УХВАЛА

30 липня 2025 року

м. Київ

справа № 361/5126/19

провадження № 61-8912ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 квітня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування.

Заочним рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування задоволено частково. Визнано недійсним договір дарування 1/4 частини житлового будинку від 04 жовтня 2018 року, позначеного літерою «А-1», загальною площею 66,6 кв. м, житловою площею 40,8 кв. м, з відповідними надвірними будівлями та спорудами: погріб - «В», гараж - «Д», вбиральня - «Е», літній душ - «Ж», колодязь - «К», огорожа - «N», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Лазаревою В. П., зареєстрованого в реєстрі за № 2124, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Відновлено становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення 1/4 частини житлового будинку, позначеного літерою «А-1», загальною площею 66,6 кв. м, житловою площею 40,8 кв. м, з відповідними надвірними будівлями та спорудами: погріб - «В», гараж - «Д», вбиральня - «Е», літній душ - «Ж», колодязь - «К», огорожа - «N», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_3 .

Постановою Київського апеляційного суду від 21 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2021 року змінено, викладено мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

11 липня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 квітня 2025 року, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

Касаційну скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарження.

ОСОБА_1 порушено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки суд апеляційної інстанції копію оскаржуваного судового рішення заявниці не направляв, вона отримала його лише 11 червня 2025 року в приміщенні суду, на підтвердження зазначеного надано розписку про отримання копії постанови.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень, повний текст постанови Київського апеляційного суду від 21 квітня 2025 року зареєстровано 24 квітня 2025 року та 28 квітня 2025 року забезпечено надання загального доступу до повного тексту постанови.

Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Тобто відлік строку на касаційне оскарження процесуальний закон визначає таким чином: протягом тридцяти днів з дня його проголошення або протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України встановлено, що до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.

Європейський суд з прав людини, зокрема, у рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року (заява № 3236/03) вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності судового рішення.

ОСОБА_1 має підтвердити, що суд апеляційної інстанції всупереч статті 272 ЦПК України не надсилав їй копії оскаржуваного судового рішення або навести доводи щодо наявності перешкод в отриманні постанови апеляційного суду з часу складення повного тексту постанови та забезпечення загального доступу у реєстрі - 28 квітня 2025 року.

Надана копія розписки про отримання копії оскаржуваної постанови ОСОБА_1 та наведені заявницею доводи не можуть достовірно свідчити про наявність поважних причин значного пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення.

Отже ОСОБА_1 необхідно навести інші причини, які можуть свідчити про наявність підстав для поновлення строку на касаційне оскарження та надати достовірні докази на їх підтвердження, у тому числі повідомити суд, коли постанову суду апеляційної інстанції отримав її представник - адвокат Хоменко І. М., зокрема у підсистемі «Електронний суд», який представляв інтереси ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції.

Частиною третьою статті 393 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених процесуальним законом, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. Протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження, з огляду на таке.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

При поданні касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, заявник має заначити відомості про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування конкретної норми права у подібних правовідносинах.

Процесуальний закон покладає на заявника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або порушення норм процесуального права, яке допустили суди попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень, та чітко визначити підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України, з вказівкою на відповідні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані при розгляді справи.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам процесуального закону.

Заявниця посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок Верховного Суду, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 не наводить конкретної норми права, щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, що свідчить про недотримання приписів пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України.

Також ОСОБА_1 посилається на пункт 4 частини третьої статті 411 ЦПК України, а саме, що суд встановив обставини на підставі недопустимих доказів, однак наведена заявницею підстава викладена формально, оскільки ОСОБА_1 не вказує (не конкретизує), яку саме обставину встановив суд та на підставі яких недопустимих доказів.

Визначення підстав касаційного оскарження, встановлених процесуальним законом, має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (приписи частини першої статті 400 ЦПК України).

Отже, з метою усунення недоліків касаційної скарги заявниці необхідно надати уточнену касаційну скаргу, в якій зазначити обґрунтовані підстави касаційного оскарження судових рішень, передбачені статтею 389 ЦПК України, додати її копії відповідно до кількості учасників справи або докази надсилання скарги іншим учасникам справи.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. Неусунення недоліків касаційної скарги є підставою для її повернення.

Враховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 квітня 2025 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги строк до 15 серпня 2025 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настають наслідки, передбачені процесуальним законом.

З метою об`єктивного встановлення обставин та правильного вирішення питання щодо відкриття касаційного провадження запропонувати Броварському міськрайонному суду Київської областінаправити на електронну адресу Верховного Суду з посиланням на номер справи та номер провадження (№ 61-8912ск25) інформацію щодо наявності у матеріалах цивільної справи № 361/5126/19 доказів направлення (вручення) ОСОБА_1 та/або її представнику копії постанови Київського апеляційного суду від 21 квітня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников