Справа № 348/995/25
Провадження № 22-ц/4808/1202/25
Головуючий у 1 інстанції Солодовніков Р. С.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.,

суддів: Бойчука І.В., Луганської В.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на рішення Надвірнянського районного суду від 23 червня 2025 року, у складі судді Солодовнікова Р.С., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У квітні 2025 року представник позивача ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1327-2490 від 06 січня 2024 року в сумі 75 000, 00 грн.

Вимоги позову обґрунтовано тим, що 06 січня 2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і ОСОБА_1 , за допомогою Веб-сайту (https://credit.kasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1327-2490. Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 15 000 грн на строк 300 днів з базовим періодом 30 днів та стандартною процентною ставкою 2,5 % в день. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі.

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором станом на 24 березня 2025 року, утворилася заборгованість у сумі 127 500 грн, що складається із 15 000 грн простроченої заборгованості за тілом кредиту, 112 500,00 грн простроченої заборгованості за нарахованими процентами.

З урахуванням застосованої кредитодавцем програми лояльності, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» загальну суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 75 000,00 грн з яких: заборгованість за кредитом складає 15 000, 00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами складає 60 000,00 грн, та витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Рішенням Надвірнянського районного суду від 23 червня 2025 року позов ТОВ «УКР КРЕДИТФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованості за Кредитним договором №1327-2490 від 06.01.2024, в розмірі 60 000,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 15 000,00 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 45 000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 1937,92 грн витрат по сплаті судового збору.

В іншій частині позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» Мельник В.С. подала апеляційну скаргу. Вважає, оскаржуване рішення таким, що прийнято з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням судом норм матеріального права.

Згідно з наданим разом з позовною заявою розрахунком заборгованості за договором 1327-2490 від 06.01.2024 року, станом на 24.03.2025 року, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» здійснювало нарахування лише по процентам за користування кредитом (згідно п. 4.10. та 10.1. кредитного договору) в строк договору (згідно п. 4.12. Договору), що погоджений між сторонами.

Позивач не нараховував відповідачу жодних процентів за несвоєчасне повернення отриманого кредиту в силу положень статті 625 ЦК України, пеню, штраф або інших платежів за неналежне виконання умов кредитного договору.

ОСОБА_1 правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладення кредитного договору протягом чотирнадцяти днів не скористався та продовжував користуватись кредитом на погоджених між сторонами умовах.

Умови кредитного договору щодо стандартної процентної ставки 2.50 % в день, не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України.

Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» розділу 4 Прикінцевих та перехідних положень, частини 17 «Тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Також з метою забезпечення дотримання фінансовими установами вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 №3498-ІХ Національним банком України надано додаткові роз`яснення від 19.02.2024 щодо виконання окремих вимог Закону, а саме щодо максимального розміру денної процентної ставки.

Зазначає, що в частині 17 Прикінцевих та перехідних положень не міститься жодного обмеження щодо договорів, на які ці положення поширюються, тобто законодавець не визначив окремо для яких саме договорів (укладених до чи після набрання чинності) вони застосовуються, а тому будь-яке звуження сфери дії цих положень судом є безпідставним і таким, що виходить за межі судових повноважень.

Вважає, що на дату укладення кредитного договору № 1327-2490 від 06.01.2024 року діяли законодавчі обмеження, згідно з якими максимальний розмір денної процентної ставки не міг перевищувати 2,50%. Договір було укладено саме в цей перехідний період (з 24.12.2023 по 22.04.2024 включно).

Тому кредитодацем було правильно встановлено денну проценту ставку згідно чинного законодавства у розмірі 2,5 процентів, що не перевищує законодавчих обмежень.

Вважає, що суд першої інстанції помилково застосував до щоденно нарахованої заборгованості денну процентну ставку у розмірі 1% за період з 06.01.2024 по 31.10.2024, та позбавив позивача законного права на отримання процентів за користування кредитними коштами відповідно до умов укладеного договору.

Просив рішення суду в частині стягнення заборгованості скасувати та прийняти нове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» загальної суму заборгованості за кредитним договором №1327-2490 від 06.01.2024, в розмірі 75 000,00 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом 15 000,00 грн та простроченої заборгованості за нарахованими процентами 60 000,00 грн, а також стягнути судові витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги.

ОСОБА_1 правом на подачу відзиву не скористався.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ (п.1 ч. 4 ст. 19 ЦПК України).

Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Частиною першою статті 369 ЦПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи категорію справи та ціну позову в даній справі, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження,

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судове рішення, ухвалене судом першої інстанції, вищезазначеним вимогам не відповідає.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, на користь позивача слід стягнути 60 000 грн заборгованості за кредитним договором, що складається з 15 000 грн прострочено заборгованості за тілом кредиту та 45 000 грн простроченої заборгованості за нарахованими процентами, з розрахунку максимальної денної процентної ставки в 1 %.

З таким висновком колегія суддів частково не погоджується з огляду на наступне.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно з частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Законом України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення договорів в мережі, процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Так, електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 23 березня 2020 року по справі № 404/502/18, відповідно до якого: будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Отже, кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 06 січня 2024 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і ОСОБА_1 уклали електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1327-2490 продукту «СreditKasa», згідно якого відповідач отримав кредитні кошти в сумі 1500 грн на строк 300 днів до 04.02.2024 з базовим періодом 30 календарний день та денною процентною ставкою 2,5 %.

Відповідач отримав від позивача кредитні кошти, що підтверджується наявною матеріалах справи довідкою ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про перерахування суми кредиту, яке здійснювалося за допомогою системи LigPay на картковий рахунок вказаний відповідачем в особистому кабінеті, та листом АТ КБ «ПриватБанк» від 26.03.2025 щодо перерахування здійсненого АТ КБ «ПриватБанк» на підставі укладеного договору з позивачем за № 4010 від 02 грудня 2019 року, в тому числі стосовно кредитного договору № 1327-2490 від 06.01.2024.

Таким чином, кредитор свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, погодженому сторонами.

Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, крім заборгованості за основним боргом, просив стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Положеннями статті 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно приписів абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/95/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Отже, у випадку настання строку виконання зобов`язання за кредитним договором позичальник повинен повернути кредитору позику у повному обсязі та нараховані на час повернення проценти.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року не більше 1 %.

Суд першої інстанції не врахував поетапного зменшення розміру денної процентної ставки, внаслідок чого наведений судом першої інстанції розрахунок заборгованості, виходячи із максимальної денної процентної ставки 1 % за весь період кредитування, є неправильним, оскільки виконаний з порушенням норм матеріального права.

Водночас колегія суддів не погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що розмір і порядок нарахування відсотків за користування кредитом визначаються сторонами, а тому у спірних правовідносинах денна процентна ставка протягом всього періоду кредитування повинна становити 2,5 %, та відповідає принципу свободи договору, оскільки всі умови договору повинні узгоджуватися із нормами законодавства.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як встановлено п. 4.10 договору про відкриття лінії №1327-2490 від 06.01.2024 процентна ставка становить 2,5%. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що загальний розмір заборгованості 127 500,00 грн з яких: прострочена заборгованість за кредитом складає 15 000, 00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами складає 112 500, 00 грн. Проценти за весь період нараховані за процентною ставкою 2,50 %, тобто з 23 квітня 2024 році у розмірі більшому ніж встановлений законом.

У зв`язку з наведеним колегія суддів приходить до висновку, що розмір заборгованості з 23 квітня 2024 року по 31 жовтня 2024 року підлягає перерахунку. За період з 06 січня 2024 року по 22 квітня 2024 року розрахунок заборгованості за процентами проведено позивачем із дотриманням норм законодавства і становить 40 500 грн (15 000 грн (тіло кредиту) х 2,5% (розмір процентної ставки) х 108 (кількість днів у періоді).

Проте, з 23 квітня 2024 року по 20 серпня 2024 року розмір процентної ставки за користування кредитом, не може перевищувати 1,5% і становить 27 000 грн (15 000 грн (тіло кредиту) х 1,5% (розмір процентної ставки) х 120 (кількість днів у періоді).

З 21 серпня 2024 року по 31 жовтня 2024 року (закінчення строку кредиту) розмір процентної ставки за користування кредитом, не може перевищувати 1% і становить 10 800 грн (15 000 грн (тіло кредиту) х 1% (розмір процентної ставки) х 72 (кількість днів у періоді).

Загальний розмір відсотків за користування кредитом в межах строку договору становить 78 300 грн. Разом з тим, позивач заявив про стягнення 60 000 грн простроченої заборгованості за нарахованими процентами.

Суд першої інстанції залишив поза увагою зазначене, у зв`язку з чим неправильно визначив суму заборгованості за кредитним договором, укладеним між сторонами.

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

За таких обставин, колегія суддів уважає за необхідне задовольнити вимоги апеляційної скарги та змінити рішення суду в частині визначення суми заборгованості заборгованість за договором № 1327-2490 від 06 січня 2024 року, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість загальній сумі 75 000 грн, яка складається із простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 15 000 грн та простроченої заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 60 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Так, за подання позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, а за подання апеляційної скарги - 3 633,60 грн.

Враховуючи, що судом апеляційної інстанції задоволено позовні вимоги та вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 484,48 грн (2422,40 грн - 1937,92 грн) судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 3 633,60 грн судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» задовольнити.

Рішення Надвірнянського районного суду від 23 червня 2025 року в частині визначення суми заборгованості за кредитним договором № 1327-2490 від 06 січня 2024 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (код , місцезнаходження 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26 офіс 407) заборгованість за договором № 1327-2490 від 06 січня 2024 року у загальній сумі 75 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (, місцезнаходження 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26 офіс 407) 488,48 грн судового збору за подання позову в суді першої інстанції та 3633,60 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: І.В. Бойчук

В.М. Луганська