Справа № 645/6463/21
Провадження № 2/645/57/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2025 року Немишлянський районний суд м.Харкова у складі: головуючого - судді Ульяніч І.В., при секретарі Циганок В.М., учасники справи: представник позивача ОСОБА_1 , представник відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту приватизації житла, визнання частково недійсним правочину (юридичного факту) щодо приватизації житла, припинення права спільної сумісної власності, треті особи: приватний нотаріус Харківського міського округу Харківської області Залізко Валерія Миколаївна, Харківська міська рада,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті доньки ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; встановити та визнати факт здійснення 25.04.2003 року приватизації у приватну власність квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_5 ; визнати недійсним юридичний факт (правочин) щодо приватизації 25.04.2003 року ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1 , як такий, що не відповідає законодавству України; визнати частково нечинними свідоцтво про право власності на житло від 25.04.2003 року № НОМЕР_1 та розпорядження ВАТ «Автрамат» від 25.04.2003 року № 443 щодо спільної сумісної власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 ; застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину; визнати право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 припиненим.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що вона є матір`ю ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 Спадкова маса після смерті ОСОБА_5 складає: однокімнатна квартира АДРЕСА_1 ; автомобіль ГАЗ (1999), номерний знак НОМЕР_2 . Позивач зазначає, що вона опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншою допомогу спадкодавцеві ОСОБА_5 , поховала доньку, прийняла спадщину та звернулась 05.02.2020 з заявою про прийняття спадщини після смерті доньки до 12-ї державної нотаріальної контори м.Харкова, де їй повідомили, що спадкову справу відкрито 14.01.2020 року за заявою ОСОБА_4 приватним нотаріусом Залізко В.М.. Позивач зазначає, що на момент смерті ОСОБА_5 єдиним законним спадкоємцем є вона - ОСОБА_3 , інших спадкоємців першої черги не має. Заповіт відсутній.

Також позивач зазначає, що визнання позивача спадкоємицею першої черги, після смерті її доньки ОСОБА_5 , та визнання права власності в порядку спадкування за законом на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , не можливе без встановлення факту приватизації житла ОСОБА_5 одноособово та визнання частково недійсною приватизації цього житла щодо приватизації 1/2 частини квартири ОСОБА_4 , бо не існує оригіналів свідоцтва про право власності на житло, та приватизація житла ( ОСОБА_4 ) відбулась з порушенням закону. Позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, право власності на квартиру шляхом спадкування за законом - одержати Свідоцтво про право власності у нотаріуса чи відновити приватизаційні документи (на ім`я ОСОБА_5 ), які посвідчують вказаний факт, що має юридичне значення. Нe існує іншого порядку їх встановлення (позасудове встановлення), тому шо орган, який мав право на оформлення приватизаційних документів, Відкрите акціонерне товариство «АВТРАМАТ», припинив свою діяльність 30.11.2018 року, правонаступники відсутні. Архівів по приватизації майна не існує. Тому, позивач вважає, що її право підлягає захисту виключно судом.

