КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 752/7036/24
провадження № 22-з/824/729/2025
24 червня 2025 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Кирилюк Г. М.,
суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.,
при секретарі Черняк Д. Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Палієнка Олександра Андрійовича про ухвалення додаткового рішення в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Сенс Банк» - адвоката Стовбуна Олександра Йосиповича на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2024 року в складі судді Слободянюк А. В.,
31.03.2024 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «Сенс Банк» (далі - АТ «Сенс Банк») про відшкодування моральної та матеріальної шкоди.
РішеннямГолосіївського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 16 970 грн та на відшкодування моральної шкоди 100 000 грн. У решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1 421,44 грн.

Додатковим рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2024 року стягнуто з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу згідно Договору № 16/09/19-пд про надання правової допомоги від 16 вересня 2019 року у розмірі 4 192 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 29 квітня 2025 року апеляційну скаргу представника АТ «Сенс Банк» - адвоката Стовбуна О. Й. залишено без задоволення. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2024 року залишено без змін.

03.05.2025 представник ОСОБА_1 - адвокат Палієнко О. А. через систему «Електронний суд» подав клопотання, в якому просив вирішити питання про розподіл судових витрат позивача на отримання правничої допомоги та стягнути їх з відповідача.

Зазначив, що позивачем для захисту своїх прав та інтересів у суді було залучено АО «Адвокати України», оплата гонорару якому за домовленістю сторін здійснюється після закінчення розгляду судом справи.

За результатом наданих послуг сторонами було складено Акт №1 від 01.05.2025 до договору №16/09/19-пд про надання правової допомоги від 16.09.2019, відповідно до якого позивач має сплатити за надану йому правничу допомогу 8 700 грн. Відповідна оплата послуг була здійснена позивачем 02.05.2025.

Позивачу була надана наступна правова допомога: консультація клієнта з приводу подання відповідачем у справі №752/7036/24 апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції; формування правової позиції, аналіз апеляційної скарги АТ "Сенс Банк"; надання консультації зі складання пояснень у справі - 3 700 грн; представництво інтересів клієнта у апеляційному суді під час розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції 29.04.2025 - 5 000 грн, разом : 8 700 грн.

До заяви додав Акт № 1 від 01.05.2025 про надану правову допомогу до договору №16/09/19-пд від 16.09.2019 року та платіжну інструкцію від 02.05.2025 на суму 8 700 грн.

22.06.2025 представник ОСОБА_1 - адвокат Палієнко О. А. звернувся до суду з заявою, в якій просив клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу розглядати за відсутності позивача та його представника. Клопотання просить задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник АТ «Сенс Банк» - адвокат Стовбун О. Й. просив відмовити в задоволенні заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу, посилаючись на їх не співмірність та необґрунтованість.

Заява ОСОБА_1 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню з огляд на таке.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частинами першою - шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Установлено, що 16 вересня 2019 року між ОСОБА_1 та АО «Адвокати України» укладено договір №16/09/19-пд про надання правової допомоги, за умовами клієнт доручає, а об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати клієнту правову допомогу, для чого здійснювати передбачені Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та іншими законодавчими актами заходи захисту, представництва, а також надання інших видів правової допомоги, а клієнт зобов`язується сплатити об`єднанню гонорар за надання правової допомоги та погоджені сторонами фактичні витрати об`єднання, що необхідні для виконання цього договору.

Пунктом 3.1. передбачено, що усі розрахунки за цим договором проводяться в національній валюті з розрахунку згідно цього договору та визначаються додатковою угодою до договору.

Додатковою угодою №2 від 17 березня 2024 року до договору №16/09/19-пд про надання правової допомоги від 16 вересня 2019 року, сторонами передбачено механізм визначення суми гонорару об`єднання за надання правової допомоги клієнту згідно договору, а також порядок і строки його сплати клієнтом. В цій додатковій угоді сторони також погодили порядок оформлення наданої правової допомоги.

Відповідно до акту №1 про надану правову допомогу від 01.02.2025 до договору №16/09/19-пд від 16.09.2019 року, цим актом АО "Адвокати України" та ОСОБА_1 підтверджують, що станом на 01.05.2025 Об`єднанням було надано нижчевказану правову допомогу належним чином та у повному обсязі відповідно до умов договору, а саме: консультація клієнта з приводу подання відповідачем у справі №752/7036/24 апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції. Формування правової позиції, аналіз апеляційної скарги АТ «Сенс Банк». Надання консультації зі складання пояснень у справі - 3 700 грн; представництво інтересів клієнта у апеляційному суді під час розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у справі №752/7036/24. Судове засідання у справі №752/7036/24, дата - 29.04.2025 року - 5 000 грн. Разом: 8 700 грн.

Згідно платіжної інструкції № ВТ7Х-ЕАЕ9-Н14Е-4112 від 02.05.2025 ОСОБА_1 перерахувала на рахунок АО «Адвокати України» 8 700 грн, призначення платежу: за адвокатське обслуговування.

У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за результатами аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності втілено, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку тільки тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що, попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставинсправи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Враховуючи складність справи, суть спору, результат розгляду справи, характер наданих послуг, участь адвоката під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, витрачений час на консультацію та представництво інтересів позивача, а також оцінивши необхідність понесених витрат, які мають бути компенсовані за рахунок другої сторони, відсутність заперечення іншої сторони щодо не співмірності заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що розмір судових витрат на професійну правничу допомогу підлягає відшкодуванню в сумі 5 000 грн.

З огляду на викладене, подана заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 141, 270, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Палієнка Олександра Андрійовича про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 5 000 гривень на відшкодування судових витрат, понесених при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25.07.2025.

Суддя - доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук