Справа № 487/5705/16-ц
Провадження № 8/487/4/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2025 м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючої по справі судді Скоринчук К.М.,

при секретарі судового засідання Карбівничої К.М.,

за участі заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва за нововиявленими обставинами, де заінтересованими особами визначені: Заводський відділ Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), представник державної виконавчої служби Щербатюк Антон Ігорович, стягувач: Автогаражний кооператив АГК «Парма»,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Заводського районного суду м. Миколаєва Скоринчук К.М. перебуває заява ОСОБА_1 про перегляд ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.01.2024 за нововиявленими обставинами. Іншими учасниками визначені: Заводський відділ Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - Заводський ВДВС у м. Миколаєві ПМУМЮ (м. Одеса)), представник державної виконавчої служби Щербатюк Антон Ігорович, стягувач: Автогаражний кооператив АГК «Парма».

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 зазначив, що ухвалою від 24.01.2024 Заводський районний суд м. Миколаєва відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) виконавчої служби щодо неповернення виконавчого листа від 13.05.2020 у зв`язку з невідповідністю виконавчого листа резолютивній частині рішення суду від 31.10.2019 та відсутністю у боржника ( ОСОБА_1 ) предмету вказаного в рішенні суду металевого гаражу № 90, придбаного АГК «Парма» у МП «Парма» за 250 000 крб по договору від 22.08.1993.

Вказав, що постановою Миколаївського апеляційного суду від 27.03.2024 ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва було залишено без змін.

У своїй заяві ОСОБА_1 також вказав, що 17.02.2025 державний виконавець прийняв рішення про вилучення у ОСОБА_1 металевого гаражу № НОМЕР_1 на виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва та 06.03.2025 державний виконавець вилучив у ОСОБА_1 металевий гараж № НОМЕР_1 , який АГК нібито придбала у МП «Парма» за 250 000 крб по договору від 22.08.1993 та передав цей гараж голові АГК «Парма» ОСОБА_2 .

Посилався на те, що під час виконання вказаного рішення суду 07.09.2021 за заявою державного виконавця ДБР розпочало кримінальне провадження №№ 0000304 за ст. 382 КК України щодо ОСОБА_1 . Вказане провадження було розпочате на підставі звернення державного виконавця з Повідомленням про вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України - умисне невиконання рішення суду від 31.10.2019: неповернення АГК «Парма» металевого гаражу № НОМЕР_1 , який АГК «Парма» придбало за 250 000 крб по договору від 22.08.1993, за шість років до створення АГК як юридичної особи в 1999 році.

Повідомив, що постановою від 27.02.2022 кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 зазначив, що оскільки ані суду, ані боржнику ( ОСОБА_1 ) на час постановлення судом ухвали за результатами розгляду скарги на дії державного виконавця (24.01.2024), не було відомо про прийняття ДБР Постанови про закриття кримінального провадження (27.02.2022), згідно з якою ОСОБА_1 не мав ні обов`язку, ні реальної можливості повернути металевий гаражний бокс № НОМЕР_1 , вважав, що є підстави для перегляду рішення суду, зокрема, ухвали суду від 24.01.2024 за нововиявленими обставинами. Міркував, що встановлення ДБР у кримінальному провадженні відсутності у нього обов`язку та реальної можливості на повернення металевого гаражного боксу АГК «Парма», не дозволяло державному виконавцю продовжувати виконувати виконавчі дії за рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва щодо повернення АГК «Парма» металевого гаражного боксу № НОМЕР_1 та прийняття рішення про вилучення його у останнього і подальшої передачі голові АГК «Парма» ОСОБА_2 .

Ухвалою судді від 05.06.2025 заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання, про яке повідомлено сторін по справі.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримав свою заяву та вважав, що є достатні підстави для перегляду ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.01.2024 за нововиявленими обставинами. Заявив клопотання про допит його у якості свідка, яке було задоволено судом.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_1 надав пояснення аналогічні викладеним у заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами. Звертав увагу суду на те, що державний виконавець, достовірно знаючи про те, що кримінальне провадження відносно нього закрито, продовжував виконувати рішення суду та проводити виконавчі дії. Також пояснив суду, що не знав про наявність постанови від 27.02.2022 про закриття кримінального провадження №0000304 від 07.09.2021 у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Дізнався про неї лише у 2025 році. Саме наявність цієї постанови є нововиявленою обставиною. Яка не була відома суду та йому на час постановлення ухвали 24.01.2024.

Представник Заводського ВДВС у м. Миколаєві ПМУМЮ (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у відсутності представника, просив відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Також надіслав через підсистему «Електронний суд» відзив на заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, в якому просив відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , посилаючись на те, що викладені у заяві ОСОБА_1 не є такими.

Вважав, що про обставини щодо закриття кримінального провадження слідчим ТУ Державного бюро розслідувань у м. Миколаєві, на які посилається заявник, ОСОБА_1 міг дізнатися під час розгляду судової справи, упродовж тривалого часу (з моменту закриття провадження у кримінальній справі й до результатів розгляду судовою справи про перегляд якої просить заявник).

Представник зазначав, що із наданих заявником документів в якості доказів вбачається, що ОСОБА_1 знав про проведення досудового розслідування Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань на підставі повідомлення державного виконавця про вчинення кримінального правопорушення з липня 2021 року, оскільки як сторона виконавчого провадження постійно ознайомлювався із матеріалами виконавчого провадження (в тому числі й через Автоматизовану систему виконавчого провадження) та вів систематичне листування із Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань. За такого, представник вважав, що інформацію про закриття кримінального провадження заявник міг отримати ще у 2022 році та надати її суду, а у разі неможливості отримання такої інформації, надати до суду відповідне клопотання про витребування.

Представник АГК «Парма» у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини його неявки суду не відомі.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши письмові матеріали заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та матеріали цивільної справи, суд доходить висновку про те, що підстави для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами відсутні, а отже заява задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Звертаючись до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.01.2024 року, постановленої за результатами розгляду справи № 487/5705/16-ц (провадження № 4-с/487/4/24) за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Заводського ВДВС у м. Миколаєві ПМУМЮ (м. Одеса), заявник ОСОБА_1 посилався на те, що у межах виконавчого провадження державним виконавцем до Територіального управління Державного бюро розслідувань направлялося повідомлення про вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, зокрема, умисного ухилення від виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 31.10.2019 по справі № 487/5705/16-ц про повернення металевого гаражного боксу № 90 автогаражному кооперативу «Парма».

Вказував, що 06.03.2025 заступником начальника Заводського ВДВС у м. Миколаєві ПМУМЮ (м. Одеса) були вчинені виконавчі дії з повернення на підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 31.10.2019 металевого гаражного боксу № 90 автогаражному кооперативу «Парма» в особі голови правління ОСОБА_2 , про що був складений відповідний Акт державного виконавця.

У травні 2025 року заявнику, ОСОБА_1 , стало відомо, що 27.02.2022 слідчим Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, прийнято рішення про закриття кримінального провадження, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, яке було розпочате на підставі повідомлення державного виконавця про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_1 .

За такого, оскільки назване кримінальне провадження за ч. 1 ст. 382 КК України було закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, фактично вважав, що державний виконавець не мав права вчиняти виконавчі дії з повернення металевого гаражного боксу № НОМЕР_1 та повертати його АГК «Парма». Також вважав, що відомості про закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 382 КК України щодо невиконання ним рішення суду є істотними та мали значення під час розгляду Заводським районним судом м. Миколаєва його скарги на дії державного виконавця та постановлення судом ухвали за результатами її розгляду 24.01.2024.

Аналізуючи вказані обставини, суд зазначає, що відповідно до ч. 1ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вказані правові норми передбачають, що це мають бути обставини, які є істотними, тобто, такими, що якби вони були відомі раніше, то суд ухвалив би інше рішення; вони є нововиявленими, а не новими обставинами, тобто, існували на час розгляду судом спору; вони входять до предмету доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Підставою перегляду будь-якого судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

У свою чергу, істотними обставинами справи вважаються ті, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це, передусім, ті, що взагалі не були предметом розгляду у даній цивільній справі, у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи.

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались судом у процесі розгляду справи.

Неналежне виконання сторонами своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і неподання суду усіх доказів, збирання нових доказів після розгляду справи судом не є нововиявленими обставинами, а тому й не можуть тягнути за собою перегляд судового рішення з зазначених підстав.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 29 серпня 2018 року (справа №552/137/15-ц).

Європейський Суд з прав людини у рішенні в справі «Правєдная проти Росії» від 18 листопада 2004 року зазначив, що одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що, якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду. Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало законної сили, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин. Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним.

Отже, істотними обставинами справи вважаються ті, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це, передусім, ті, що взагалі не були предметом розгляду у даній цивільній справі, у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи.

Судом на підставі безпосередньо оцінених та наявних доказів, доданих до заяви, встановлено, що заявник у даному випадку посилається на обставини, які на його думку є нововиявленими.

Наведені ним обставини про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення через невиконання ним рішення Заводського районного суду м. Миколаєва з повернення металевого гаражного боксу № НОМЕР_1 , не досліджувались у судовому засіданні під час розгляду скарги заявника на дії державного виконавця з приводу виконання названого рішення Заводського районного суду м. Миколаєва, наведені обставини не були відомі автору скарги під час розгляду справи.

Предметом скарги ОСОБА_1 була бездіяльність державного виконавця, що полягала у неповерненні виконавчого документа за заявою боржника, ОСОБА_1 , і зобов`язанні вчини дії з повернення виконавчого листа по виконавчому провадженню або зобов`язання повернути цей виконавчий лист, виданий Заводським районним судом м. Миколаєва по справі № 487/5705/16-ц.

Обставини, на які посилається заявник, як на підставу для перегляду у зв`язку з нововиявленими обставинами судового рішення не є нововиявленими обставинами, а зводяться до переоцінки доказів, досліджених судом під час розгляду судом скарги на бездіяльність державного виконавця.

Суд зауважує, що ухвала суду від 24.01.2024 є вмотивованою, обґрунтованою та з наданням належної правової оцінки доказам по справі, містить відповіді на всі підстави які вказував заявник, ОСОБА_1 , звертаючись до суду зі скаргою.

Слід зазначити, що правильність висновків, викладених в ухвалі Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.01.2024, підтверджена постановою Миколаївського апеляційного суду від 27.03.2024, прийнятою за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 та яка набрала законної сили 27.03.2024.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania), заява № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII). Юридична визначеність вимагає поваги до принципу «res judicata» (там же, п. 62), тобто поваги до остаточного рішення суду.

Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (справа «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-IX). Судове рішення не може переглядатись у зв`язку з нововиявленими обставинами, якщо обставини, передбачені ст.423 ЦПК України, відсутні, а є підстави для перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку або Верховним судом.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97 проти України» від 21 жовтня 2010 року).

З урахуванням наведеного вище, доводи заявника зводяться до власного тлумачення норм процесуального права, відповідно заява не підлягає задоволенню за безпідставністю, а судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, відповідно підлягає залишенню без змін.

Таким чином, зазначенні ОСОБА_1 доводи заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами свідчать про його незгоду з ухвалою суду, переоцінку доказів, що не може бути підставою для його перегляду за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч. 2 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

З аналізу викладених обстави, суд доходить висновку, що заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись статтями 259, 260, 423-429 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва за нововиявленими обставинами, де заінтересованими особами визначені: Заводський відділ Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), представник державної виконавчої служби Щербатюк Антон Ігорович, стягувач: Автогаражний кооператив АГК «Парма».

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, зазначений строк обчислюється з дня вручення їй відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: К.М. Скоринчук