Провадження № 2-н/643/2412/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2025 м. Харків

Суддя Салтівського районного суду міста Харкова Замікула Б.С., розглянувши заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку № 289 «Ріца» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 ,

УСТАНОВИВ:

ОСББ № 289 «Ріца», в особі голови правління Ліннік Л.М., звернулось до Салтівського районного суду міста Харкова з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 .

Одночасно заявник просить суд: зарахувати сплачену суму судового збору у справі №643/7858/25 до повторної заяви про видачу судового наказу; витребувати у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» архівну довідку та правовстановлюючі документи щодо власника квартири.

Дослідивши заяву та матеріали справи, суддя зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст.167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

У заяві про видачу судового наказу зазначено, що боржник ОСОБА_1 є власником квартири за адресою АДРЕСА_1 . В обґрунтування заяви про видачу судового наказу заявником зазначено, що послуги з утримання будинку та прибудинкової території заявник надає співвласникам ОСББ. В довідці, яка додана до заяви, зазначено, що згідно з Статутом ОСББ сплачувати внески зобов`язані власники помешкань. З розрахунку заборгованості вбачається, що вказаний розрахунок виконаний відносно боржника як власника квартири. З виписки з Статуту ОСББ вбачається, що внески сплачуються власниками (співвласниками) приміщень.

Таким чином, з доводів заяви та доданих до неї документів вбачається, що обов`язок сплати внесків покладається на власників приміщень, а не на їх користувачів.

Наведене узгоджується із положенням ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», в якій зазначено, що співвласник (а не користувач) зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Проте належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 є власником квартири за адресою АДРЕСА_1 , зокрема, копій правовстановлюючих документів/інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, до суду не надано.

Надана заявником довідка про належність на праві власності вказаної квартири боржнику не є належним та допустимим доказом в розумінні ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

З огляду на це, суд позбавлений можливості беззаперечно встановити, що боржник є власником зазначеної квартири, відповідно, наявність у нього обов`язку зі сплати послуг з утримання будинку.

Щодо заявленого клопотання про витребування у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» архівної довідки та правовстановлюючих документів щодо власника квартири, суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Як визначено п. 3, 4 ч. 2 ст. 163 ЦПК України, у заяві про видачу судового наказу заявник зазначає вимоги і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду в постанові від 07.07.2020 в справі № 712/8916/17 наказне провадження як особливий спрощений вид провадження у цивільному судочинстві спрямоване на швидкий та ефективний захист безспірних прав особи шляхом видачі судового наказу, що одночасно є і судовим рішенням, і виконавчим документом, без судового засідання та без виклику заявника (стягувача) і боржника. Процес доказування для першого починається з моменту подання заяви про видачу судового наказу та закінчується прийняттям цієї заяви судом, тоді як для боржника цей процес розпочнеться, якщо він вирішить подати заяву про скасування судового наказу після отримання копії останнього.

Зважаючи на спрощений порядок розгляду вимог у наказному провадженні та відсутність у боржника можливості заперечувати проти таких вимог на стадії їх розгляду судом, заява про видачу судового наказу та додані до неї документи мають містити вичерпні відомості про боржника, підстави виникнення у заявника права вимоги, її розмір та не передбачають додаткових клопотань про витребування доказів.

Відтак, заявлене клопотання про витребування доказів не підлягає розгляду судом при вирішенні справи в порядку наказного провадження.

Щодо заяви про зарахування раніше сплаченого судового збору, суддя зазначає наступне.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до п. 4-1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання заяви про видачу судового наказу сплачується 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положенням п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» визначено підстави повернення судового збору у разі повернення заяви або скарги.

Водночас, посилання заявника на вказане положення Закону, як підставу для зарахування раніше сплаченого судового збору при повторному зверненні із заявою про видачу судового наказу, суд не бере до уваги, враховуючи наступне.

Положенням ч. 2 ст. 164 ЦПК України визначено, що у разі відмови у видачі судового наказу, або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Відтак, заявник може звертатись до суду з такою заявою у разі пред`явлення позову до боржника, а не повторного звернення з заявою про видачу судового наказу.

Відповідно до п. 1, 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заява подана з порушеннями вимог ст. 163 цього Кодексу (відсутні докази сплати судового збору); із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Керуючись ст.160,161,165,167 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку № 289 «Ріца» у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території з ОСОБА_1 .

Роз`яснити заявнику що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 1, 2, 8, 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Б.С. Замікула