Справа № 729/449/25
2-п/729/10/25

У Х В А Л А
30 липня 2025 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області у складі головуючої судді Булиги Н. О., за участю секретаря судового засідання Романченко С .С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бобровиця заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 26.05.2025 по справі № 729/449/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
20.06.2025 відповідач звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду від 26.05.2025, посилаючись на те, що він не отримував своєчасно, в порядку визначеному законом будь-яких викликів у судові засідання, а наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, не містять жодних його підписів, як і підстав невручення йому даних повідомлень. Про дану справу йому стало відомо тільки на початку червня 2025 року, після того як він отримав засобами поштового зв`язку копію заочного рішення від 26.05.2025 року. До цього часу про існування даної справи він не знав, що призвело до неможливості реалізації його процесуальних прав, а саме подання відзиву на позовну заяву.
Вказує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що наявний в матеріалах справи кредитний договір (у паперовому вигляді) створено у порядку, визначеному ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» та що він підписувався електронним підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа.
Сом В.Р. зазначає, що не укладав кредитний договір, в редакції яку долучає представник позивача до позовної заяви, не погоджував відповідні процентні ставки та умови кредитування. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази часу та способу генерування одноразового ідентифікатора, його направлення відповідачу, підтвердження його згоди щодо укладання договору, зокрема, довідка про ідентифікацію клієнта, хронологія вчинення дій щодо укладення кредитного договору у формі електронного правочину. Ні договір, ні паспорт споживчого кредиту не містять даних про введення відповідачем одноразового ідентифікатора, а отже підписання зазначених документів. Наведене вказує на неукладеність оспорюваного правочину, а саме кредитного договору від 21.07.2024 №584824172, в тому числі в електронній формі, що вказує на необгрунтованість вимог про стягнення з відповідача процентів за ставкою, зазначену у договорі.
Також, звертає увагу що, на підтвердження факту переходу прав вимоги від первісного кредитора позивачем не надано належних доказів, що підтверджують перехід до позивача прав вимог у такій сумі, яка вказана в додатках до договору факторингу. Реєстр прав вимоги не містить достатніх даних, що підтверджують обсяг та зміст переданих прав, зокрема інформації про залишок заборгованості, підстави її нарахування, дату на яку розраховано розмір заборгованості та відомостей про передачу кредитної справи, витяг із реєстру (сторінка з даними про відповідача) не має підписів та печаток, що робить його неналежним доказом згідно зі ст. 76 ЦПК України, оскільки неможливо встановити, чи дійсно дана сторінка є частиною реєстру. Відсутність цих доказів не дає можливості встановити, що позивач дійсно набув права вимоги за кредитним договором.
Щодо відсутності доказів перерахування коштів (тіла кредиту), відповідач зазначає, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є виключно первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Матеріали справи не містять доказів перерахування відповідачу суми позики (платіжне доручення, квитанція, чек), тому відповідач вважає не доведеним факт укладення кредитного договору між ним та первісним кредитором. Довідки, надані первісним кредитором, про ініціювання проведення платіжних операцій не є належними доказами здійснення фінансової операції за відсутності первинних бухгалтерських документів, зокрема виписки по рахунку отримувача, платіжного доручення, тощо.
Щодо розподілу судових витрат ОСОБА_1 зазначає, що з наданих документів (акти, рахунки, договори), не вбачається, що гонорар в сумі 5000 грн. стосується надання правової допомоги по справі щодо стягнення заборгованості конкретно з нього. Тому, оскільки до суду не надано платіжного документа із зазначенням ПІБ боржника та номеру кредитного договору, що дозволило б однозначно пов`язати факт оплати з цією справою, не виключається спроба безпідставного стягнення з нього вартості правової допомоги, яка фактично не оплачувалася в зазначеному розмірі.
На підставі викладеного вважає, що позивачем не доведено факт укладення кредитного договору між відповідачем та первісним кредитором, не доведено перерахування відповідачу тіла кредиту, розмір фактично наданих у кредит коштів та відсотків, не підтверджено перерахування коштів первісному кредитору за отримання грошових вимог, а тому просить скасувати заочне рішення та вважає, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.
Сторони у судове засідання, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце слухання справи, не з`явилися.
Відповідач ОСОБА_2 просив розглянути заяву у його відсутність.
Представник позивача також просила розглядати заяву у її відсутність та відмовити у її задоволенні, вважаючи рішення суду правильним та обгрунтованим, таким що ухвалене з дотриманням принципів верховенства права та законності.
У відповідності до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснюється.
Суд вважає за можливе розглянути заяву про перегляд заочного рішення без участі учасників процесу, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи та матеріали заяви про перегляд заочного рішення, суд вважає, що дана заява не підлягає задоволенню виходячи такого.
Згідно з ст.284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Відповідно до ст. 288 ЦПК України, скасування заочного рішення суду можливе за умов, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Так, поважними причинами неявки можуть бути хвороба, тривале відрядження, інші обставини, що об`єктивно перешкоджають явці до судового засідання, які, безумовно, повинні бути підтверджені документально відповідними доказами, тобто, повинні додаватися до заяви про перегляд заочного рішення. Крім того, відповідач має подати документи, що свідчать про неможливість повідомити суд про причини неявки у судове засідання.
Водночас, з`ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.
Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.
Як вбачається із матеріалів справи, справа слухалась в порядку спрощеного позовного провадження. Сторони, зокрема відповідач, були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, які направлялися за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача (а.с.80,83).
Натомість, доказів відсутності за місцем реєстрації чи інших поважних причин, з яких відповідач не мав можливості отримати поштове відправлення суду, до заяви відповідачем не долучено.
Як зазначалося вище, відповідно до вимог ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Тобто, зі змісту зазначеної норми випливає, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливо у випадку встановлення судом наступних обставин:
- відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин;
- докази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для правильного вирішення справи.
За змістом вказаних норм наявність цих підстав для скасування заочного рішення є обов`язковою.
Відповідно до частини шостої статті 187 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.
Так, згідно інформації, отриманої судом в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України від виконавчого комітету Бобровицької міської ради №15-08/32 від 31.03.2025, відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . Жодних інших даних, в тому числі про фактичне місце проживання відповідача за іншою адресою, матеріали справи не містять.
Як вбачається з матеріалів цивільної справи, судові повістки про виклик відповідача ОСОБА_1 у судове засідання, були направлені останньому за вказаною адресою своєчасно та у встановленому законом порядку.
Матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження повідомлення кредитодавця та суд про зміну місця проживання.
Відповідно до пункту 1 частини восьмої статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку.
За наведених обставин, відповідно до пункту 1 частини восьмої статті 128 ЦПК України, відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи за зареєстрованою адресою, а тому посилання відповідача щодо неналежного його повідомлення про розгляд справи є безпідставними та не доведеними.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином, відповідачем не доведена поважність причин неявки до суду та ненадання відзиву на позовну заяву.
Також, в заяві про перегляд заочного рішення відповідач зазначає, що судом не було враховано обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Проте, на підтвердження даних обставин до матеріалів заяви не додано будь-яких доказів, а наведені відповідачем в заяві доводи не вказують на наявність доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, тобто посилання позивача в поданому позові не спростовано.
Також заявником (відповідачем) не надано суду доказів, які мають значення для справи та можуть привести до ухвалення іншого рішення, протилежного заочному, а обґрунтування самої заяви про перегляд заочного рішення є непогодження з винесеним рішенням по суті.
При цьому, в матеріалах справи є належні докази, які підтверджують позовні вимоги позивача, а тому судом прийнято законне рішення, яке відповідає чинному законодавству, виходячи з такого.
З наданих позивачем доказів встановлено, що 21.07.2024 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога " та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №584824172 у формі електронного документа з використанням електронного підпису .
22.10.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № МВ-ТП/5, згідно з яким право вимоги щодо стягнення заборгованості з боржників, указаних у відповідних Реєстрах прав вимоги, було відступлено позивачу.
Договір, укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» в установленому порядку недійсним не визнаний, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаного правочину.
Як видно, у заявці на отримання грошових коштів в кредит від 21.07.2024, ОСОБА_1 вказав свої особисті та паспортні дані, номер телефону і номер карти (а.с.26 зв.ст.) При цьому, у заяві про перегляд заочного рішення відповідач не вказував, що такі дані здобуті позивачем поза волею ОСОБА_1 чи потрапили до позикодавця у незаконний спосіб.
Відповідно до довідок та підтверджень щодо здійснення переказу грошових коштів, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснило переказ коштів на банківську картку № НОМЕР_1 належну ОСОБА_1 , згідно договору №584824172 від 21.07.2024 (а.с.44 зв.- ст.-47).
Даний доказ підтверджує наявність заборгованості та її розмір і відповідає вимогам ч.2 ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Первинні документи, створені автоматично в електронній формі програмним забезпеченням інформаційно-комунікаційної системи, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови наявності накладеного електронного підпису чи печатки з дотриманням вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.
Підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів (а.с.44 зв.- ст.-47), підписані електронним підписом у відповідності до зазначених вимог Закону.
Разом з цим, під час підписання кредитного договору відповідач вказав номер мобільного телефону за допомогою якого отримано одноразовий ідентифікатор. Також, у кредитному договорі зазначено адресу ОСОБА_1 його паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податків, місце проживання, котрі належать останньому, що є підтвердженням здійсненою ним процедурою ідентифікації в розумінні положень Закону України «Про електронну комерцію».
Таким чином, первісний кредитор свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором .
З урахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Відповідно до ч. 1 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».
Без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений сторонами, а відтак цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі сторін.
У статті 204 ЦПК України закріплено презумпцію правомірності правочину, згідно якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Отже, зі змісту договору кредитної лінії №584824172 від 21.07.2024 вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування.
Відповідач погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить його заявка до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
При цьому, нарахування процентів за користування наданими кредитними коштами за укладеними договором, в тому числі і на умовах, зазначених у цьому договорі відповідає умовам цього договору, недійсність якого в судовому порядку не визнана.
Разом з тим, сторони були вільними для укладенні такого виду договору, а отже погодили саме такий розмір відсотків, який зазначений у такому договорі.
Натомість, відповідачем до заяви не долучено жодного доказу на підтвердження обставин, на які він посилається у заяві, які би мали істотне значення для правильного вирішення справи. Зокрема, як на спростування факту укладення кредитного договору, так і на спростування факту отримання кредитних коштів відповідачем не долучено жодного доказу.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення.
З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що підстави для скасування заочного рішення суду відсутні, отже, заяву заявника про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 259-260, 284, 287, 288, 353 ЦПК України, суд
Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 26.05.2025 по справі № 729/449/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без задоволення.
Роз`яснити заявнику, що відповідно до пункту 4 статті 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Бобровицького районного суду Н.О. Булига