465/169/25
2-н/465/767/25
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

31.07.2025 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Величко О.В., розглянувши матеріали заяви Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії та перетікання реактивної електричної енергії в загальному розмірі 53 097 грн. 92 коп. та 302 грн. 80 коп. судового збору, -

встановив:

До Франківського районного суду м. Львова звернулося ПрАТ «Львівобленерго» із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії та перетікання реактивної електричної енергії в загальному розмірі 53 097 грн. 92 коп. та 302 грн. 80 коп. судового збору.

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали, суддя доходить висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу.

Як вбачається із заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів, об`єкт споживача ОСОБА_1 за особовим рахунком № НОМЕР_1 розташовується за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з ч.1 ст.162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

За змістом п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364,367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна.

Крім цього, згідно правової позиції, висловленої в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 року у справі №910/10647/18, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Відтак, оскільки заявник звертається до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості, яка утворилася внаслідок надання послуг з розподілу електричної енергії щодо об`єкта нерухомого майна, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває поза межами Франківського району м. Львова, заява про видачу судового наказу подана з порушенням правил підсудності, встановлених ЦПК України.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Окрім того, суд зазначає, що відповідно до вимог ч.3 ст.19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. Зазначеним критеріям подана заява про видачу судового наказу не відповідає. Так, суд оцінює суму боргу для фізичної особи в розмірі 53 097 грн. 92 коп. як значний розмір, який не може вважатися сумою незначного розміру в розумінні ч.3 ст.19 ЦПК України. Відповідно, стягнення заявленого боргу не може здійснюватися в порядку наказного провадження, тому із вказаними вимогами заявник може звернутися до суду із позовною заявою в рамках позовного провадження.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, у видачі судового наказу слід відмовити на підставі п.9 ч.1 ст.165 ЦПК України

Відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На підставі викладеного та ст.ст.30, 162, 165, 166, 260 ЦПК України, суддя

постановив:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії та перетікання реактивної електричної енергії в загальному розмірі 53 097 грн. 92 коп. та 302 грн. 80 коп. судового збору.

Роз`яснити заявникові, що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення із заявою з дотриманням правил підсудності. Також у цьому випадку заявник вправі подати до суду позов для стягнення боргу в позовному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Роз`яснити учасникам справи, що у разі невручення ухвали суду у день її складення, вони мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення учаснику. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Величко О.В.