17.09.1983 року ОСОБА_5 було укладено шлюб зі ОСОБА_4 . Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 28.04.1999 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 розірвано. Крім того, 12.05.1999 року здійснена реєстрація розірвання шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу Фрунзенським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Харкова (свідоцтво про розірвання шлюбу № НОМЕР_3 , актовий запис №245). Позивач не може зареєструвати право власності на спадкове майно, тому що відповідач намагається безпідставно заволодіти цим майном на підставі рішення суду щодо визнання за ним частки майна у рамках цивільної справи №645/331/20 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру, припинення права сумісної власності та визнання часток у праві спільної сумісної власності (на теперішній час визнання часток рівними по у кожного). В провадженні Фрунзенського районного суду м.Харкова знаходиться цивільна справа 645/1183/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про повернення в натурі безпідставно набутого майна. Таким чином позивач наполягає на встановленні факту, що має юридичне значення, а саме: факту приватизації 25.04.2003 року ОСОБА_5 одноособово квартири АДРЕСА_1 , з метою визнання за позивачем, право на спадок (квартиру, авто) в порядку спадкування за законом. Наймачем квартири була ОСОБА_5 , квартира надавалась їй за місцем її роботи Харківським заводом «Поршень». Станом на 25.04.2003 року ОСОБА_5 у шлюбі не перебувала та вільно і законно реалізувала своє право, як громадянина України, на вільний вибір способу задоволення потреб у житті, в утриманні і збереженні існуючого житла шляхом його приватизації. Станом на час вчинення ОСОБА_5 правочину щодо приватизації майна (25.04.2003р.) та оформлення документів, приватизація здійснювалась у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» № 2483-ХІІ від 19.06.92 та положень наказу Державного комітету України по житлово-комунальному господарству віл 15.09.1992 року № 56 «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян». Юридичний факт здійснення ОСОБА_5 25.04.2003 року приватизації квартири, підтверджується сплатою платіжного доручення за приватизацію житла, та породжує право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 .. Визнання недійсною приватизації ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1 як такої, що не відповідає законодавству України. Наслідком чого, розпорядження ВАТ «АВТРАМАТ» від 25.04.2003 № 443 та Свідоцтво про право власності на житло від 25.04.2003 № НОМЕР_1 є частково недійсним, бо втрачається вагомість зобов`язань щодо вказаних у цих документах фактів щодо надання ОСОБА_4 в спільну сумісну власність квартири. Позивач вважає, що вказані документи мають бути визнані судом частково недійсними щодо прав спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Наслідком недійсності нікчемного правочину має бути визнання судом припиненим права спільної сумісної власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 . Відповідач станом на квітень-травень 2003 року не мав жодного відношення, як член сім`ї, до наймача квартири ОСОБА_5 .. Тобто і законних правових підстав на приватизацію спірної квартири у відповідача не існувало. Основною підставою визнання приватизації майна за ОСОБА_5 , та як наслідок визнання частково недійсним Розпорядження відкритого АТ «Автрамат» від 25.04.2003 за №443 є те, що особа якій воно видане, а саме ОСОБА_5 не мала право на приватизацію майна у спільну сумісну власність бо була одинокою, у шлюбі не перебувала. Ксерокопія Свідоцтва про право власності на житло від 25.04.2003 № НОМЕР_1 та оригінал Розпорядження ВАТ «АВТРОМАТ» від 25.04.2003 №443 свідчать, що приватизація спірної квартири частково (відносно відповідача) була здійснена з порушенням вимог чинного законодавства, з порушенням вимог ч.2 ст.8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» №2483-ХІІ від 19.06.1992, оскільки станом на квітень-травень 2003 року відповідач не мав жодних законних підстав та прав на приватизацію цього майна. Фактичних брачних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не існувало. Довіри та поваги також. Саме з цих підстав ОСОБА_5 за життя віддала позивачці на зберігання документи на квартиру.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 04.11.2021 року справу прийнято в провадження судді Фрунзенського районного суду м.Харкова Бабкової Т.В., по справі відкрито загальне позовне провадження, справу призначено до розгляду у підготовче судове засідання.

13.12.2021 року від представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2 надійшов Відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вважає позов безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. В обгрунтування відзову зазначив, що 17.09.1983 року між відповідачем та ОСОБА_5 було укладено шлюб, про що свідчить відмітка у паспорті відповідача. 12.05.1999 року шлюб між ними було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 12.05.1999 року Серії НОМЕР_3 . Проте, таке розірвання шлюбу мало фіктивний характер, оскільки ОСОБА_5 та відповідач продовжували спільно проживати разом однією сім`єю, як подружжя. Зазначений факт також не заперечується позивачем. Розпорядженням ВАТ «Аврамат» від 25.04.2003 року №443 було задоволено прохання ОСОБА_5 про передачу квартири АДРЕСА_2 в спільну сумісну власність. У подальшому, на підставі вказаного розпорядження, ВАТ «Автрамат» було видано Свідоцтво від 25.04.2003 №8-03-443, згідно якого спірну квартиру було передано у спільну сумісну власність ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .. З 21.12.1993 року по теперішній час місце реєстрації відповідача зареєстровано у спірній квартирі. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла. Через деякий час відповідачем було виявлено, що документи, які підтверджують право спільної сумісної власності на квартиру зникли. У подальшому, в процесі судових розглядів, зокрема справа №645/331/20 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання часток у праві спільної сумісної власності, було з`ясовано, що оригінали правовстановлюючих документів знаходяться саме у ОСОБА_3 . У подальшому, з метою запобігання порушення права власності на квартиру з боку третіх осіб позивачем було вжито відповідних заходів. Так на замовлення відповідача в періодичному виданні Газета «Прем`єр» було опубліковано оголошення про втрату Свідоцтва від 25.04.2003 № 8-03-443, згідно якого квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , було передано у спільну сумісну власність ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . На замовлення відповідача ТОВ «ГЕО - СИНТЕЗ» було здійснено технічну інвентаризацію квартири та виготовлено технічний паспорт на квартиру. У подальшому, відповідач звернувся КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради з питання отримання дублікату втраченого Свідоцтво від 25.04.2003 № 8-03-443, виданого ВАТ «Автрамат». Згідно з проекту дубліката вказаного свідоцтва, підготовленого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», дублікат не містить ні печатки, ні підпису керівника органу, який це свідоцтво видав. В дублікаті вказано, що квартира дійсно належить на праві спільної сумісної власності відповідачеві та ОСОБА_5 . Також КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» було видано ксерокопії розпорядження ВАТ «Автрамат» від 25.04.2003 р. № 443 та Свідоцтво від 25.04.2003 № 8-03-443, що видане ВАТ «Автрамат». Наразі не є можливим посвідчити проект дублікату Свідоцтва від 25.04.2003 № 8- 03-443, оскільки ВАТ «Автрамат» припинено, а правонаступника зазначене товариство не має. З огляду на що ОСОБА_4 й було подано позов до ОСОБА_3 про визначення часток у спірній квартирі, наразі судовий розгляд по даному позову триває. Щодо позовної вимоги про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті її доньки - ОСОБА_5 , відповідач зазначає, що через відсутність в матеріалах справи доказів того, що позивач звертався до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, а нотаріус відмовив останній в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, про що виніс відповідну постанову, вважає позов у цій частині передчасним, а відтак таким, що не підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про встановлення та визнання факту, що має юридичне значення факту здійснення 25.04.2003 року приватизації у приватну власність квартири ОСОБА_5 ; визнання недійсним юридичного факту (правочину) щодо приватизації 25.04.2003 ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1 як такий, що не відповідає законодавству України (нікчемний правочин ст. 215 ЦК України; визнання частково нечинним Свідоцтва про право власності на житло від 25.04.2003 № НОМЕР_1 та розпорядження ВАТ«АВТРАМАТ» від 25.04.2003 р. № 443 щодо спільної сумісної власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 , вважає, що позовні вимоги спрямовані на визначення частки права власності на спірну квартиру за ОСОБА_5 . Визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. Позивач не врахував положень закону про те, що дієздатність та правоздатність фізичної особи припиняється з її смертю, та неналежний спосіб судового захисту, з огляду на що звернувся до суду з необгрунтованими вимогами. Оскільки ОСОБА_5 була стороною приватизації спірної квартири, факт здійснення якої й за ОСОБА_4 позивач не визнає, та враховуючи, що про приватизацію спірної квартири за відповідачем ОСОБА_5 було відомо з 25.04.2003, вважає що у даному випадку має місто спливу строку позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду з позовом після спливу понад вісімнадцять років з моменту такої приватизації. Крім того, за час життя ОСОБА_5 було відомо, що спірна квартира належить їй та відповідачу по справі на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва від 25.04.2003 № 8-03-443, виданого ВАТ «Автрамат», однак впродовж з 25.04.2003 по день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) не оскаржувала правочин з приватизації спірної квартири. З огляду на що даний позов взагалі суперечить волі померлої ОСОБА_5 . Отже, позивач звернулась до суду з цими вимогами поза межами строку позовної давності. Щодо позовної вимоги про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину відповідач зазначає, що позивач не зазначає, який саме правочин вона вважає нікчемним і наслідки якого недійсного нікчемного правочину вона просить застосувати. Якщо вона має на увазі правочин щодо приватизації відповідачем 1/2 частки спірної квартири, то відповідач вважає, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Тобто, виходячи із зазначеного, звернутися з позовом про застосування наслідків недійсності правочину може особа, права якої порушено. Водночас в позовній заяві ОСОБА_3 не навела жодних доводів про те, саме який її інтерес або право було порушено набуттям у власність відповідачем частки спірної квартири. Крім того, у разі застосування наслідків недійсності правочину частка спірної квартири має бути повернута ВАТ «Автрамат», яке станом на тепер є припиненим. Отже обраний позивачем спосіб захисту права не призведе до належного захисту її прав, з огляду на що, позов в даній частині не підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги про визнання права відповідача на спільну сумісну власності на спірну квартиру припинений відповідач зазначає наступне. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Станом на тепер частку відповідача у спірній квартирі не визначено, а відтак наразі й неможливо здійснити оцінку вартості такої частки квартири для її внесення на депозитний рахунок суду, чого, до речі й не було зроблено позивачкою. Аналіз положень ст. 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь- якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Однак, припинення права власності на частку у спірній квартирі завдасть істотної шкоди відповідачеві, оскільки останній не має у власності іншого житла та буде вимушений опинитись на вулиці. Також й позивачем не надано доказів того, що відповідач має інше житло у власності, і припинення частки у власності за адресою спірної квартири не завдасть останньому істотної шкоди.

16.02.2022 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої представник вважає, що відзив на позовну заяву є таким, що не відповідає нормам діючого законодавства України та порушує конституційні права позивача. Зазначила, що право власності ОСОБА_3 на спадкову масу після смерті її доньки (у тому числі і на квартиру) перейшло до позивача 31.12.2019 року. На момент смерті спадкодавця, ОСОБА_5 , єдиним законним спадкоємцем є ОСОБА_3 , інших спадкоємців першої черги не має (померла дітей не мала, у шлюбі не перебувала). Заповіт відсутній. У Відзиві на позовну заяву представником відповідача даний факт не оспорюється. Визнання за ОСОБА_3 , спадкоємицею першої черги, після смерті її доньки ОСОБА_5 права власності в порядку спадкування за законом на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , не можливе без встановлення та визнання факту приватизації 25.04.2003 року ОСОБА_5 одноособово (у приватну власність) квартири АДРЕСА_1 та визнання частково недійсною приватизації цього житла щодо приватизації 1/2 ОСОБА_4 , бо приватизація житла (за ОСОБА_4 ) відбулась з порушенням Закону. Станом на 25.04.2003 року ОСОБА_5 у шлюбі не перебувала та вільно і законно реалізувала своє право, як громадянина України, на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, в утриманні і збереженні існуючого житла шляхом його приватизації. Ввважала, що ОСОБА_4 вчиняючи шахрайські дії, намагається привласнити квартиру. Тому будь-які посилання представника відповідача на начебто законні підстави щодо набуття права власності ОСОБА_4 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 є безпідставними, незаконними та надуманими. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.07.2023 року прийнято до розгляду та відкрити провадження у вказаній справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 16.01.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач ОСОБА_3 не з`явилась, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, подала до суду письмові пояснення згідно позову (т.1 а.с.129-135, т. 2 а.с.177-182).

У судове засідання представник позивач ОСОБА_3 адвокат Сологубовська А.Е. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила про їх задоволення, надавши пояснення аналогічні викладеним в позові.

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Турутя З.О. у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити у задоволенні позову, підтримав обставини викладені у відзові на позовну заяву.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що вона є рідною сестрою померлої ОСОБА_5 .. ОСОБА_5 та ОСОБА_7 перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.09.1983 року. Сестра отримала квартиру від ВАТ "Автрамат" . В 1999 році вони розлучились, до розлучення не мешкали разом рік. Сестра їй повідомляла, що її чоловік ОСОБА_7 уходить та приходить до квартири. В 2017 році сестра передала матері документи на зберігання. В 2003 році відповідач в квартирі не мешкав, у нього в паспорті не був поставлений штамп про розлучення. Також зазначила, що її мати жила в квартирі останні 3 місяці життя сестри допомагала їй, також в квартирі жив і відповідач ОСОБА_7 , він придбав сестрі ліки. Відповідач жив в спірній квартирі постійно після розлучення із сестрою та до її смерті, але вони не підтримували шлюбні відносини.

Представник третьої особи Харківська міська рада Василенко І.Ю. у судове засідання не з`явився, просив про розгляд справи за відсутності представника Харківської міської ради та ухвалити рішення згідно чинного законодавства України, яке не буде порушувати права сторін.

Третя особа ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилась, про причини неявку суд не повідомила.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Позивач, ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_4 .

17.09.1983 року ОСОБА_9 уклала шлюб з ОСОБА_4 , та змінила прізвище на « ОСОБА_10 », що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу (т.1 а.с.120).

Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 28.04.1999 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було розірвано, рішення набрало законної сили 11.05.1999 року.

12.05.1999 року ОСОБА_5 у Фрунзенському відділі реєстрації актів громадянського стану отримала Свідоцтво про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_3 , актовий запис №215. /т.1 а.с.27/

Відповідно до Розпорядження ВАТ «Автромат» від 25.04.2003 року за №443, наймачу ОСОБА_5 передано квартиру АДРЕСА_1 в спільну сумісну власність. /т.1 а.с.78/

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 25.04.2003 року, реєстраційний № НОМЕР_1 , на праві спільної сумісної власності ОСОБА_11 та ОСОБА_4 належить квартира АДРЕСА_1 , свідоцтво видано згідно розпорядження від 25.04.2003 року за №443. /т.1 а.с.25, 78/

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_5 .

Згідно Договору-замовлення № 6-2 на організацію та проведення поховання, замовником щодо послуг організації та проведення поховання ОСОБА_5 , зазначений ОСОБА_4 (т. 1 а.с.74)

Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Залізко В.М. від 21.07.2020 року, приватним нотаріусом Залізко В.М. заведена спадкова справа №04/2020, після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на день смерті мешкала за адресою: АДРЕСА_3 . Вчинення нотаріальних дій було зупинено на підставі заяви від 15.07.2020 року (т.1 а.с.29)

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №58999388 від 14.01.2020 р., приватним нотаріусом Залізко В.М. 14.01.2020 року зареєстровано спадкову справу № 65345399, номер у нотаріуса №4/2020, спадкодавець ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 /т.1 а.с.67/

Відповідно до Довідки про реєстрацію місця проживання особи від 27.07.2023 року та відмітки у паспорті громадянина України ОСОБА_4 , останній зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , з 21.12.1993 року. (т.2 а.с.4)

В Газеті «Прем`єр» було опубліковано оголошення про втрату Свідоцтва про право власності на житло від 25.04.2003 № 8-03-443 ВАТ «Автромат» на ім`я ОСОБА_5 , ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 /т.1 а.с.81/

На замовлення ОСОБА_4 , 09.01.2020 року КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради виготовлено Технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 . /т.1 а.с.84-93/

Відповідно до копії Інвентаризаційної справи №60 на квартиру АДРЕСА_1 вбачається, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло видане ВАТ «Автромат» за №443 від 25.04.2003 р., спірна квартира належить ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .. В інвентаризаційній справі, крім зазначеної копії Свідоцтва про право власності на житло, наявні копії Розпорядження ВАТ «Автрамат» від 25.04.200 року, про вирішення питання та задоволення прохання наймача ОСОБА_5 про передачу в спільну сумісну власність квартири за адресою: АДРЕСА_3 , наявна копія заяви ОСОБА_5 від 01.04.2003 року з проханням оформити передачу в приватну власність зазначеної квартири, із зазначенням в заяві папортних даних та підписів ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , копія довідки про склад сім`ї наймача ізольованої квартири за адресою: АДРЕСА_3 , в тому числі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та інші документи, що надавались та були зроблені до та після приватизаціїї спірної квартири (т.3 а.с.4-61)

Відповідно до Довідки про склад сімї ізольованої квартири (одноквартирного будинку) та займані ними приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , за вказаною адресою зареєстровані ОСОБА_5 з 21.12.1993 року та її чоловік ОСОБА_4 з 21.12.1993 року.

Відповідно до Довідки про наявність або відсутність інформації про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна з перевіркою відомостей з відкритих інформаційних ресурсів, виданої КП «Харківське міське бюро технічної інвентарізації», станом на 31.12.2012 року - квартира АДРЕСА_1 , належить на праві приватної спільної сумісної власності по 1/1 частини ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане 25.04.2003, ВАТ «Автрамат», р№8-03-443. /т.1 а.с.68/

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 10.04.2024 року, інформація щодо реєстраціїї права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , відсутня (т.2 а.с.208)

Відповідно до Дублікату Свідоцтва про право власності на житло від 25.04.2003 р. Реєстраційний номер № НОМЕР_1 , видане ВАТ «Автромат», посвідчує, що квартира за адресою АДРЕСА_3 , дійсно належить на праві спільної сумісної власності гр. ОСОБА_5 та членам його сім`ї ОСОБА_4 , квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 25.04.2003 р. №443. Даний Дублікат посвідчений лише представником КП "Харківське бюро технічної інвентарізації", підписів та печаток підприємства, що видавало первинний документ, проект дублікату не має.

Відповідно до копії спадкової справи №4/2020, отриманої судом згідно ухвали про витребування доказів, спадкова справа заведена Приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Залізко В.М. на підставі заяви ОСОБА_4 від 14.01.2020 року про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на день смерті проживала за адресою: АДРЕСА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

05.02.2020 року позивач ОСОБА_3 звернулась до приватного нотаріуса ХМНО Залізко В.М. із заявою про прийняття спадщини після смерть доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на день смерті мешкала у АДРЕСА_3 .

Спадкова справа на даний час перебуває в Харківському обласного державному нотаріальному архіві, свідоцтво про право на спадщину нотаріусом не видавалось, нотаріальні дії зупинені.

Відповідно до статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 2 Закону України «Про приватизацію деержавного житлового фонду», в редакції Закона 1992 року, чинній на час приватизації - до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму.

Статтею 5 зазначеного Закону до членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за ним зберігається право на житло.

Згідно ст. 8 зазначеного Закону -приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніже місяця з дня одержання заяви громадянина.

Згідно ст. 9 ЖК України - забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських об`єднань.

Згідно ст. 215 ЦК України - підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно матеріалів справи встановлено, що відповідач по справі зареєстрований та постійно проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , з 21.12.1993 року. В 1999 році подружжя ОСОБА_10 розірвали шлюб, тобто перестали бути членами однієї родини, але спірна квартира залишилась постійним місцем мешкання відповідача, якою він мав право користування, а також приймати участь в приватизації квартири тобто право на житло (спірну квартиру) у відповідача зберіглось та відповідно право на її приватизацію, тому позов в частині визнання частково недійсним Розпорядження та Свідоцтво про право власності на житло не підлягає задоволенню. Підстав їх недійсності в судового засіданні не встановлено. Клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності задоволенню не підлягає, так як в даній частині позову суд відмовляє по суті заявлених вимог.

Згідно ст. 355,368, 370 ЦК України - майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Щодо клопотання представника позивача про визнання доказів недопустимими та недостовірними, а саме Дублікату Свідоцтва від 25.04.2003 року № 8-03-443, виданого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» суд зазначає наступне.

Згідно ст. 78, 79 ЦПК України - суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ст. 12,13 ЦПК України - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В матеріалах справи наявний Дублікату Свідоцтва від 25.04.2003 року № 8-03-443, проект якого було зроблено та видано КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», на підставі документів, що знаходяться в інвентарізаційній справі, враховуючи, що підтприємство, яке видавало Свідоцтво про право на житло припинило діяльність. Суд враховує докази, наявні в інвентарізаційній справі КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», та надані суду згідно ухвали суду про витребування доказів від 24.05.2024 року, в тому числі в підтвердження права власності зареєстроване за ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , суд приймає в якості доказів Довідку про наявність або відсутність інформації про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна з перевіркою відомостей з відкритих інформаційних ресурсів, виданої КП «Харківське міське бюро технічної інвентарізації», станом на 31.12.2012 року, згідно якої квартира АДРЕСА_1 , належить на праві приватної спільної сумісної власності по 1/1 частини ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , що безпосередньо підтверджує реєстрацію права власності на квартиру станом на 31.12.2012 року, та інші документи, в тому числі наявну в даній справі копію свідоцтва про право власності на житло, видане 25.04.2003, ВАТ «Автрамат», р№8-03-443.

Щодо клопотання про визнання недійсними та виключення із числа доказів листа КП БТІ від 17.01.2020 року, то даний лист є лише супроводним листом на звернення відповідача та направлення йому копій документів із інвентарної справи, та суд не посилається на цей лист в якості доказу в підтвердження позовних вимог або заперечень, а посилається на документи наявні в матеріалах інвентарізаційної справи отриманої в порядку витребування доказів.

Щодо визнання недійсним та виключенння із числа доказів паспорта громадянина України ОСОБА_7 , то суд зазначає, що в матеріалах справи наявна копія паспорта громадянина України ОСОБА_7 , із відміткою про його реєстрацію в спірній квартирі з 21.12.1993 року, що також підтверджується іншими доказами наявними в матеріалах справи, а саме Довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 27.07.2023 року.

До наданої позивачем копії Свідоцтва про право власності на житло від 25.04.2003 року № НОМЕР_1 , виданого ВАТ «Автрамат», згідно якого квартира за адресою: АДРЕСА_3 , належить ОСОБА_5 , суд відноситься критично та не приймає в якості доказу належності зазначеної квартири тільки ОСОБА_5 , так як в судовому засіданні ні позивачем, ні її представником не був наданий оригінал даного Свідоцтва про право власності на житло тільки на ім`я ОСОБА_5 , а матеріали справи містять Довідку про наявність або відсутність інформації про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна з перевіркою відомостей з відкритих інформаційних ресурсів, виданої КП «Харківське міське бюро технічної інвентарізації», згідно якої станом на 31.12.2012 року - квартира АДРЕСА_1 , належить на праві приватної спільної сумісної власності по 1/1 частини ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане 25.04.2003, ВАТ «Автрамат», р№ НОМЕР_1 .

Таким чином, суд дослідивши надані сторонами докази, давши їм належну правову оцінку, приходить до висновку, що в процесі розгляду справи не було надано переконливих доказів того, що приватизація квартири за адресою: АДРЕСА_3 , була здійснена виключно тільки ОСОБА_5 , враховуючи, що відповідач ОСОБА_4 в квартирі проживає, зареєстрований з 1993 року та відповідно мав право приймати участь в її приватизаціїї, тому підстав для визнання факту, що 25.04.2003 року у приватну власність квартира АДРЕСА_1 була приватизовано тільки ОСОБА_5 ; а також визнання недійсним приватизації 25.04.2003 року ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1 , та визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на житло від 25.04.2003 року № НОМЕР_1 та розпорядження ВАТ «Автрамат» від 25.04.2003 року № 443 щодо спільної сумісної власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 та застосування наслідків недійсності правочину та визнання право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 припиненим, підстав не має.

Але суду зазначає, що так як позивач є спадкоємцем 1 черги, спадщину прийняла, позбавлена можливості в інший позасудовий спосіб визнати право власності в порядку спадкування за законом на частку в квартирі, враховуючи, що у позивача відсутній оригінал правоустановлюючого документа Свідоцтва про право власності на житло, нотаріус, який відкривав спадкову справу нотаріальні дії зупинив в 2020 році, через спір сторін, на даний час спадкова справа передана на нотаріального архіву, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову в частині визнання права власності на частину квартири за позивачем в порядку спадкування.

Як встановлено судом спірна квартира, згідно Свідоцтва про право власності на житло від 25.04.2003 року, належить ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності, частки в Свідоцтві не визначені. Але враховуючи положення ст. 370 ЦК України, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, в даному випадку наявність іншої домовленісті між співласниками про інший розмір часток, судом не встановлено, рішення суду з цього приводу відсутнє, тому суд зазначає, що до спадкування відкрилась частка спірної квартири, після смерті ОСОБА_5 ..

Відповідно до ст. 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому судовий збір підлягає стягненню із відповідача на користь позивача в розмірі 2250гривень, враховуючи те, що за позовну вимогу майнового характеру позивачем було сплачено 4500 гривень, а дана вимога була задоволена частково (4500х50%:100%).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 315ЦПК України, ст.ст. 370, 1216-1218, 1220, 1262, 1269 ЦК України, суд

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту приватизації житла, визнання частково недійсним правочину (юридичного факту) щодо приватизації житла, припинення права спільної сумісної власності, треті особи: приватний нотаріус Харківського міського округу Харківської області Залізко Валерія Миколаївна, Харківська міська рада задовільнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті її доньки ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В інший частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 2250 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо сторін по справі:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_6 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_4 ;

Представник позивача: Сологубовська Анжеліка Едуардівна, адреса: м.Харків, вул. Сумська,39, офіс 217;

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_7 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 ;

Представник відповідача: Турутя Захар Олегович, адреса: АДРЕСА_5 .

Третя особа: приватний нотаріус Харківського міського округу Харківської області Залізко Валерія Миколаївна, адреса місцезнаходження: АДРЕСА_6 ;

Третя особа: Харківська міська рада, адреса місцезнаходження: 61200, м. Харків, майдан Конституції, 7.

Повний текст рішення складено 24.07.2025 року.

Головуючий суддя: І.В.Ульяніч