ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року

м. Київ

справа № 357/11049/23

провадження № 61-12353св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду (далі - Верховний Суд):головуючого - Крата В. І., суддів: Гудими Д. А., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. (суддя-доповідач)

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Білоцерківська», в інтересах якого діє адвокат Тетеря Світлана Ігорівна,

на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2024 року у складі судді Ярмола О. Я. та постанову Київського апеляційного суду від 05 серпня 2024 року у складі колегії суддів: Лапчевської О. Ф., Березовенко Р. В., Мостової Г. І.

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Білоцерківська» (далі - ТОВ Агрофірма «Білоцерківська») до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд-2000» (далі - ТОВ «Агротрейд-2000») про скасування державної реєстрації припинення права оренди земельної ділянки, визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі та визнання відсутнім права оренди земельної ділянки,

ухвалив постанову про таке:

I. Вступ

1. У вересні 2023 року ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ТОВ «Агротрейд-2000» про скасування державної реєстрації припинення права оренди земельної ділянки, визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі та визнання відсутнім права оренди земельної ділянки.

2. Відповідачі заперечували проти позову.

3. Суд першої інстанції у задоволенні позову відмовив, і його позицію підтримала апеляційна інстанція.

4. ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» оскаржило рішення судів першої та апеляційної інстанцій в касаційному порядку. Підставою касаційного оскарження вказало те, що суди не врахували висновків, викладених у постановах Верховного Суду, перелік яких навело у касаційній скарзі. Також послалося на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування перелічених у скарзі норм права.

5. Оскаржуване судове рішення переглядається в межах, передбачених статтею 400 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), у зв`язку із чим Верховний Суд вирішує питання права, а не факту.

ІІ. Короткий зміст позовних вимог

6. Позов обґрунтований так:

- 21 жовтня 2015 року між ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , та ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» укладено договір оренди землі № 742, відповідно до умов якого було передано в оренду земельну ділянку площею 1,5509 га з кадастровим номером :01:022:0023, розташовану у межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, строком на 7 років;

- рішенням державного нотаріуса Узинської міської державної нотаріальної контори Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Малькевич Л. В. від 23 листопада 2015 року зареєстровано право оренди на вказану земельну ділянку за ТОВ Агрофірма «Білоцерківська»;

- 09 лютого 2022 року ОСОБА_2 відчужила вказану земельну ділянку ОСОБА_1 на підставі договору дарування;

- протягом усього часу дії договору оренди землі орендар користувався земельною ділянкою у своїй господарській діяльності та належним чином сплачував орендну плату, і орендодавець не звертався з претензіями або позовами щодо його неналежного виконання;

- відповідно до частини першої статті 19 Закону України від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV «Про оренду землі» (далі - Закон від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV) строк дії договору оренди землі мав би закінчитися 21 жовтня 2022 року, однак його було автоматично поновлено на один рік до 21 жовтня 2023 року в силу дії на той момент норми підпункту 1 пункту 27 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України (далі - ЗК) у редакції Закону України від 24 березня 2022 року № 2145-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» (далі - Закон від 24 березня 2022 року № 2145-ІХ);

- 21 вересня 2022 року ТОВ Агрофірма «Білоцерківська», користуючись наявним у нього переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, засобами поштового зв`язку направило ОСОБА_1 лист-повідомлення (клопотання), у якому пропонувало поновити договір оренди землі ще на 7 років, та долучило до нього проєкт відповідної додаткової угоди до договору оренди землі;

- ОСОБА_1 отримав лист 26 жовтня 2022 року, однак не відповів на нього у місячний строк;

- 26 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до державного реєстратора Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Майорко Т. О. із заявою про державну реєстрацію припинення права оренди ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» на земельну ділянку у зв`язку із припиненням дії договору оренди землі, на підставі якої 28 грудня 2022 року державний реєстратор провела державну реєстрацію припинення права оренди цього товариства;

- в цей же день між ОСОБА_1 та ТОВ «Агротрейд-2000» було укладено договір оренди земельної ділянки № 84, відповідно до умов якого спірну земельну ділянку передано в оренду строком на 7 років. Державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за ТОВ «Агротрейд-2000» проведено 30 грудня 2022 року;

- ОСОБА_1 до закінчення строку дії договору оренди землі № 742 передав земельну ділянку в оренду іншому орендарю, чим порушив право оренди ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» і його переважне право на поновлення договору оренди землі на новий строк.

7. Враховуючи викладене, ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» просило суд:

- скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію припинення права оренди ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» на земельну ділянку з кадастровим номером :01:022:0023;

- визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі № 742 від 21 жовтня 2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» у редакції, наведеній у позовній заяві;

- визнати відсутнім у ТОВ «Агротрейд-2000» права оренди земельної ділянки.

ІII. Короткий зміст судових рішень першої та апеляційної інстанцій

8. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2024 року у задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 25 000,00 грн, а на користь ТОВ «Агротрейд-2000» - 22 000,00 грн. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті постановою Київського апеляційного суду від 21 листопада 2023 року.

9. Постановою Київського апеляційного суду від 05 серпня 2024 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2024 року залишено без змін. Стягнуто з ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 20 000,00 грн, а на користь ТОВ «Агротрейд-2000» 22 000,00 грн.

10. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з таких мотивів:

- речове право на спірну земельну ділянку за ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» згідно умов договору оренди землі від 21 жовтня 2015 року № 742 було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23 листопада 2015 року без права пролонгації, і саме з цієї дати відраховується семирічний строк оренди;

- положення щодо автоматичного поновлення договорів оренди землі на період дії воєнного стану діяло до 19 листопада 2022 року, а строк договору оренди землі, укладений між ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» та ОСОБА_2 , закінчився вже після припинення положення про автоматичну пролонгацію (23 листопада 2022 року), тому відсутні підстави стверджувати, що договір оренди землі від 21 жовтня 2015 року № 742 було автоматично поновлено на один рік без волевиявлення сторін цього договору і без внесення відомостей про поновлення договору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

- ОСОБА_1 скористався своїм правом та з повним дотриманням умов договору, у визначений договором строк повідомив орендаря про свої наміри не укладати новий договір і не продовжувати дію, ще на той час чинного договору оренди;

- у ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» відсутнє право на визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі;

- оскільки правовідносини між ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» та ОСОБА_1 , які витікали з договору оренди землі, припинилися внаслідок закінчення строку дії цього договору, то ОСОБА_1 на власний розсуд розпорядився своїм майном, передавши в користування земельну ділянку іншому орендарю - ТОВ «Агротрейд-2000»;

- ТОВ «Агротрейд-2000» належно зареєструвало своє право оренди та приступило до користування земельною ділянкою. Суду не надано належних та достовірних доказів на спростування наведеного.

ІV. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

11. У касаційній скарзі представник ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати і ухвалити нове судове рішення про задоволення позову, а також змінити розподіл судових витрат між сторонами.

12. Касаційна скарга обґрунтована такими обставинами:

- суди застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 912/3808/16, від 16 травня 2019 року у справі № 912/1982/17, від 26 квітня 2022 року у справі № 621/900/19, від 14 червня 2022 року у справі № 904/3789/19, від 31 січня 2023 року у справі № 922/4702/21, від 18 січня 2018 року у справі № 910/12017/17, від 03 вересня 2019 року у справі № 922/3412/18, від 15 вересня 2022 року у справі № 692/529/21, від 02 вересня 2022 року у справі № 692/526/21, від 20 липня 2022 року у справі № 692/525/21, від 31 жовтня 2018 року у справі № 702/699/16-ц, від 01 серпня 2019 року у справі № 385/1446/16-ц, від 17 жовтня 2019 року у справі № 728/2442/16-ц, від 26 червня 2019 року у справі № 923/759/18, від 26 квітня 2022 року у справі № 621/900/19, від 23 листопада 2023 року у справі № 906/1314/214, від 03 квітня 2024 року у справі № 910/14933/22, від 25 жовтня 2022 року у справі № 904/947/21, від 21 вересня 2022 року у справі № 926/2720/21, від 10 вересня 2018 року у справі № 920/739/17, від 22 вересня 2020 року у справі № 159/5756/18, Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2023 року у справі № 357/8277/19, від 06 березня 2024 року у справі № 902/1207/22 та Верховного Суду України від 25 лютого 2015 року у справі № 6-219цс14;

- відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування приписів речення другого частини першої статті 19 Закону від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV у редакції Закону України від 05 грудня 2019 року № 340-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» (далі - Закон від 05 грудня 2019 року № 340-ІХ), який набрав чинності 16 січня 2020 року, частини першої статті 641 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), частин другої-п`ятої статті 33 Закону від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV у подібних правовідносинах;

- у листі від 24 березня 2022 року до закінчення строку дії договору оренди землі ОСОБА_1 повідомив, що не бажає укладати з ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» цей договір на новий строк, оскільки буде обробляти земельну ділянку самостійно і використовувати її для власних потреб. Проте одразу після державної реєстрації припинення права оренди ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» ОСОБА_1 передав земельну ділянку в оренду іншому орендарю - ТОВ «Агротрейд-2000». Така поведінка орендодавця є суперечливою і недобросовісною та порушує переважне право ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» як орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк;

