Провадження № 2/761/1519/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Тихій П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

20.09.2023 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, у якій з врахуванням зменшення розміру позовних вимог та закриття провадження у справі в частині вимог про стягнення пені та трьох процентів річних просить стягнути з відповідача на свою користь борг за договором позики № 02.03 від 02.03.2021 р. у сумі 677060,16 грн, що за офіційним курсом НБУ станом на 28.05.2024 р. складає 16800,00 дол. США, а також судові витрати.

Свої вимоги з врахуванням зменшення розміру позовних вимог та закриття провадження у справі в частині вимог про стягнення пені та трьох процентів річних позивач обґрунтовує тим, що 02.03.2021 р. між ним та відповідачем було укладено договір позики № 02.03, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 16800,00 дол. США, а відповідач зобов`язався повернути їх позивачу до 02.07.2021 р. Разом з тим, у визначений вказаним договором строк грошові кошти відповідачем у добровільному порядку позивачу повернуті не були. Посилаючись на те, що відповідач взяті на себе за договором зобов`язання не виконує, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача на свою користь боргу за договором позики у сумі 677060,16 грн, що за офіційним курсом НБУ станом на 28.05.2024 р. складає 16800,00 дол. США, а також судових витрат.

Ухвалою від 29.01.2024 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 10.06.2024 р. задоволено клопотання представника позивача та прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог.

Ухвалою від 01.10.2024 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою від 16.07.2025 р. провадження у справі закрито в частині вимог про стягнення пені у сумі 1604632,58 грн та трьох процентів річних у сумі 13188,76 грн.

Позивачка та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити їх у повному обсязі з підстав викладених в позові та інших поданих ними заявах по суті справи.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні з підстав викладених в поданих ним заявах по суті справи.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 02.03.2021 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір позики № 02.03, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 16800,00 дол. США., а відповідач зобов`язався повернути їх позивачу до 02.07.2021 р.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що у своїх письмових поясненнях від 09.07.2025 р. представник позивача стверджує, що борг відповідача за договором позики № 02.03 від 02.03.2021 р., через невиконання якого позивач і звернувся до суду, складає 0,00 грн, тобто заборгованість за вказаним договором на даний час повністю відсутня. Водночас зауважує, що борг відповідача за іншими зобов`язаннями складає 964735,86 грн, що на думку сторони позивача є підставою для задоволення позову. Зазначені обставини позивач і його представник підтвердили у своїх поясненнях в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Положеннями ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України, визначено що обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Отже, з врахуванням того, що предметом позову є заборгованість відповідача за грошовим зобов`язанням саме за договором позики № 02.03 від 02.03.2021 р., суд не приймає до уваги посилання сторони позивача на наявність у відповідача боргу за іншими зобов`язаннями та відповідно й наведені ними розрахунки. Щодо посилань представника позивача на позицію Верховного Суду стосовно того, що суд самостійно може застосувати належні норми закону, то суд вважає їх помилковими, оскільки в даному випадку не йдеться про застосування тієї чи іншої норми матеріального права, в зв`язку з тим, що під час розгляду цієї справи встановлено відсутність заборгованості відповідача за договором, яку покладено в обґрунтування позовних вимог.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та враховуючи, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, а саме щодо наявності у відповідача боргу за договором позики № 02.03 від 02.03.2021р., не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, при цьому представник позивача у своїх письмових поясненням визнав, що у відповідача відсутній борг за цим договором позики, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим, а тому відмовляє в його задоволенні.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: