УХВАЛА

24 липня 2025 року Чорнухинський районний суд Полтавської області

у складі: головуючого - судді Крєпкого С.І.

за участю: секретаря судового засідання - Кривчун Я.А.

представника позивача адвоката Ахрамовича Я.І.

представника відповідача адвоката Ступніка С.В.

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Чорнухи за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м.Києві державної адміністрації, ОСОБА_3 , про визначення місця проживання дитини з батьком,

установив:

Позивач через свого представника адвоката Ахрамовича Я.І. звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 разом з батьком ОСОБА_1 ..

22 лютого 2024 року ухвалою Подільського районного суду міста Києва відкрито провадження у справі.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 17.04.2024, яка набрала законної сили 10.09.2024, цивільну справу за цим позовом передано на розгляд за підсудністю до Чорнухинського районного суду Полтавської області.

Ухвалою Чорнухинського районного суду Полтавської області від 28.11.2024 відкрито провадження у справі №758/15589/23 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, встановлено строк для подання відзиву на позов, пояснень.

14 січня 2025 року ухвалою Чорнухинського районного суду Полтавської області клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ахрамовича Я.І. про зупинення провадження у справі задоволено, провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №549/419/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа: Голосіївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання батьківства.

Ухвалою Чорнухинського районного суду Полтавської області від 25.04.2025 провадження у справі поновлено.

30 травня 2025 року ухвалою Чорнухинського районного суду Полтавської області залучено до участі у цивільній справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , встановлено строк для подання пояснень.

18 червня 2025 року ухвалою Чорнухинського районного суду Полтавської області підготовче провадження у цивільній справі закрито, призначено розгляду по суті.

09 липня 2025 року до суду від представника позивача ОСОБА_5 до початку розгляду справи по суті надійшла заява про залишення позову без розгляду відповідно до п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України (а.с.207-208).

10 липня 2025 року представником відповідача подана заява про компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необгрунтованих дій позивача відповідно до частини 5 статті 142 ЦПК України.

Представник позивача заяву про залишення позову без розгляду підтримав.

Стягнення з позивача судових витрат згідно з ч.5 ст.142 ЦПК України заперечував, оскільки жодних необгрунтованих дій позивачем не вчинялось.

Позов було подано ОСОБА_1 як батьком дитини, але наразі наявні обставини, які унеможливлюють розгляд справи.

Представник відповідача заяву про компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необгрунтованих дій позивача, підтримав.

Вважає, що позов з самого початку є необгрунтованим. Позивач, який не є батьком, що було підтверджено, звернувся до суду з позовом про місце проживання дитини, внаслідок чого відповідач була змушена нести витрати.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дійшов такого.

Відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

З огляду на викладене, оскільки заява про залишення позову без розгляду подана до початку розгляду справи по суті, позов підлягає залишенню без розгляду.

Водночас заява представника відповідача про компенсацію здійснених відповідачем витрат відповідно до частини 5 статті 142 ЦПК України задоволенню не підлягає зважаючи на таке.

Відповідно до ст.133 ЦПК Україна правнича допомога є складовою судових витрат.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч.5 ст.142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно з ч.6 ст.142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Відповідно до ч.9 ст.141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Відтак, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що позовна заява була залишена без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідна правова позиція була викладена у постановах Верховного Суду від 20 листопада 2019 року в справі № 546/842/18, від 26 вересня 2018 року по справі №148/312/16-ц.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Такий висновок відповідає висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №521/3011/18.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», в разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про необґрунтованість дій позивача, недобросовісне виконання позивачем своїх процесуальних обов`язків.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантоване статтями 55,124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Водночас необхідно зазначити, що з цим позовом позивач звернувся до Подільського районного суду міста Києва 21.12.2023, а рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 29.10.2024 у справі №549/419/23, яким батьком дитини ОСОБА_4 визнано ОСОБА_3 , набрало законної сили 31.03.2025.

На підставі ст.ст.76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. ст.13,257 ЦПК України подання заяви про залишення позовної заяви без розгляду є диспозитивним правом позивача, постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Виходячи з викладеного, керуючись, ч.5 ст.142, п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд,

ухвалив:

1.Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м.Києві державної адміністрації, ОСОБА_3 , про визначення місця проживання дитини з батьком, залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, він має право звернутися до суду повторно.

2.Відмовити у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Ступніка Сергія Васильовича про стягнення з позивача ОСОБА_1 понесених нею витрат на професійну правничу допомогу на підставі ч.5 ст.142 ЦПК України

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцати днів з дня її проголошення апеляційної скарги. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.І.Крєпкий