РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

21 липня 2025 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі

головуючого судді - Галінської В.В.

секретар судового засідання - Швед Н.В.

справа № 569/9970/25

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача - Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача - Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про стягнення аліментів та встановлення факту одноосібного виховання дітей ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача - Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про стягнення аліментів та встановлення факту одноосібного виховання дітей. Просить Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , Паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , орган, що видав 5610, дата видачі 09.12.2020 року) на його користь - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) аліменти на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/3 (однієї третьої) частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Посилається на те, що між ним, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - Відповідачка) 03 травня 2014 року було зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 417.Від шлюбу із Відповідачкою у них народилося двоє дітей: - донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 виданим Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)23.12.2020 року;- син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 виданим Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)04.08.2021 року.

Після народження дітей всі члени сім`ї разом проживали за адресою АДРЕСА_1 де проживають і по теперішній час травень 2025 року, крім Відповідачки по справі. Зазначені факти підтверджуються Витягами з реєстру територіальної громади про реєстрацію місця проживання від 13.05.2025 року № 2025/006230935, № 2025/006230937 та № 2025/006231013 (копії Витягів додаються).

Однак, спільне життя у нього з Відповідачкою останнім часом не склалося і вони почали жити окремо. З листопада 2024 року і по сьогоднішній день Відповідачка не проживає спільно з дітьми та з ним. Відповідачка самостійно виявила намір окремо проживати від сім`ї та влаштовувати своє особисте життя в місті Києві.

Крім того, 07.05.2025 року начальником відділу правового та соціального захисту дітей Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради Самолюк І.Р. було проведено обстеження умов проживання дітей та був складений відповідний Акт. У вказаному Акті обстеження умов проживання зазначено, що за адресою АДРЕСА_1 проживають та мають постійне місце реєстрації: тато - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ..Батьком створені комфортні умови для проживання, виховання та розвитку своїх дітей. Мама дітей ОСОБА_2 з ними не проживає понад пів року.

На даний час у них з Відповідачкою різні погляди та цілі в житті, відсутнє взаєморозуміння. А тому, між мною та Відповідачкою була досягнута домовленість, що на певний період, коли Відповідачка влаштовує свої життєві питання щодо визначення місця проживання в місті Києві, постійного місця роботи, тощо, діти будуть проживати разом зі ним в місті Рівне.

За таких обставин він вважає, що Відповідачка не може забезпечити дітей належними умовами проживання, облаштувати їм комфортні умови для розвитку, ігор, забезпечити належний догляд та утримувати матеріально. Домовитися з Відповідачкою про прийнятні умови проживання дітей та місця їх проживання на даному етапі неможливо.

Відповідачка маючи реальну можливість приймати участь у вихованні та забезпеченні дітей, з власної ініціативи самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, не спілкується з дітьми, участі у житті доньки та сина свідомо не приймає.

При цьому, він неодноразово в усній формі звертався до Відповідачки з проханням прийняти участь в утриманні дітей, однак всі його звернення Відповідачкою були проігноровані та залишені без задоволення. Перешкод у зустрічах Відповідачки з дітьми, спілкування з ними, участі у вихованні не має.

Відповідачка є працездатною та повністю здоровою особою, не має інших осіб на утриманні, а тому має реальну можливість надавати грошову допомогу на утримання наших дітей. Проте, Відповідачка не надає матеріальної допомоги на виховання та утримання дітей.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

За таких умов, враховуючи вищевикладене та керуючись положенням ч. 5 ст. 183 СК України, вважає, що розмір аліментів на утримання наших неповнолітніх дітей має бути встановлений у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) Відповідачки, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

При розгляді вказаної позовної заяви він вважає, що необхідно встановити факт одноосібного виховання ним дітей щодо яких іде мова в заяві.

Підставами для встановлення такого факту є те, що Відповідачка не виконує належним чином своїх батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 СК України.

У його дітей є соціальна прив`язка до місця їхнього проживання в місті Рівне, оскільки донька навчається у четвертому класі Рівненського академічного ліцею, закладі загальної середньої освіти Рівненської міської ради, а син відвідує заклад дошкільної освіти (ясла-садок) інтелектуального напрямку Рівненської міської ради.

На даний час, ним особисто вирішуються всі побутові проблеми задля забезпечення інтересів своїх дітей, створені всі умови для належного та комфортного проживання дітей, їх догляд, харчування, забезпечення одягом, іграшками, предметами для розвитку дітей тощо. Особисто він відводить дітей до закладів освіти та забирає їх після навчання, відводить їх на різні дитячі гуртки та секції для розвитку дітей. Ним особисто здійснюється нагляд за станом здоров`я дітей, а саме: організовує та здійснює планові огляди вузькопрофільних фахових лікарів медичних закладів, включаючи дитячого педіатра, здійснює проведення профілактичних щеплень, вживає всіх необхідних заходів щодо лікування та профілактики захворювань, збереженням та підтримки імунітету у дітей.

Вказані обставини змушують його, як батька, діючи в інтересах їхніх дітей, звернутися до суду із даним позовом та просити суд прийняти рішення про стягнення із Відповідачки аліментів на їх утримання та встановлення факту одноосібного виховання дітей.

Доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або не виконанням одним з батьків батьківських обов`язків (у тому числі) умисного та безумовно, впливає на права та інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені Законом.

Встановлення юридичного факту йому необхідно для отримання доказів щодо одноосібного виховання дітей, реалізації повноважень особи, що одноосібно виховує дітей, підставою для реалізації прав для осіб що одноосібно виховують дітей.

Дане рішення із встановленням такого факту буде документом - підставою для отримання тих прав, які визначені законодавством.

Будь який Конституційний обов`язок при цьому ним, Позивачем по справі не порушується.

Встановлення факту самостійного виховання дітей, необхідно йому, Позивачу по справі для захисту прав та інтересів дітей, для отримання можливості звертатись одноосібно до державних та освітніх закладів.

Ухвалою суду від 23 травня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Підготовче судове засідання призначено на 04 червня 2025 року з повідомленням (викликом) сторін. Визначено сторонам строк для подання відзиву, відповіді та заперечень.

Ухвалою суду від 15 липня 2025 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті на 21 липня 2025 року з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з"явилася, жодних заяв чи клопотань від неї не надходило. Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, відповідач відзиву не подала, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення.

Таким чином, суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України.

Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради в судове засідання не з`явився.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 03 травня 2014 року було зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 417, відповідно до копії свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_5 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, 03 травня 2014 року.

За період спільного проживання у них народилося двоє дітей: донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 23.12.2020 року;- син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 04.08.2021 року.

Відповідно до копії Витягу з реєстру територіальної громади Рівненської територіальної громади №2025/006231013 від 13.05.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 25.05.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до копій Витягів з реєстру територіальної громади Рівненської територіальної громади №2025/006230935 та №2025/006230937 від 13.05.2025, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії Акту обстеження умов проживання від 07.05.2025 року затвердженого начальником відділу правового та соціального захисту дітей Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради Самолюк І.Р. було проведено обстеження умов проживання дітей, за результатом обстеження умов проживання за адресою АДРЕСА_1 проживають та мають постійне місце реєстрації: тато - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ..Будинок з усіма комунальними вигодами, помешкання повністю мебльоване, облаштоване побутовою технікою. Створені комфортні умови для проживання. Для дітей наявні окремі кімнати, які облаштовані відповідно до їх вікових потреб. Діти мають спальні місця, шафи для зберігання речей, багато іграшок. Стосунки у сімі`ї хороші, доброзичливі. Тато розповів, що належним чином виконує батьківські обов`язки, возить і забирає доньку з ліцею, сина з садочка, проводить з ними вільний час, разом відпочивають. ОСОБА_1 розповів, що дбає про розвиток дітей духовний і моральний. Зі слів ОСОБА_1 мама дітей ОСОБА_2 з ними не проживає понад півроку.

Згідно копії довідки №27 від 13.05.2025 виданої Закладом дошкільної освіти (ясла-садок) №22 інтелектуального напрямку Рівненської міської ради ОСОБА_1 про те, що його дитина, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 відвудує заклад дошкільної освіти (ясла-садок) №22 інтелектуального напрямку Рівненського міськвиконкому з 01.10.2024 р. по даний час. За період приводив і забирав хлопчика з садка, в основному тато і дідусь. Оплату за харчування, за надання додаткових освітньо-виховних послуг та на потреби садка здійснював тато ОСОБА_13. Тато, ОСОБА_6 відвідував батьківські збори, дитячі ранки. Маму дитини у закладі бачили кілька разів, контакту із садком вона не підтримує, з вихователями не спілкується. Довідку складено на підставі інформації, наданої вихователями групи №2 (для дітей 4-го року життя) ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Згідно копії довідки №159/10-06 від 13.05.2025 виданої Рівненським академічним ліцеєм «Престиж» імені Лілії Котовської Рівненської міської ради ОСОБА_1 , батьку ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), учениці 4-А класу Рівненського академічного ліцею «Престиж» імені Лілії Котовської Рівненської міської ради, про те що її матір ОСОБА_2 контакту зі школою не підтримує. Успішністю доньки не цікавиться, з вчителем не спілкується, батьківські збори не відвідує. Доньку до школи приводить і забирає батько, на виклики до школи приходить теж тільки батько. Довідку видано на підставі інформації класного керівника 4-А класу ОСОБА_9 про участь матері учениці у шкільному житті доньки.

Відповідно до копії довідки №84 від 14.05.2025 р. виданої Рівненською міською радою Виконавчим комітетом управління у справах молоді та спорту спеціалізована дитячо-юнацька спортивна школа олімпійського резерву №2 ОСОБА_1 про те, що його діти ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 займаються у спеціалізованій дитячо-юнацькій спортивній школі олімпійського резерву №2 Рівненської міської ради. На заняття приводив і забирав дітей, в основному, тато, дідусь. Батьківські збори, відкриті уроки, змагання відвідував тато, ОСОБА_6 . Благодійні внески здійснював тато дітей. Маму дітей в закладі бачили декілька разів, контакту з спортивною школою вона не підтримує, з тренерами -викладачами не спілкується. Довідка складена на підставі інформації, наданої тренерами-викладачами, за якими закріплені діти.

Згідно копії довідки від 14.05.2025 р. виданої лікарем ОСОБА_11 ОСОБА_1 про те, що він самостійно, одноособово здійснює медичне обслуговування своїх дітей ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) у сімейного лікаря. Батько, ОСОБА_1 самостійно здійснює догляд та піклування за станом здоров`я своїх дітей , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , здійснює планові огляди у медичних вузькопрофільних фахівців, лікарів медичних закладів, забезпечує лікування, проведення діагностики та профілактики захворювань у своїх дітей. Виконує вимоги та рекомендації лікарів. Мама дітей, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , медичного обслуговування, догляду та лікування своїх дітей не здійснює, до сімейного лікаря їх не відводить, станом їхнього здоров`я не цікавиться, контакту із сімейним лікарем не підтримує.

Згідно копії довідки від 14.05.2025 виданої лікарем ОСОБА_12 . ОСОБА_1 про те, що він самостійно здійснює медичне обслуговування своїх дітей ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) у лікаря стоматолога. Батько, ОСОБА_1 самостійно здійснює догляд за станом здоров`я своїх дітей, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відводить їх на планові медичні огляди, забезпечує лікування їхніх зубів, забезпечує проведення діагностики та профілактики захворювань у своїх дітей, виконує вимоги та рекомендації лікаря стоматолога. Мама дітей, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 медичне обслуговування своїх дітей не здійснює, до лікаря стоматолога їх не відводить, станом їхнього здоров`я не цікавиться, контакту із лакарем стоматологом не має.

Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені Серії НОМЕР_6 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінив ім`я 21 листопада 2019 року, за актовим записом №37, Прізвище, власне ім`я по батькові після державної реєстрації зміни імені: ОСОБА_1 , виданого Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 21 листопада 2019 року.

Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені Серії НОМЕР_7 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , змінила ім`я 02 грудня 2020 року, за актовим записом №97, Прізвище, власне ім`я по батькові після державної реєстрації зміни імені: ОСОБА_2 , виданого Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 02 грудня 2020 року.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Частиною 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 не бере участі в достатньому матеріальному утриманні дітей, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 (однієї третьої) частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 , як мати належним чином не виконує свої батьківські обов`язки по вихованню дітей , не займається їх розвитком, не утримує дітей, наведене свідчить про самоусунення відповідачки від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини.

Батько ОСОБА_1 , який самостійно виховує дітей, має такі самі права та обов`язки, як і будь-який інший батько відповідно до законодавства України.

Зокрема, це включає право на участь у вихованні та прийняття рішень, пов`язаних з дитиною, її здоров`ям, освітою, майновими питаннями тощо, а також обов`язок дбайливого ставлення до дитини та їхнього благополуччя.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними.

При цьому сімейні відносини як вид суспільних відносин складаються з суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, які поділяються на юридичні дії (настання яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини).

Так, у силу положень ЦК України у момент народження фізичної особи в неї виникає цивільна правоздатність (здатність мати цивільні права та обов`язки), яка припиняється у момент її смерті (стаття 25 ЦК України), а з підстав, установлених цим Кодексом, виникає цивільна дієздатність (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання), яка може бути обмежена виключно у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 30 ЦК України).

Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.

У частині четвертій статті 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України).

Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.

Отже, для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється.

Оскільки в СК України встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх.

СК України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Так само як визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання дитини.

Разом з тим, частиною першою статті 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Доведення факту одноосібного виховання й утримання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самих дітей, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.

Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема, від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання й утримання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини.

Відповідно до ч. 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у справі № 363/214/17-ц від 22.08.2018 р. прийшов до висновку, що перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Від встановлення даного юридичного факту залежить виникнення та можливість безперешкодної реалізації особистих прав. Встановлення факту перебування дітей на одноосібному вихованні і догляді потрібно з метою захисту прав та інтересів дітей та прав позивача як батька.

Позивач повністю утримує дітей та опікується їх інтересами та потребами, особисто займається вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям дитини без участі матері.

Враховуючи викладене суд, відповідно до ст.89 ЦПК України оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи перш за все із інтересів дітей вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Беручи до уваги, що позивач при подачі до суду позовної заяви в частині стягнення аліментів був звільнений від сплати судового збору, та враховуючи положення ст.141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Керуючись Конституцією України, ст. ст.7,24,55,56,110,112,113,115,180,181,182 Сімейного кодексу України ст.ст.259,264,265,274-279,315,319,354-356ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача - Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про стягнення аліментів та встановлення факту одноосібного виховання дітей - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , Паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , орган, що видав 5610, дата видачі 09.12.2020 року) на користь - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) аліменти на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/3 (однієї третьої) частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт одноосібного виховання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 своїх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Рішення в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу допустити до негайного виконання. .

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1211,20 гривень.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суд або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8

третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача - Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, вул. Шевченка, буд. 45, м. Рівне,

Суддя -