Провадження №2/359/1774/2025
Справа №359/1150/25
РІШЕННЯ

Іменем України

25 липня 2025 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Яковлєвої Л.В.

при секретарі Бокей А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Київської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з розподілу природного газу, -

ВСТАНОВИВ:

29 січня 2025 року від представника позивача Кислощук Я.С. надійшов позов, уточнивши який (а.с. 86-87) просить суд :стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача 3% річних у розмірі 29,14 грн., інфляційні втрати 78,38 грн., а також 3028,00 грн. судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01 вересня 2023 року між позивачем та ОСОБА_1 був укладений типовий договір № про розподіл природного газу, шляхом підписання заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу від 13 вересня 2024 року. Однак, в порушення умов Договору розподілу природного газу відповідач своєчасно та в повному обсязі не проводив оплату за спожитий газ, внаслідок чого за період з 01 вересня 2023 року по 30 червня 2024 року виникла заборгованість у розмірі 2829,67 грн. Від добровільного погашення заборгованості ОСОБА_1 ухиляється, тому позивач змушений звернутися до суду із вказаним позовом.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідом-ленням (викликом) сторін та роз`яснено сторонам процесуальні права.

11 березня 2025 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 30-40).

20 березня 2025 року від представника позивача Кислощук Я.С. до суду надійшла відповідь на відзив (а.с. 41-56).

24 березня 2025 року від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшли письмові заперечення (а.с. 57-59).

22 квітня 2025 року до суду від представника позивача Кислощук Я.С. надійшли письмові заперечення (а.с. 75-79).

12 травня 2025 року від представника позивача адвоката Кислошук Я.С. до суду надійшла заява про зменшення позовних вимог (а.с. 86-87)

В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість від представника позивача надійшла заява, в якій проводити розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася. Відповідач подав заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги про стягнення з нього приблизно 100 грн. визнав.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб.

Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення.

За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, прийшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.

Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що 01 вересня 2023 року між позивачем та ОСОБА_1 був укладений типовий договір № про розподіл природного газу, шляхом підприсання заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу.

Відповідно до умов якого ТОВ «Газорозподільні мережі України» зобов`язалось надавати ОСОБА_1 послугу з розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 зобов`язався своєчасно оплачувати вартість природного газу у розмірі, строки та у порядку, що визначені договором. Вказана обставина підтверджується інформацією про обсяги газу, які буди розподілені за вище-вказаною адресою.

У відповідності до вимог ст.162 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Плата за комунальні послуги має вноситись своєчасно.

Згідно з п.5 ч.2 ст.7, ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами / тарифами, встановленими відповідно законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Згідно ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах спожива-ча), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.

Відповідно п.1.1 типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП №2498 від 30 вересня 2015 року, вказаний договір є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Згідно п.1.2 договору його умови однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу ГРМ. Відповідно п.2.1 типового договору розподілу природного газу оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послуги з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі строки та порядку визначені цим договором.

Відповідно п.7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ передбачено, що фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документаль-но підтверджене споживання природного газу.

У відповідності до вимог ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За правилами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідач являється власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про право на спадщину за заповітом 10 квітня 1993 року (а.с. 11).

Разом з цим, відповідач не виконував покладений на нього обов`язок оплачувати послугу з розподілу природного газу. Тому за період 01 вересня 2023 року по 30 червня 2024 року у нього виникла заборгованість розмір якої становить 2829 грн. 67 коп., що підтверджує-ться письмовим розрахунком.

Разом з тим, відповідно заяви представника позивача про зменшення позовних вимог, ОСОБА_1 погашено наявну заборгованість за розподіл (доставку) природного газу у сумі 2829 грн. 67 коп.

Відтак, дана заборгованість вже добровільно погашена відповідачем та не підлягає примусовому стягненню на користь позивача на підставі судового рішення.

Щодо заявлених ТОВ «Газорозподільні мережі України» позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 3% річних у розмірі 29 грн. 14 коп. та інфляційні втрати у розмірі 78 грн. 38 коп., за період з 01 вересня 2023 року по 30 червня 2024 року, суд дійшов до наступного висновку.

Так, з наданих позивачем доказів вбачається, що за період з 01 вересня 2023 року по 30 червня 2024 року у ОСОБА_1 існувала заборгованість за розподіл природного газу, у розмірі 2829 грн. 67 коп., яка сплачена останнім.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, відповідачу нараховано 3% річних за несвоєчасну оплату послуг розподілу природного газу за період 01 вересня 2023 року по 30 червня 2024 року в розмірі 29 грн. 14 коп., та інфляційні втрати за несвоєчасну оплату за послуги розподілу природного газу у розмірі 78 грн. 38 коп., про що свідчить розрахунок боргу.

Відповідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодав-ства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

В порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.

Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає примусовому стягненню 3% річних у розмірі 29 грн. 14 коп. та інфляційні втрати у розмірі 78 грн. 38 коп.

Щодо звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі того, що останній є інвалідом 2 групи, слід зазначити наступне.

Частиною 1 та п.1 ч. 3 ст. 133, ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Порядок та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України, зокрема, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста цієї статті).

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. У такому випадку судові витрати повинні компенсуватися за рахунок держави.

Як вбачається з копії посвідчення серія НОМЕР_1 , ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи з 08 квітня 2003 року (а.с. 39).

Згідно п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, позивачі - особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Отже, з урахуванням того, що відповідач ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи з 08 квітня 2003 року, до нього застосовується норма ст. 5 Закону України «Про судовий збір», щодо звільнення від сплати судового збору.

Згідно ч.1 ст. 142 ЦПК України, в разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні суду вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору сплаченого при поданні позову.

Оскільки, позивачем при зверненні до суду були понесені судові витрати у сумі 3028 грн. 00 коп., які документально підтверджені (а.с.4,5), відповідач позов визнав та є звільненим від сплати судового збору, суд дійшов висновку про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору (1514 грн. 00 коп.) сплаченого при поданні позову, та іншу частину у розмірі 50 % (1514 грн. 00 коп.) слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного та керуючись п.5 ч.2 ст.7 та ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.162 ЖК України, ч.1 ст.526, ч.2 ст.625 ЦК України, ч.1 ст.81, ч.1 ст.141, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268, ч.1 ст.280 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Київської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з розподілу природного газу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідаль-ністю «Газорозподільні мережі України» в особі Київської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» 3% річних в розмірі 29 (двадцять дев`ять) гривень 14 (чотирнадцять) копійок, інфляційні втрати 78 (сімдесят вісім) гривень 38 (тридцять вісім) копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Київської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» - відмовити.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Київської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газороз-подільні мережі України» 1514 (одна тисяча чотирнадцять) гривень 00 (нуль) копійок, як частину від сплаченого судового збору на підставі квитанції до платіжної інструкції № 12492 від 29 листопада 2024 року.

Сплачений Товариством з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Київської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» судовий збір у сумі 1514 (одна тисяча чотирнадцять) гривень 00 (нуль) копійок компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Київської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», , місцезнаходження: Київська область, м. Боярка, вул.Шевченка, буд. 178.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса : АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 виданий 25 березня 1997 року Бориспільським МРВГУМВС України в Київській області.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провад-ження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 25 липня 2025 року.

Суддя Яковлєва Л.В.