Провадження № 2-н/161/1695/25
У Х В А Л А

30 липня 2025 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в особі судді Івасюти Л.В., розглянувши заяву стягувача ОСОБА_1 про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з Товариства з обмеженою відповідальністю «КСАС і В»,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу з метою стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з ТОВ «КСАС і В».

Вивчивши подану заяву та надані докази на підтвердження її обґрунтованості, суддя установив таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Захист права у наказному провадженні може мати місце за наявності безспірної вимоги стягувача, що підтверджується належно оформленими письмовими документами.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Відповідно до ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено, крім іншого, вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу також додаються і інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до пункту 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» від 23.12.2011 до заяви про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання. Відсутність документів, що підтверджують наявність суб`єктного права у заявника, документів, що підтверджують порушення суб`єктного права, або документів, що підтверджують виникнення права вимоги, вказує на наявність спору про право.

Таким чином, судом видаються судові накази у разі відсутності між сторонами спору про право та за наявності документів на підтвердження перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а також документів, що вказують на розмір нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати, зокрема, довідки бухгалтерії боржника, розрахункового листа чи копії платіжної відомості тощо.

При цьому, слід враховувати, що у наказному провадженні можливе задоволення лише документально підтверджених і безспірних вимог, тобто таких, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин. Слід також врахувати і той факт, що наказне провадження не передбачає участі боржника при розгляді заяви.

Документи, що додаються до заяви про видачу судового наказу, є письмовими доказами, які мають підтверджувати не тільки факт настання права вимоги стягувача, а й розмір обов`язків боржника; відсутність необхідності їх дослідження та аналізу. Докази, що подаються заявником, повинні бути безспірними, оскільки тільки такі докази можуть свідчити про безспірність стягнення та відсутність потреби в їх дослідженні.

У своїй заяві ОСОБА_2 вказує на те, що відповідно до умов трудового договору № 01/05-25/3 від 01.05.2025 між ним та ТОВ «КСАС і В», він був прийнятий на роботу на посаду водія автотранспортних засобів із щомісячною заробітною платою у розмірі 20100,00 грн. Зазначає, що він виконував свою роботу належним чином, що підтверджується подорожніми листами та табелем обліку робочого часу, проте заробітної плати за червень 2025 року він не отримав.

В підтвердження наведених обставин, ОСОБА_1 надав копію трудового договору № 01/05-25/3 від 01.05.2025, укладеного між ним та ТОВ «КСАС і В».

Суддя вважає, що вказаний документ не є безпірним доказом існування заборгованості по заробітній платі та не підтверджує тієї обставини, що станом на день звернення з заявою про видачу судового наказу з заявником не було проведено повного розрахунку та не виплачено нараховану заробітну плату, тобто погашено відповідну заборгованість (за умови доведення її існування).

Тобто, відсутні достатні підстави вважати, що у ОСОБА_2 на даний час існує безспірне право грошової вимоги, за яким пред`явлено заяву про видачу судового наказу

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

За таких обставин, суддя дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу.

Одночасно з цим заявнику роз?яснюється правозвернутися із вимогами до ТОВ «КСАС і В» щодо нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в порядку позовного провадження, або ж повторно в порядку наказного провадження після усунення обставин, які зазначені у мотивувальній частині цієї ухвали.

Керуючись ст. ст. 165, 353-354 ЦПК України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити ОСОБА_1 про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з Товариства з обмеженою відповідальністю «КСАС і В».

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з моменту її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.В. Івасюта