Провадження № 2/521/1904/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2025 року Хаджибейський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання Гриневич І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини з батьком,

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини з батьком та просить суд визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 14 лютого 2014 року він уклав шлюб з ОСОБА_4 . Від шлюбу у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На початку подружнього життя у них були добрі стосунки, але з часом почали виникати всілякі непорозуміння з побутових причин через різні погляди на життя. З лютого 2024 року сторони припинили шлюбні стосунки, так як, на жаль спроби збереження сім?ї виявилися марними, він забрав всі свої речі та сина і у теперішній час син мешкає разом з ним і знаходиться на повному його вихованні та утриманні, що підтверджується копією рішення суду, яка додається до позову.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19.09.2024 року по справі № 521/7569/24 шлюб, зареєстрований 14 лютого 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

З метою оформлення місця проживання сина з батьком позивач звернувся з заявою до Відділу опіки та піклування Малиновської райадміністрації ОМР, так як син зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тобто у Малиновському районі м. Одеси, де зараз мешкає і позивач, тому що дитина ходить до школи та отримує медичну допомогу за цією адресою.

Щоб не травмувати психічний стан дитини та в його інтересах, враховуючи те, що дитина має друзів і вдома і у школі, користується повагою вчителів на час відсутності в Україні через працевлаштування відповідачки за межами України та ту обставину, що шлюб між сторонами розірвано і кожен може укласти інший шлюб він мешкаю разом з сином за адресою: АДРЕСА_1 , тобто у Малиновському районі м. Одеси.

Також зазначив, що працює та має постійний дохід, щоб задовольнити матеріальні потреби сина. Відповідні обставини стали причиною звернення до суду з відповідним позовом.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак його представник надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, проте раніше надала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає та просить суд визначити місце проживання дитини разом з батьком, оскільки вона виїзджає на працевлаштування за межі України, однак 16.06.2025 року відповідачка надала до суду заяву, в якій позовні вимоги не визнає.

Представник Органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради у судове засідання не з`явилася, однак раніше до суду було надано висновок щодо доцільності визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторони позивача та визнання позовних вимог відповідачем, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про задоволення заявленого позову виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч.3 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

Крім того, статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява №2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76).

В постанові Верховного Суду від 22.04.2019 року у справі №204/6905/17 зазначено, що тлумачення статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.

При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

При вирішенні даного спору щодо визначення місця проживання дітей суд бере до уваги вік дітей, потреби дітей.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 26 шлюбі з 14 лютого 2014 року, який рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19.09.2024 р., яке набрало законної сили, у цивільній справі № 521/7569/24 розірвано. (а.с. 14-16)

Від даного шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вбачається з копії свідоцтва про народження серія серії НОМЕР_2 від 20 вересня 2014 р., актовий запис № 586, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області. (а.с. 11)

Дитина зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 12)

ОСОБА_1 разом із малолітнім сином проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до характеристики Одеського ліцею № 100 Одеської міської ради від 16.12.2024 року на учня 4-Г класу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мати та батько дитини, займаються вихованням та розвитком дитини і піклуються про його здоров?я. Батьківськи збори відвідують завжди, цікавляться поведінкою та успішністю своєї дитини. Беруть активну участь у житті класу. (а.с. 45,46)

Відповідно до характеристики від 14.12.2024 року, позивач ОСОБА_1 є військовослужбовцем та проходить службу у В/ч НОМЕР_3 , зокрема зазначається, що солдат ОСОБА_1 добровільно мобілізований до Збройних Сил України з початком повномасштабної збройної агресії Російсько Федерації. За період проходження військової служби солдат ОСОБА_5 зарекомендував себе з позитивного боку. Старанний, наполегливий вимогливий до себе. На високому рівні виконує завдання, які визначені посадовим обов?язками, забезпечуючи при цьому бездоганну якість виконавчої дисципліни. Постійно вдосконалює та успішно застосовує свої знання. Має високі теоретичні знання. Постійно працює над підвищенням своїх теоретичних знань. Здатний швидко та якісно виконувати вимоги наказів та розпоряджень, орієнтуватись в складних обставинах для забезпечення високого рівня бойової готовності. До служби відноситься добросовісно, свої обов?язки виконує старанно. (а.с. 48)

Відповідно до довідки про нараховані суми грошового забезпечення, яка видана ТВО командира військової частини НОМЕР_3 станом на 13.12.2024 року ОСОБА_1 отримав 205737,22 грн. заробітної плати за період з липня 2024 року по 13.12.2024 року. (а.с.47)

Як вбачається із виписки із медичної карти ОСОБА_1 , яка видана 14.01.2025 року Комунальним некомерційним підприємством «Авангардівська амбулаторія загальної практики-сімейної медицини» Авангардівської селищної ради Одеської обл., позивач ОСОБА_1 на момент огляду є здоровим. (а.с. 53)

Відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи "Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості" вбачається, що відомості про притягнення до кримінальної відповідальності: відсутні, відомості про наявність незнятої чи непогашеної судимості: відсутні, відомості про розшук: відсутні. (а.с. 54)

Відповідно до довідки № 327 від 18.12.2024 року результат огляду зазначено без проявів психічних розладів. (а.с.55)

Відповідно до характеристики з місця проживання від 10.01.2025 року, яка підписана сусідами ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , вбачається, що громадян України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , у тому, що він дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_1 . З усього періоду проживання за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 характеризується позитивно. Зарекомендував себе з позитивного боку: ввічливий, дисциплінований, порядний, акуратний. Доброзичливий у відносинах з сусідами по квартирі. Ніколи не порушує громадський порядок і не конфліктував. Завжди відгукується на будь-яку просьбу сусідів, та прийде на допомогу. (а.с.50)

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалося сторонами, відповідачка ОСОБА_2 має намір їхати на працевлаштування за кордон, про що повідомляла суд та надавала копію закордонного паспорту № НОМЕР_4 . (а.с. 70-72)

Отже, ОСОБА_1 має бажання та фінансові можливості, щоб син ОСОБА_2 проживав з батьком, де йому створені всі необхідні умови для нормального та гармонійного розвитку, що відповідатиме найкращим інтересам дитини.

За приписами ч. 4, ч. 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Так Орган опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради власним висновком № 732/01-20 від 12.03.2025 року вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с.39-41)

Крім того у вищезазначеним висновком встановлено та зазначено наступне (далі прямий текст):

«Мати дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , написала заяву до Служби у справах дітей Одеської міської ради в якій не заперечує проти визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з батьком, ОСОБА_1 .

На засіданні комісії з питань захисту прав дітей Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради 26.02.2025 був присутній батько дитини, який просив визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з ним. Мати дитини, не з`явилась…..»

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

З матеріалів справи убачається про існування між колишнім подружжям стійкого особистого конфлікту, проте не вбачається конфлікту щодо існуючих прав та обов`язків обох батьків по відношенню до дитини та їх реалізації.

За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Враховуючи, що позивач самостійно займається вихованням та утриманням сина ОСОБА_2 , піклується про нього, має всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, із урахуванням віку дитини, суд вважає, що на даний час проживання малолітнього сина з батьком, який фактично проживає з ним, буде відповідати саме інтересам дитини, яка потребує постійного догляду та турботи й позитивно сприятиме його розвитку як психологічному так і фізичному.

Крім цього, визначення місця проживання дитини разом із батьком, не позбавляє матір права на особисте спілкування з дитиною та прийняття участі у її вихованні та утриманні.

Враховуючи наведене, проживання дитини разом з батьком та самостійне виховання та утримання дитини батьком відповідає інтересам дитини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.21,24,110,112,113,114 СК України, ст.ст.81,89,258,259, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини з батьком задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 18 липня 2025 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН