА_4 надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути за відсутності позивача та представника, на задоволенні позову наполягала, не заперечувала проти винесення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотання про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відзив на позовну заяву не надав.
Згідно з положеннями ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Отже, враховуючи згоду представника позивача на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідача, який причини неявки не повідомив, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Судом, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .
Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 18.07.2012 року по справі №1506/3080/2012 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розірвано.
16.11.2023 року старшим державним виконавцем Біляївського ВДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Мінстерства юстиції (м. Одеса) Крбковим В.С. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №73336180 з виконання виконавчого листа Біляївського районного суду Одеської області №496/3154/23 від 03.11.2023 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
ОСОБА_3 навчається у Комунальному закладі «Уманський гуманітарно-педагогічний фаховий коледж імені Т.Г. Шевченка Черкаської обласної ради» за спеціальністю «Соціальна робота», на денній формі навчання, за контрактом. Термін дії навчання в коледжі з 02.09.2024 року по 30.06.2027 року, що підтверджується довідкою навчального закладу №350 від 14.08.2024 року.
ОСОБА_2 (відповідач) призваний на військову службу в умовах воєнного стану та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 14.03.2022 року, що підтверджується довідкою ІНФОРМАЦІЯ_4 №2/684 від 11.04.2023 року.
Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У відповідності до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Правовими нормами ст. 199 СК України визначений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст. 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 цього Кодексу).
При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
У пункті 20 постанови Пленумом Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу.
Верховний Суд у постанові від 17.04.2019 року у справі №644/3610/16-ц зробив висновок про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Відтак, із системного аналізу вказаних норм виходить, що під час судового розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Для можливості визначення необхідного розміру матеріальної допомоги дитині, суду необхідно встановити розмір понесених нею або позивачем витрат на навчання.
Судом встановлено, що донька сторін по справі - ОСОБА_3 є студенткою Комунального закладу «Уманський гуманітарно-педагогічний фаховий коледж імені Т.Г. Шевченка Черкаської обласної ради», навчається на денній формі навчання, на контрактній основі.
Відповідач - ОСОБА_2 є особою працездатного віку, доказів на підтвердження неможливості надавати матеріальну допомогу своїй донці суду не надав, проходить військову службу, що свідчить про те, що отримує заробітну платну, має стабільний дохід.
Таким чином, ОСОБА_3 продовжує навчання на денній формі навчання, на контрактній основі, самостійно отримувати дохід на своє забезпечення вона не має можливості, отже батьки повинні матеріально утримувати своїх дітей, що в цілому дає підстави вважати необхідним стягувати з відповідача аліменти до закінчення донькою навчання.
Разом з тим, визначаючи розмір аліментів, суд вважає, що при визначенні розміру аліментів, необхідно взяти до уваги матеріальне становище платника аліментів, а також те, що утримання дитини на належному рівні законодавцем покладається у рівному обсязі на обох батьків, а також те, що дитина, яка продовжує навчання, безсумнівно потребує принаймні мінімальних витрат на власне утримання.
Звертаючись з даним позовом до суду позивач зазначила, що у зв`язку з продовженням навчання значно збільшилися витрати по утриманню дитини, що пов`язані з придбанням учбового матеріалу, спеціального одягу, продуктів харчування. Крім того, дитина навчається за контрактом на денній формі навчання, що також значно збільшує розмір витрат на її утримання.
При цьому, на підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надано до суду лише копію квитанції №20, з якої вбачається, що ОСОБА_3 здійснила оплату за навчання у розмірі 21 800 грн. та копію договору, відповідно до якого, загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання ОСОБА_3 становить 65 400 грн.
Позивачем не надано доказів понесення інших витрат на утримання доньки, пов`язаних з її навчанням у навчальному закладі, зокрема витрат на учбовий матеріал, спеціальний одяг,підручники, проїзд до навчального закладу, сплату житла (гуртожитку/квартири), тощо.
У постанові Верховного Суду від 13.05.2020 року у справі №219/1704/17 вказано, що за загальним правилом тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову, покладається на позивача.
Отже, позивач, при зверненні до суду не довела розмір витрат, необхідних для навчання доньки, розмір побутових витрат, коштів, яких вона потребує у зв`язку з навчанням, а тому виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає доцільним визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на період навчання доньки у навчальному закладі у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, що на переконання суду сприятиме захисту інтересів ОСОБА_3 на забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, не порушує права чи інтереси інших осіб та не суперечить закону.
Разом з тим, позивач, заявляючи позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх його видів заробітку (доходу), не надала доказів, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, саме у такому розмірі.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому суд вважає за необхідне визначити дату початку стягнень з дати звернення до суду, а саме з 29.08.2024 року.
Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.
Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову до суду, відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», на підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача.
Керуючись ст.ст. 150, 181-183, 199, 200 СК України, ст.ст. 12-13, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 272, 280-284, 352, 354, 430 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП: НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП: НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання повнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, щомісячно, у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду, тобто з 29.08.2024 року, і до закінчення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчання, тобто до 30.06.2027 року, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.
Допустити негайне виконання рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць.
В іншій частині позовну заяву - залишити без задоволення.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП: НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя М.Л. Пасечник