- суди першої та апеляційної інстанцій не надали належну оцінку поведінці ОСОБА_1 у контексті її добросовісності, а обмежились лише формальною констатацією наявності в останнього заперечень щодо поновлення договору оренди землі, що призвело до передчасного висновку про відсутність у ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» порушеного переважного права на його поновлення;

- суди безпідставно встановили, що переважне право ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» припинилося через висловлення заперечень щодо поновлення договору оренди землі на підставі частини п`ятої статті 33 Закону від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV, так як ОСОБА_1 не надсилав відповідні заперечення на виконання вимог цієї норми закону;

- у разі незгоди із запропонованими ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» умовами для поновлення договору оренди ОСОБА_1 мав би у відповідь на його пропозицію надіслати у місячний строк свої заперечення з відповідним обґрунтуванням, зокрема, у разі, якщо його наміри обробляти спірну земельну ділянку самостійно не змінилися, повторно повідомити про такі обставини орендаря;

- повідомлення ОСОБА_1 від 24 березня 2022 року, надіслане у порядку абзацу другого пункту 5 договору оренди землі, за своєю правовою природою не може вважатися запереченнями на пропозицію щодо поновлення договору у розумінні частини п`ятої статті 33 Закону від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV;

- суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку, що на момент проведення державної реєстрації припинення права оренди ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» на земельну ділянку строк дії договору оренди землі закінчився, оскільки дата закінчення дії цього договору обчислюється від дати його укладення;

- факт продовження чи непродовження строку дії договору оренди землі на підставі підпункту 1 пункту 27 розділу X «Перехідні положення» ЗК не впливає суттєво на можливість поновлення судом цього договору у порядку статті 33 Закону від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV. Якщо суд встановить, що договір оренди землі припинив свою дію 23 листопада 2022 року, то у будь-якому випадку ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» вважатиметься таким, що направило лист-повідомлення про поновлення цього договору з проєктом відповідної додаткової угоди з дотриманням строку, встановленого у пункті 5 вказаного договору, і має переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк.

13. В частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу рішення судів першої та апеляційної інстанції ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» не оскаржує.

V. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

14. 03 жовтня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Марценюк Л. А. подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому навела такі мотиви для відмови у задоволенні цієї скарги:

- у ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» відсутнє переважне право орендаря, оскільки воно не надіслало пропозицію на укладення договору оренди землі на новий строк в розумінні статті 33 Закону від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV та змінило повністю умови первинного договору оренди землі, а ОСОБА_1 повідомив про небажання поновлювати/укладати на новий строк договір і використовувати належну земельну ділянку на свій розсуд;

- ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» безпідставно вказує, що у договірних відносинах з ОСОБА_1 воно є більш вразливою стороною, оскільки такою насправді являється не орендар, а саме фізична особа - орендодавець, що підтверджується практикою Верховного Суду;

- ОСОБА_1 у визначений пунктом 5 договору оренди землі строк надіслав заперечення щодо поновлення цього договору. Такий пункт договору не містить умови щодо повторного надсилання заперечень орендодавцем чи вчинення будь-яких інших дій;

- наявність незгоди орендодавця щодо поновлення договору оренди земельної ділянки виключає можливість визнання поновленим попереднього договору у вибраний орендарем спосіб;

- судова практика, наведена ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» у касаційній скарзі на підтвердження правомірності його аргументів, не може бути застосована до цих правовідносин через відсутність їхньої подібності;

- жодна правова норма не встановлює обов`язку орендодавця обґрунтовувати своє небажання щодо поновлення договору оренди землі;

- відсутність домовленості щодо нових істотних умов договору оренди землі, що укладається на новий строк, має наслідком припинення переважного права орендаря в силу імперативної норми частини четвертої статті 33 Закону від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV;

- текст договору оренди землі, викладений у проєкті додаткової угоди та позовних вимогах, повністю відрізняється від умов первинного договору;

- проєкт додаткової угоди, який надіслано ТОВ Агрофірма «Білоцерківська», не містить підпису орендаря, а лист-повідомлення сам по собі не являється правочином і не спрямований на зміну прав та обов`язків;

- строк дії договору оренди землі закінчився 23 листопада 2022 року, тому реєстрація припинення речового права ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» була проведена правомірно.

15. 03 жовтня 2024 року представник ТОВ «Агротрейд-2000» - адвокат Косяк В. М. також подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, який обґрунтував наступним:

- реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV, можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін;

- при визначенні строку, коли має бути надіслане заперечення орендарю, застосовуються умови договору, а не закону;

- суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, встановивши, що орендодавець висловив своє небажання продовжувати строк дії договору і не підписав додаткової угоди до нього, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову;

- власник земельної ділянки вправі користуватися та розпоряджатися нею після закінчення договору оренди за правилами статті 317 ЦК, зокрема, укладати договори оренди з іншими орендарями на власний розсуд;

- договір оренди земельної ділянки від 28 грудня 2022 року № 84 укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Агротрейд-2000» у період, коли щодо цієї земельної ділянки не існувало жодних речових прав будь-яких третіх осіб;

- умови договору оренди земельної ділянки від 28 грудня 2022 року № 84 повністю відповідають вимогам статті 203 ЦК, будь-яких підстав вважати такий договір нечинним немає;

- для визначення початку перебігу та закінчення строку дії договору оренди має значення не момент його підписання, а момент вчинення реєстраційних дій;

- твердження ТОВ Агрофірма «Білоцерківська», що дія договору оренди землі від 21 жовтня 2015 року № 742 автоматично продовжена на один рік, не відповідають обставинам справи, умовам цього договору та діючому законодавству.

16. 13 листопада 2024 року представник ОСОБА_1 подала клопотання, у якому на підтвердження правильності дій орендодавця і правомірності рішень судів першої та апеляційної інстанцій просить при розгляді справи врахувати правові висновки в аналогічних правовідносинах, викладені Верховним Судом у постанові від 10 вересня 2024 року у справі № 922/3826/23.

VІ. Рух справи у суді касаційної інстанції

17. 04 вересня 2024 року представник ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» - адвокат Тетеря С. І.звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду.

18. Ухвалою Верховного Суду від 26 вересня 2024 року відкрито касаційне провадження за цією касаційною скаргою.

19. Матеріали справи надійшли до Верховного Суду 08 жовтня 2024 року.

20. Ухвалою Верховного Суду від 25 липня 2025 року справу призначено до судового розгляду.

21. Ухвалою Верховного Суду від 30 липня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

VIІ. Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

22. 21 жовтня 2015 року між ОСОБА_2 та ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» було укладено договір оренди землі № 742, відповідно до пункту 1 якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області та належить орендодавцю на праві власності на підставі державного акта серії ЯА № 593880, виданого 26 жовтня 2006 року.

23. Згідно з умовами пункту 5 цього договору він укладений строком на сім років. Після закінчення строку договору орендар, який має намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. Якщо орендодавець не збирається укладати новий договір оренди з орендарем або продовжувати дію цього договору, він зобов`язаний за шість місяців до закінчення строку дії цього договору повідомити про це орендаря в письмовій формі, а також за свій рахунок відновити межі земельної ділянки в натурі.

24. У пункті 31 договору зазначено, що його дія припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

25. Згідно з актом приймання-передачі земельної ділянки від 23 листопада 2015 року орендодавець ОСОБА_2 передала, а орендар ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» прийняло в строкове платне користування на умовах оренди земельну ділянку з кадастровим номером :01:022:0023, що знаходиться в межах землекористування Шкарівської сільської ради, загальною площею 1,5509 га, у тому числі рілля 1,5509 га.

26. 23 листопада 2015 року державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області Малькевич Л. В. зареєстровано договір оренди землі.

27. 09 лютого 2022 року ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_1 спірну земельну ділянку.

28. 25 березня 2022 року ОСОБА_1 направив директору ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» лист-повідомлення, в якому повідомив, що термін дії договору закінчується 23 листопада 2022 року, що відповідно до пункту 31 договору є підставою для його припинення та відновлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості. ОСОБА_1 зазначив, що на виконання пункту 5 договору він не бажає укладати новий договір оренди з ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» або продовжувати дію вказаного договору, а має намір обробляти земельну ділянку самостійно і використовувати її для власних потреб на власний розсуд. Просив утриматись від вчинення дій, які б перешкоджали йому відразу після закінчення строку дії договору використовувати належну йому земельну ділянку.

29. 21 вересня 2022 року ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» направило ОСОБА_1 лист-повідомлення (клопотання) про поновлення договору оренди землі, до якого долучило проєкт додаткової угоди. Цей лист ОСОБА_1 отримав 26 жовтня 2022 року.

30. 26 грудня 2022 року державним реєстратором Фурсівської сільської ради Майорко Т. О. було здійснено державну реєстрацію припинення права оренди ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» на підставі листа-повідомлення ОСОБА_1 .

31. 28 грудня 2022 року державним реєстратором Фурсівської сільської ради Майорко Т. О. було здійснено державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки на підставі договору, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Агротрейд-2000».

VIІІ. Позиція Верховного Суду

32. Переглянувши оскаржувані судові рішення в межах розгляду справи судом касаційної інстанції (див. пункт 5), Верховний Суд зазначає таке.

33. Відповідно до частини другої статті 792 ЦК відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК, Законом від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV.

34. Частиною четвертою статті 124 ЗК передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

35. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

36. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК).

37. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК).

38. Відповідно до статті 14 Закону від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV у редакції, чинній на час підписання договору, договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї зі сторін може бути посвідчений нотаріально.

39. Істотними умовами договору оренди землі є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки), дата укладення та строк дії договору оренди, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (частини перша та друга статті 15 Закону від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV у вказаній вище редакції).

40. Відповідно до першого речення частини першої статті 19 Закону від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV у редакції, чинній на час підписання договору, строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

41. Водночас Законом від 05 грудня 2019 року № 340-ІХ, який у відповідній частині набрав чинності 16 січня 2020 року (див. пункт 1 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення»), частину першу статті 19 Закону від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV доповнено двома реченнями такого змісту: «Дата закінчення дії договору оренди обчислюється від дати його укладення. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права».

42. Цим же Законом абзац третій частини першої статті 15 Закону від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV викладено в такій редакції: «дата укладення та строк дії договору оренди». Тобто із 16 січня 2020 року, окрім строку дії договору оренди землі, до істотних умов цього правочину належить також дата його укладення.

43. Велика Палата Верховного Суду зауважувала, що абзац третій частини першої статті 15 та друге речення частини першої статті 19 Закону від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV у наведеній вище редакції імперативно встановлюють, що дата укладення договору оренди землі є істотною умовою цього правочину і саме з цієї дати починається перебіг строку його дії.

44. У постанові від 18 квітня 2023 року у справі № 357/8277/19 Велика Палата Верховного Суду вже виснувала, що зазначені вимоги закону є чіткими і однозначними.

45. Тому сторони договору оренди землі не можуть врегулювати свої відносини (визначити взаємні права та обов`язки) у спосіб, який суперечить імперативним нормам абзацу третього частини першої статті 15 та другого речення частини першої статті 19 Закону від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV у редакції Закону від 05 грудня 2019 року № 340-ІХ, зокрема на власний розсуд встановити інші правила визначення дати початку перебігу строку дії цього правочину або не зазначати дати його укладення. У протилежному випадку умови договору оренди землі, що не відповідають вказаним вище імперативним нормам Закону від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV, не створюють для сторін такого правочину тих наслідків, на які вони спрямовувались.

46. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 березня 2024 року у справі № 902/1207/22 (провадження № 12-80гс23) дійшла висновку, що викладена у пункті 37 договору умова про набрання ним чинності після його державної реєстрації суперечить правилам обчислення строку дії договору оренди землі, імперативно встановленим другим реченням частини першої статті 19 Закону від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV, а тому вказана умова не змінила визначений у Законі від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV момент, з якого розпочав перебіг строк дії договору.

Вважає, що сторони договору скріпили його своїми підписами та вказали в ньому дату укладення, що відповідає вимогам абзацу третього частини першої статті 15 Закону від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV, і саме з цієї дати відповідно до другого речення частини першої статті 19 цього Закону слід обчислювати річний строк дії цього правочину.

47. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 18 квітня 2023 року у справі № 357/8277/19 (провадження № 14-65цс22), з 01 січня 2013 року державній реєстрації підлягає не сам договір оренди землі, а право оренди земельної ділянки. Такий договір є укладеним з моменту досягнення сторонами згоди з усіх його істотних умов та його підписання у простій письмовій формі, якщо інше не узгоджено між сторонами, тобто за умови дотримання ними вимог статей 638, 759 і 792 ЦК та статті 15 Закону від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV. З моменту укладення договору оренди землі в орендодавця виникає обов`язок передати орендарю земельну ділянку в користування на визначений у договорі строк, а в орендаря - отримати право користування земельною ділянкою.

48. У цій постанові Велика Палата Верховного Суду також вказала, що право оренди земельної ділянки є речовим і без державної реєстрації такого права немає правових підстав для користування відповідною земельною ділянкою. Оскільки зареєстроване право оренди землі є речовим правом, то і способи захисту цього права можуть бути такими, що притаманні речовим правам. Так, орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці будь-якими особами.

49. Окрім цього, Велика Палата Верховного Суду підтримала висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 13 червня 2016 року у справі № 6-643цс16 в частині того, що договір оренди землі є укладеним з моменту досягнення сторонами в належній формі згоди з усіх істотних умов, а право оренди виникає з моменту його державної реєстрації, проте відступила від висновків, викладених у вказаній постанові Верховного Суду України, у частині того, що, виходячи з положень статті 638 ЦК, статей 125, 126 ЗК, договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації.

50. Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що вказані висновки стосуються чинності договору оренди землі, укладеного після 01 січня 2013 року, тобто після зміни законодавчого регулювання, а саме виключення із Закону від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV вимог про необхідність державної реєстрації договору оренди із вказівкою на необхідність реєстрації права оренди, а також виключення з тексту цього Закону посилання на укладеність такого правочину з дня його державної реєстрації.

51. Як зазначила Велика Палата Верховного Суду, слід розмежовувати момент укладення договору оренди землі (це момент досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов та підписання - для договорів із 01 січня 2013 року), з якого у його сторін виникають права та обов`язки в зобов`язальних правовідносинах, і момент виникнення на підставі вказаного правочину речового права, який пов`язаний з моментом державної реєстрації такого права (третє речення частини першої статті 19 Закону від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV).

52. Законом від 24 березня 2022 року № 2145-IX доповнено розділ Х «Перехідні положення» ЗК пунктами 27, 28, згідно з якими під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей, зокрема вважаються поновленими на один рік без волевиявлення сторін відповідних договорів і без внесення відомостей про поновлення договору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно договори оренди, суборенди, емфітевзису, суперфіцію, земельного сервітуту, строк користування земельними ділянками щодо яких закінчився після введення воєнного стану, щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення, зокрема приватної власності. Цей Закон набрав чинності 07 квітня 2022 року.

53. З дня набрання чинності Законом України від 19 жовтня 2022 року № 2698-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель», тобто з 19 листопада 2022 року, автоматична пролонгація договорів оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення, укладених з фізичними особами, скасована. Подібний правовий висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 29 березня 2023 року у справі № 563/376/22-ц (провадження № 61-47св23), в якій надавалося тлумачення наведених вище двом законам України.

54. Верховний Суд у постановах від 07 травня 2025 року у справі № 357/36/24 (провадження № 61-12742св24) та від 09 квітня 2025 року у справі № 357/13337/23 (провадження № 61-16298св24) виснував, що автоматичне поновлення договорів оренди землі на період дії воєнного стану без волевиявлення сторін діяло до 19 листопада 2022 року, тобто таке положення закону поширює свою дію виключно на ті договори оренди землі, дія яких закінчувалася до 19 листопада 2022 року.

55. Орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою (частина друга статті 24 Закону від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV); укладення договору оренди земельної ділянки під час дії іншого договору оренди цього ж об`єкта може перешкоджати первинному орендареві реалізувати його право користування відповідною ділянкою (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 587/2110/16-ц, від 10 квітня 2019 року у справі № 587/2135/16-ц, від 02 жовтня 2019 року у справі № 587/2331/16-ц, від 15 січня 2020 року у справі № 587/2326/16-ц, 01 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18).

56. Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 конкретизувала власний правовий висновок щодо права орендаря за первинним договором оренди земельної ділянки на захист свого права, визначивши, що якщо під час дії першого договору оренди земельної ділянки був укладений другий договір з іншим орендарем і право останнього зареєстроване, то суд зможе захистити право первинного орендаря тоді, коли на підставі відповідного судового рішення цей орендар зможе зареєструвати своє право оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте таку можливість первинний орендар матиме лише тоді, коли на момент набрання судовим рішенням про задоволення відповідного позову законної сили цей орендар матиме чинне право оренди, зокрема якщо не спливе строк оренди чи буде поновленим первинний договір оренди.

За відсутності реєстрації права оренди первинного орендаря у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно позовні вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію права оренди землі за договором оренди, укладеним у період дії первинного договору, підлягають задоволенню, якщо на час ухвалення рішення суду первинний орендар матиме чинне право оренди та зможе його зареєструвати.

57. У цій справі при зверненні із позовом ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» зазначало, що 21 жовтня 2015 року між ним та ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , строком на сім років укладено договір оренди земельної ділянки № 742. Право оренди на земельну ділянку зареєстроване 23 листопада 2015 року. Строк дії договору оренди землі мав би закінчитися 21 жовтня 2022 року, однак його було автоматично поновлено на один рік до 21 жовтня 2023 року на підставі підпункту 1 пункту 27 розділу X «Перехідні положення» ЗК. 21 вересня 2022 року ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» відповідно до частин першої-п`ятої статті 33 Закону від 06 жовтня 1998 року № 161-XIVта пункту 5 договору оренди землі направило ОСОБА_1 лист-повідомлення (клопотання) про поновлення договору оренди землі разом з проєктом відповідної додаткової угоди. ОСОБА_1 отримав лист 26 жовтня 2022 року, однак не відповів на нього у місячний строк. 28 грудня 2022 року проведено державну реєстрацію припинення права оренди ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» у зв`язку з припиненням дії договору оренди землі. Цього ж дня між ОСОБА_1 та ТОВ «Агротрейд-2000» укладено договір оренди земельної ділянки. ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» вважає, що така поведінка орендодавця порушує переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк.

58. Суди попередніх інстанцій встановили, що строк дії договору оренди землі № 742 закінчився 23 листопада 2022 року, тобто, рахуючи з дати державної реєстрації права оренди.

59. ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» направило ОСОБА_1 лист-повідомлення про намір продовжити дію такого договору, але цьому повідомленню передував лист орендодавця від 25 березня 2022 року про небажання продовжувати строк договору оренди землі на новий строк та прохання звільнити і повернути спірну земельну ділянку. ОСОБА_1 у відповідності до умов договору оренди землі від 21 жовтня 2015 року № 742 повідомив орендаря про свої наміри та по закінченню строку дії цього договору розпорядився земельною ділянкою, яка належать йому на праві власності, на власний розсуд.

60. Суди врахували, що орендодавець ОСОБА_1 заперечив щодо поновлення договору оренди та завчасно, як передбачено умовами договору оренди землі (пункт 5), за шість місяців до закінчення строку дії договору повідомив про це орендаря в письмовій формі. Таким чином, орендар був обізнаний щодо волі орендодавця, отже такі дії власника земельної ділянки є послідовними і законними.

61. Наявність заперечень зі сторони орендодавця у встановленому договором порядку щодо поновлення договору з попереднім орендарем дають підстави для висновку, що переважне право ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» як орендаря, не було порушено. Після направлення ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» листа-повідомлення про небажання продовжувати дію договору оренди, власник земельної ділянки мав законне очікування щодо звільнення і повернення йому земельної ділянки, а бажання орендаря продовжити орендні правовідносини не породжують для орендодавця нових обов`язків, ніж ті, що були ним виконані.

62. Суди попередніх інстанцій обґрунтовано виснували, що посилання ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» на автоматичне продовження договору оренди землі на один рік на підставі Закону від 24 березня 2022 року № 2145-ІХ, яким до розділу X «Перехідні положення» ЗК було додано пункт 27, не ґрунтується на вимогах закону, оскільки автоматичне поновлення договорів оренди землі на період дії воєнного стану діяло до 19 листопада 2022 року, тобто, таке положення закону поширює свою дію виключно на ті договори оренди землі, дія яких закінчувалася до 19 листопада 2022 року, тоді як за обставинами цієї справи строк дії договору оренди від 21 жовтня 2015 року закінчився 23 листопада 2022 року.

63. Викладені у пункті 37 договору оренди умови про набрання ним чинності після його державної реєстрації суперечать правилам обчислення строку дії договору оренди землі, імперативно встановленим другим реченням частини першої статті 19 Закону від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV, а тому вказані умови не змінили визначений цим Законом момент, з якого розпочав перебіг строк дії договору. Тому Верховний Суд погоджується з висновком судів про відсутність порушеного права ТОВ «Агрофірма «Білоцерківська». Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 09 квітня 2025 року у справі № 357/13337/23 (провадження № 61-16298св24).

64. Разом із тим поза увагою судів залишилось те, що якщо під час дії першого договору оренди земельної ділянки був укладений другий договір з іншим орендарем і право останнього зареєстроване, то суд зможе захистити право первинного орендаря тоді, коли на підставі відповідного судового рішення цей орендар зможе зареєструвати своє право оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте таку можливість первинний орендар матиме лише тоді, коли на момент набрання судовим рішенням про задоволення відповідного позову законної сили цей орендар матиме чинне право оренди, зокрема якщо не спливе строк оренди чи буде поновленим первинний договір оренди. За відсутності реєстрації права оренди первинного орендаря у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно позовні вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію права оренди землі за договором оренди, укладеним у період дії первинного договору, підлягають задоволенню, якщо на час ухвалення рішення суду первинний орендар матиме чинне право оренди та зможе його зареєструвати.

65. У ТОВ «Агрофірма «Білоцерківська» право оренди земельної ділянки закінчилося у листопаді 2022 року, і на момент звернення із цим позовом та ухвалення рішення суду першої інстанції у нього відсутнє право оренди на спірну земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

66. За таких обставин суди попередніх інстанцій зробили обґрунтований висновок про відмову у задоволенні позову, проте помилились щодо мотивів такої відмови. Тому оскаржені судові рішення належить змінити у мотивувальних частинах, виклавши їх у редакції цієї постанови.

67. Аналогічний правовий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 24 липня 2025 року у справі № 357/12982/23 (провадження № 61-2044св25).

ІХ. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

68. Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржені судові рішення частково ухвалені без дотримання норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права. У зв`язку із наведеним касаційну скаргу слід задовольнити частково, а оскаржені рішення у частині вирішення спору по суті змінити у мотивувальних частинах, виклавши їх у редакції цієї постанови.

69. Оскільки касаційний суд змінює рішення судів попередніх інстанцій, але виключно з мотивів їх ухвалення, то розподіл судових витрат, які заявлені ТОВ «Агрофірма «Білоцерківська», не здійснюється.

Х. Щодо вирішення клопотань про стягнення витрат на правничу допомогу у суді касаційної інстанції

70. У відзиві на касаційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Марценюк Л. А. просить стягнути з ТОВ «Агрофірма «Білоцерківська» понесені судові витрати у розмірі 20 000,00 грн. Марценюк Л. А. зазначає, що 14 вересня 2023 року між нею та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги. 03 жовтня 2024 року між ними складено акт виконаних робіт (наданих послуг) № 5, відповідно до якого за надання послуг клієнт сплачує адвокату винагороду у розмірі 20 000,00 грн, з яких 15 000 грн - гонорар адвоката за надані послуги, а 5 000,00 грн - гонорар успіху. У відповідності до пункту 4.2 договору ці кошти підлягають сплаті протягом 10 днів з моменту ухвалення відповідного рішення суду. Розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у вигляді фіксованої суми і не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу, тому детальний їхній опис не надається. На підтвердження понесених витрат представник ОСОБА_1. надала копії акта виконаних робіт (наданих послуг) та товарного чеку.

71. У відзиві на касаційну скаргу представник ТОВ «Агротрейд-2000» - адвокат Косяк В. М. також просить стягнути з ТОВ «Агрофірма «Білоцерківська» понесені витрати на правничу допомогу у суді касаційної інстанції у розмірі 22 000,00 грн, з яких 11 000,00 грн - вартість за надану правничу допомогу, 11 000,00 грн - гонорар успіху. Зазначає, що 30 вересня 2024 року між ТОВ «Агротрейд-2000» та Адвокатським об`єднанням «МКБ ГРУПП» (далі - АО «МКБ ГРУПП») укладено договір № 36 про правничу допомогу. 03 жовтня 2024 року між ними складено акт приймання-передачі правничої допомоги, відповідно до якого така допомога надана в повному обсязі і її вартість становить 11 000,00 грн без ПДВ. Фактична оплата гонорару у розмірі 11 000,00 грн підтверджується випискою по рахунку АО «МКБ ГРУПП», сформованою 30 вересня 2024 року. Детальний опис наданих послуг і витраченого адвокатом часу не надається, оскільки розмір гонорару визначений у фіксованому розмірі. До відзиву представник ТОВ «Агротрейд-2000» додав копії договору про правничу допомогу, акта приймання-передачі правничої допомоги, виписки по рахунку

72. 18 листопада 2024 року представник ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» - адвокат Тетеря С. І. подала клопотання, у якому просить зменшити розмір заявлених представниками ОСОБА_1 та ТОВ «Агротрейд-2000» витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, до 5 000,00 грн на користь кожного. Вважає, що розмір цих витрат є завищеним з огляду на незмінність правової позиції під час розгляду справи у різних судових інстанціях.

73. Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

74. Частиною восьмою статті 141 ЦПК визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

75. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

76. Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

77. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК).

78. За змістом пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

79. Верховний Суд, з урахуванням вимог статей 137, 141 ЦПК, заперечень сторони позивача до розміру заявлених витрат відповідачів, понесених на оплату професійної правничої допомоги в суді касаційної інстанції, вважає необхідним зменшити розмір витрат на правничу допомогу, понесених ОСОБА_1 та ТОВ «Агротрейд-200» у суді касаційної інстанції до 10 000,00 грн кожному, що відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності.

Із цих підстав,

керуючись статтями 141, 400, 402, 409, 412, 415, 416, 419 ЦПК, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Білоцерківська», в інтересах якого діє адвокат Тетеря Світлана Ігорівна, задовольнити частково.

2. Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 серпня 2024 року у частині вирішення спору по суті змінити у мотивувальних частинах, виклавши їх у редакції цієї постанови.

3. Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 серпня 2024 року у частині стягнення судових витрат залишити без змін.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Білоцерківська» на користь ОСОБА_1 10 000,00 грн відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Білоцерківська» на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Агротрейд 2000» 10 000,00 грн відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В. І. Крат Д. А. Гудима І. О. Дундар Є. В. Краснощоков П. І. Пархоменко