Справа № 142/73/24
Провадження №22-ц/801/1452/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Нестерук В. В.
Доповідач:Ковальчук О. В.
УХВАЛА

25 липня 2025 рокуСправа № 142/73/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Ковальчука О. В.,

суддів: Стадника І. М., Панасюка О. С.,

вирішуючи питання щодо призначення до розгляду в суді апеляційної інстанції цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою його представником адвокатом Дунаєвим Іваном Борисовичем, на рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 22 квітня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У порядку підготовки цієї справи до апеляційного розгляду суддею-доповідачем проведені всі необхідні підготовчі дії, передбачені ч. 1 ст. 365 ЦПК України.

При цьому, у поданій апеляційній скарзі представником ОСОБА_2 адвокатом Дунаєвим І.Б., заявлено клопотання про зупинення провадження у справі до перебування відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

В обґрунтування вказаного клопотання адвокат зазначив, що відповідач, ОСОБА_2 є військовослужбовцем Збройних Сил України та 06.10.2024 року, під час ведення бойових дій у період дії воєнного стану, при виконанні бойового завдання із захисту України, зник безвісти.

На підтвердження викладеного надав копії матеріалів службового розслідування, відповідно до якого сержанта ОСОБА_2 вирішено вважати таким, що зник безвісти під час виконання обов`язків військової служби.

Перевіривши матеріали справи та доводи клопотання, колегія суддів вказує на таке.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Приписи пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України мають своєю метою захист процесуальних прав учасника цивільного процесу, який перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан. Вони покликані забезпечити об`єктивний розгляд справи та реалізацію процесуальних прав, зокрема, військовослужбовців.

Разом з тим апеляційний суд звертає увагу на таке.

Як визначено ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 5 червня 2024 року у справі № 317/3364/21 звернув увагу на те, що для застосування припису пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України слід врахувати, чи представляє військовослужбовець свої інтереси у судах першої й апеляційної інстанцій особисто (пункт 54 постанови), а також, чи не порушуватиме зупинення провадження у справі найкращі інтереси дитини (пункти 57-61 постанови). Передбачений у пункті 2 частини першої статті 251 ЦПК України обов`язок суду зупинити провадження у справі, яка стосується стягнення аліментів на утримання дитини, повинен корелювати із якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Незважаючи на те, що позивачем у такій справі є один із батьків, а відповідачем - інший, інтереси дитини, яка не є стороною справи, мають домінувати над інтересами кожного з її батьків.

Також Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в ухвалі від 13 червня 2024 року у справі 557/1226/23, дійшов висновку що, вирішуючи питання про зупинення на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України провадження у справі про зміну розміру та способу стягнення аліментів на дитину через перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, суд має враховувати, зокрема, те, чи мав відповідач можливість висловитися щодо позовних вимог, чи користується правовою допомогою під час судового провадження, чи є належні докази того, що його військова частина переведена на воєнний стан, і що він виконує бойові завдання, перебуваючи у зоні бойових дій, унаслідок чого не може брати участь у судових засіданнях ні особисто, ні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Не враховуючи ці обставини, обов`язкове зупинення провадження у справі про зміну розміру та способу стягнення аліментів на дитину хоч і відповідатиме певним інтересам відповідача, який перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, але може шкодити захищеним інтересам дитини у передбаченому законом утриманні з боку такого відповідача.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 13 березня 2025 року у справі № 557/1226/23 також зауважив, що у справі, яка стосується аліментів на утримання дитини, суд і сторони справи повинні забезпечити реалізацію найкращих інтересів дитини. Незважаючи на те, що позивачем у такій справі є один із батьків, а відповідачем - інший, інтереси дитини, яка не є стороною справи, мають домінувати над інтересами кожного з її батьків.

Згідно із ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Судом встановлено, що відповідач дійсно перебуває на військовій службі у Збройних Силах України. Водночас, його інтереси у судах першої та апеляційної інстанції представляє адвокат Дунаєв І.Б.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що зупинення провадження у справі, що розглядається, може призвести до надмірної тривалості розгляду справи, що жодним чином не сприятиме забезпеченню якнайкращих інтересів малолітньої дитини сторін, а тому доходить висновку про відмову у задоволенні клопотання про зупинення апеляційного провадження у справі.

Отже, у проведенні додаткових підготовчих дій необхідності немає, відтак справа підлягає призначенню до розгляду в суді апеляційної інстанції.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 371 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Враховуючи, що строк розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 , поданої його представником адвокатом Дунаєвим І.Б., спливає 22 серпня 2025 року, який завершити неможливо до цього терміну, оскільки із 04 серпня 2025 року по 24 серпня 2025 року суддя Ковальчук О.В., який є головуючим у цій справі, перебуватиме у відпустці, тому наявні усі підстави для продовження строку розгляду вказаної апеляційної скарги, відповідно до вимог ч. 2 ст. 371 ЦПК України, на п`ятнадцять днів.

Керуючись ст. ст. 83, 84, 365, 366, 367 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 -адвоката Дунаєва Івана Борисовича про зупинення провадження у справі відмовити.

Підготовчі дії вважати закінченими.

Продовжити строк розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 , поданої його представником адвокатом Дунаєвим Іваном Борисовичем, на рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 22 квітня 2025 року у цій справі на п`ятнадцять днів.

Призначити справу до розгляду в залі судових засідань Вінницького апеляційного суду на 02 вересня 2025 року о 09 год. 50 хв., про що повідомити учасників справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. В. Ковальчук

Судді: І. М. Стадник

О. С. Панасюк