16.07.2025 Єдиний унікальний номер 205/9532/25
Єдиний унікальний номер 205/9532/25
Провадження № 2/205/4128/25
16 липня 2025 року м. Дніпро
Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Приходченко О.С.
при секретарі Король Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,
20 червня 2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до Новокодацького районного суду міста Дніпра з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 25 червня 2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 16 липня 2025 року вирішено питання про заочний розгляд справи.
Позивач у своєму позові посилався на те, що 27 липня 2024 року між ОСОБА_1 і ТОВ «Авентус Україна» було укладено договір № 8127037 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачеві було видано кредит у розмірі 27 000 грн. строком на 360 днів по 22 липня 2025 року зі сплатою відсотків у розмірі 1,50 % щоденно за користування кредитом. Відповідач зобов`язання не виконав, кошти не повернув, відсотки не сплатив, тому станом на 27 лютого 2025 року виникла заборгованість за кредитним договором № 8127037 у розмірі 83 025 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 27 000 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 42 525 грн. та пені і штрафі у розмірі 13 500 грн. 05 серпня 2024 року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 7803336, на умовах якого відповідачеві надано кредит у розмірі 5 000 грн. строком на 79 днів і сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % на день від суми кредиту. ОСОБА_1 умови кредитного договору не виконав, у зв`язку з чим станом 11 січня 2024 року виникла заборгованість у розмірі 14 487 грн. 50 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 5 000 грн., заборгованості за процентами а користування позикою у розмірі 4 675 грн. та заборгованості за процентами на прострочену позику у розмірі 4 812 грн. 50 коп. 11 січня 2024 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 11-01/2024, відповідно до умов якого клієнт зобов`язався передати позивачеві права вимоги, строк виконання яких настав, до третіх осіб боржників. Відповідно до умов додаткової угоди № 10 від 11 грудня 2024 року до договору факторингу № 11-01/2024 до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 780336 від 05 серпня 2024 року. 27 лютого 2025 року між ТОВ «Авентус Україна» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 27022025, за умовами якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредиторові свої права за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № 8127037 від 27 липня 2024 року. Просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 8127037 від 27 липня 2024 року у розмірі 83 025 грн. та заборгованість за кредитним договором № 780336 від 05 серпня 2024 року у розмірі 14 487 грн. 50 коп., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028 грн. Представник позивача просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 про дату та час судового засідання повідомлявся в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав.
Судом встановлено, що 27 липня 2024 року між ОСОБА_1 і ТОВ «Авентус Україна» було укладено договір № 8127037 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачеві було видано кредит у розмірі 27 000 грн. строком на 360 днів по 22 липня 2025 року зі сплатою відсотків у розмірі 1,50 % щоденно за користування кредитом (а.с. 7-15). Умовами кредитного договору сторони договору погодили, що у разі невиконання або неналежного виконання боржник зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 2 430 грн. на четвертий день такого невиконання або неналежного виконання та 540 грн., починаючи з п`ятого дня за кожен день такого невиконання або неналежного виконання.
05 серпня 2024 року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 7803336, на умовах якого відповідачеві надано кредит у розмірі 5 000 грн. строком на 79 днів і сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % на день від суми кредиту (а.с. 33-38). Пунктом 6.2 кредитного договору погоджено, що за неправомірне користування позикою/її частиною позикодавець має право нарахувати проценти на прострочену позику у розмірі 12 % від суми кредиту на четвертий день неправомірного користування та 3 % від суми позики, починаючи з п`ятого дня за кожен день неправомірного користування.
11 січня 2024 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 11-01/2024, відповідно до умов якого клієнт зобов`язався передати позивачеві права вимоги, строк виконання яких настав, до третіх осіб боржників. Відповідно до умов додаткової угоди № 10 від 11 грудня 2024 року до договору факторингу № 11-01/2024 до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 780336 від 05 серпня 2024 року (а.с. 44-46, 47, 48, 49).
27 лютого 2025 року між ТОВ «Авентус Україна» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 27022025, за умовами якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредиторові свої права за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № 8127037 від 27 липня 2024 року (а.с. 23-25, 26, 27).
Правовідносини, що виникли між сторонами урегульовано ЗУ «Про споживче кредитування», ЗУ «Про електронну комерцію», ЦК України.
Частиною 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 ЗУ «Про споживче кредитування» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про споживче кредитування» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно із ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідач перед позивачем свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів не виконала, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики.
У зв`язку з тим, що отримання у кредит грошових коштів відповідачем підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначені у кредитному договорі, відповідач свої зобов`язання не виконує, то позов підлягає задоволенню та з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 8127037 від 27 липня 2024 року у розмірі 83 025 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 27 000 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 42 525 грн. та пені і штрафі у розмірі 13 500 грн.; заборгованість за кредитним договором № 7803336 від 05 серпня 2024 року у розмірі 14 487 грн. 50 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 5 000 грн., заборгованості за процентами а користування позикою у розмірі 4 675 грн. та заборгованості за процентами на прострочену позику у розмірі 4 812 грн. 50 коп.
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судовий збір.
Позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 3 028 грн. (а.с. 1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Таким чином, загальна сума, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» складає 100 540 грн. 50 коп. (83 025 грн. + 14 487 грн. 50 коп. + 3 028 грн. = 100 540 грн. 50 коп.).
На підставі викладеного, керуючись п. 12 ч. 1 ст. 3, ст. 12, ч. 1 ст. 13 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування», ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», ст. ст. 525, 526, ст. 610, ч. 1 ст. 612, ч. 1 ст. 1048 ЦК України, ч. 1 ст. 141, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 259, 263-265, ч. 1 ст. 280, ст. ст. 281, 282 ЦПК України, суд
Позовні вимоги задовольнити.
Відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення позивачем може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Суддя: