П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2025 року м. Київ

Справа №760/8810/22

Провадження: № 22-ц/824/12046/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Верланова С. М., Нежури В. А.,

секретар Лаврук Ю. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуадвоката Прохоренка Валерія Петровича в інтересах Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус»

на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 30 квітня 2025 року, постановлену під головуванням судді Козленко Г. О.,

у справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Глобус» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

у с т а н о в и в:

У липні 2022 року АТ «КБ «Глобус» звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором №30/32/18 «Авто в кредит» від 27.04.2018 року у розмірі 350 693,31 грн та судові витрати.

У травні 2023 року представник позивача АТ «КБ «Глобус», Верхогляд М. Л. подав клопотання про закриття провадження у справі та повернення сплаченого судового збору. В обґрунтування клопотання представник зазначав, що станом на 26.04.2023 року відповідачкою, ОСОБА_1 , здійснено погашення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі, що на думку представника позивача свідчить про відсутність предмету спору та є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Ухвалою Солом`янського району м. Києва від 30 квітня 2025 року прийнято відмову від позову та закрито провадження в справі за позовом АТ «КБ «Глобус» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В іншій частині вимог відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Прохоренко В. П. в інтересах АТ «КБ «Глобус»подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції, норм процесуального права, ухвалу просив скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції залишені поза увагою ті обставини, що позивач, заявляючи клопотання про закриття провадження у справі посилався саме на відсутність предмета спору (у зв`язку з чим судовий збір підлягає поверненню), а не на відмову від позову (в цьому разі судовий збір не повертається).

Вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про розподіл судових витрат дійшов помилкового висновку щодо закриття провадження у справі з підстав відмови позивача від позову (п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України), що не є відповідно до ч. 3 ст. 142 України підставою для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 24 червня 2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Представник АТ «КБ «Глобус» Мала В. В. направила до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів, ураховуючи заяву представника позивача про розгляд справи безх участі та відповідно до вимог частини 2 статті 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга АТ «КБ «Глобус» підлягає задоволенню частково.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи заяву АТ «Комерційний банк «Глобус» частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачем подано клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, клопотань про відмову від позову не надходило, проте врегулювання питань щодо заборгованості відповідача відбулось після відкриття провадження у справі і на момент подання позовної заяви предмет спору був наявний, застосування п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України не вбачається можливим, а отже суд вважає за необхідне застосувати до даних правовідносин п. 4 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками суду, з огляду на наступне.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Статтею 255 ЦПК України визначені підстави закриття провадження у справі, зокрема суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо:

- відсутній предмет спору (пункту 2 частини першої);

- позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом (пункт 4 частини першої).

Згідно з частиною другою статті 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

В силу ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст.142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Отже, з аналізу положень ч. 3 ст.142 ЦПК України убачається, що у разі задоволення відповідачем вимоги позивача після пред`явлення позову, за умови якщо позивач не підтримує своїх вимог, суд присуджує стягнення понесених останнім судових витрат з відповідача.

Як убачається з матеріалів справи, 30.04.2025 року ОСОБА_1 повністю погасила заборгованість за кредитним договором, саме після пред`явлення позивачем позову до суду (а. с. 106-150).

З матеріалів справи також убачається, що адвокатом в інтересах АТ «Комерційний Банк «Глобус» було подано відповідну заяву про закриття провадження у справі, в якій, зокрема, зазначено, що позивач не підтримує своїх позовних вимог внаслідок задоволення їх відповідачами, відтак просив покласти на відповідачем понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи. (а. с. 103-104).

Однак, суд першої інстанції неправильно витлумачив подану позивачем заяву, фактично прирівнявши її до відмови від позову. Такий підхід є помилковим, ураховуючи вимоги закону, адже, відповідно до частини третьої статті 142 ЦПК України, у випадку відмови від позову витрати позивача не підлягають відшкодуванню. В той час як у заяві позивачем чітко зазначено, що він не підтримує свої позовні вимоги саме через добровільне задоволення відповідачкою заявлених вимог після подання позову. Це принципово відрізняється від відмови від позову, оскільки не є вільним волевиявленням позивача без наявності підстав, а навпаки, є наслідком досягнення мети звернення до суду.

За таких обставин, у справі об`єктивно відпав предмет спору після відкриття провадження, що дає підстави для закриття провадження відповідно до пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України, а саме у зв`язку з відсутністю предмета спору. Саме така кваліфікація обставин справи дозволяє, згідно з частиною третьою статті 142 ЦПК України, покласти понесені позивачем судові витрати на відповідача, оскільки позов задоволено фактично, хоча й не внаслідок судового рішення, а через добровільне виконання відповідачем зобов`язання.

Отже, як убачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 5 026 грн 40 коп. (а. с. 6). Ураховуючи положення частини третьої статті 142 ЦПК України, за якими у разі добровільного задоволення відповідачем позовних вимог після пред`явлення позову судові витрати підлягають відшкодуванню на користь позивача, понесений ним судовий збір підлягає стягненню з відповідачів.

Позовна заява містила вимогу про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , однак норми чинного законодавства не передбачають можливості солідарного покладення судових витрат. Відтак, з урахуванням рівного обсягу заявлених вимог до обох відповідачів, судовий збір підлягає розподілу між ними порівну, по 2 630 грн 20 коп. з кожного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність закриття провадження у справі, однак, помилково визначив підставу такого закриття як п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України (відмова від позову). В той час як правильним є застосування п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, а саме відсутність предмета спору у зв`язку з добровільним виконанням відповідачами заявлених вимог після відкриття провадження у справі.

У зв`язку з цим, ухвала Солом`янського районного суду м. Києва від 30 квітня 2025 року в частині мотивувальної частини щодо підстав закриття провадження підлягає зміні, з викладенням її у редакції цієї постанови.

Крім того, ухвала в частині розподілу судових витрат підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення, про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «КБ «Глобус» понесених судових витрат у сумі 2 630 грн 20 коп, з кожного.

Водночас, колегія суддів задовольняє апеляційну скаргу адвоката Прохоренка В. П. в інтересах АТ «Комерційний банк «Глобус», частково, з огляду на те, що є необґрунтованими вимоги апеляційної скарги щодо направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, оскільки у цьому немає процесуальної необхідності.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Прохоренка Валерія Петровича в інтересах Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» задовольнити частково.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 30 квітня 2025 року в частині закриття провадження у справі змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 30 квітня 2025 року в частині розподілу судових витрат скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» (04073, м. Київ, Куренівський провулок, 19/5 ) судові витрати в розмірі 2630 (дві тисячі шістсот тридцять) грн 20 коп, з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст рішення складено 25 липня 2025 року.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді С. М. Верланов

В. А. Нежура