Справа № 139/147/25
Провадження № 22-ц/801/1331/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ліщина Т. П.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2028 рокуСправа № 139/147/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Міхасішина І.В.,

суддів : Войтка Ю.Б., Сопруна В.В.

за участю секретаря судового засідання: Кахно О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця цивільну справу № 139/147/25

за позовом ОСОБА_1 до Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

за апеляційною скаргою виконуючого обов`язків керівника Могилів-Подільської окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області на рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 01 квітня 2025 року, ухвалене у складі судді Ліщини Т.П., -

встановив:

Короткий зміст вимог

В березні 2025 року ОСОБА_1 звернуся до суду з позовом до Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер брат позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . До складу спадщини після його смерті входить, зокрема, земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :07:001:0013, яка знаходиться на території колишньої Конищівської сільської ради (в даний час - Мурованокуриловецької селищної ради) колишнього Мурованокуриловецького (в даний час - Могилів-Подільського) району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем другої черги за законом після смерті рідного брата ОСОБА_2 , але з об`єктивних причин пропустив строк для прийняття спадщини, у зв`язку з чим нотаріус відмовив у прийнятті заяви про прийняття спадщини. З цієї причини за захистом прав та інтересів ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, у якому просив визначити ОСОБА_1 додатковий строк один місяць для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті його рідного брата ОСОБА_2 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 01 квітня 2025 рокупозов задоволено.

Визначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , додатковий строк один місяць для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Апеляційна скарга подана виконуючим обов`язків керівника Могилів-Подільської окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області на рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 01 квітня 2025 року, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі зазначаючи, що рішення суду першої інстанції суперечить вимогам матеріального та процесуального права.

Аргументи учасників справи

Обґрунтування порушення інтересів держави та необхідність їх захисту прокурором

У частині другій статті 4 ЦПК України визначено, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Згідно з частиною першою, четвертою статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. У справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

У частині другій статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом третім частини першої статті 131-1 Конституції, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (частини перша, третя статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).

У частині шостій статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження: 1) звертатися до суду з позовом (заявою, поданням); 2) вступати у справу, порушену за позовом (заявою, поданням) іншої особи, на будь-якому етапі судового провадження; 3) ініціювати перегляд судових рішень, у тому числі у справі, порушеній за позовом (заявою, поданням) іншої особи; 4) брати участь у розгляді справи; 5) подавати цивільний позов під час кримінального провадження у випадках та порядку, визначених кримінальним процесуальним законом; 6) брати участь у виконавчому провадженні при виконанні рішень у справі, в якій прокурором здійснювалося представництво інтересів громадянина або держави в суді; 7) з дозволу суду ознайомлюватися з матеріалами справи в суді та матеріалами виконавчого провадження, робити виписки з них, отримувати безоплатно копії документів, що знаходяться у матеріалах справи чи виконавчого провадження.

У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами (частина третя статті 56 ЦПК України).

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (частина четверта статті 56 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: 1) позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; 2) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; 3) відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 57 ЦПК України органи та інші особи, які відповідно до статті 56 цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб, мають процесуальні права та обов`язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком права укладати мирову угоду.

Як убачається із матеріалів справи, що суд першої інстанції розглянув справу без участі відповідача- Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області з урахуванням поданої відповідачем заяви від 31 березня 2025 року № 02-13/943 про розгляд справи без участі представника та про визнання позову (а.с. 39).

Зазначені дії та бездіяльність відповідача, як то визнання позову, неявка у судове засідання та неподання апеляційної скарги, і свідчать у своїй сукупності про бездіяльність органу державної влади, на який законом покладено обов`язок представлення інтересів держави у відповідних правовідносинах, що становить собою суб`єктивну складову підстави участі прокурора в цивільному судочинстві.

У контексті того, що участь прокурора в судовому процесі повинна бути виправданою та лише з підстав, передбачених законом, прокурор послався на ухвалу Мурованокуриловецького суду Вінницької області від 22 жовтня 2024 року про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі № 139/741/24 за заявою керівника Могилів-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Мурованокуриловецької селищної ради Вінницької області про визнання відумерлої спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 79).

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, виконуючий обов`язків керівника Могилів-Подільської окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області наводить зміст ст. 1269, 1270, 1272 ЦК України, вказуючи, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до нотаріуса, і такі обставини мають бути підтверджені відповідними належними доказами.

30 травня 2025 року на адресу Вінницького апеляційного суду від позивача у справі ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, під час постановлення оскаржуваного рішення суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу та з урахуванням усіх можливих вимог Цивільного процесуального кодексі України, забезпечив дотримання положення ст.263 ЦПК України в частині законності і обґрунтованості рішення суду. Просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні представник Вінницької обласної прокуратури апеляційну скаргу підтримав просив суд її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином, про причину неявки суд не повідомили.

Системний аналіз змісту статей 371 та 372 ЦПК України дає підстави вважати, що встановлені законом строки розгляду апеляційної скарги мають правове значення при вирішенні питання про відкладення розгляду апеляційної скарги і що саме такий підхід при застосуванні зазначених норм процесуального права узгоджується із принципом диспозитивності цивільного судочинства, згідно з яким, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 статті 13 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції переглянувши справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги повністю.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Фактичні обставини справи

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в смт. Вороновиця Вінницької області, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 7 від 04.05.2024, виданого Могилів-Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). (а.с. 10-12)

Після смерті ОСОБА_2 , відкрилася спадщина, до складу якої входить, зокрема, земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :07:001:0013, що знаходиться на території колишньої Конищівської сільської ради (в даний час - Мурованокуриловецької селищної ради) колишнього Мурованокуриловецького (в даний час - Могилів-Подільського) району Вінницької області.(а.с. 18-19)

Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 79698371 від 14.01.2025, спадкодавець ОСОБА_2 на випадок своєї смерті заповіту не склав. (а. с. 22)

Факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є рідними братами, підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 7 від 20.02.2025, складеного виконавчим комітетом Ходацької сільської ради Барського району Вінницької області 09.01.1950 № 1 (а. с. 14 - 15) і повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 3 від 20.02.2025, складеного виконавчим комітетом Ходацької сільської ради Барського району Вінницької області 20.10.1951 № 28 (а. с. 16 - 17)

У довідці № 02-13/4264, виданої 16.12.2024 Мурованокуриловецькою селищною радою Могилів-Подільського району Вінницької області, виданої ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , який зареєстрований та проживає за адресою : АДРЕСА_1 , зазначено, що після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований за адресою : АДРЕСА_2 , залишилось спадкове майно. Спадкоємцями за законом є: брат померлого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який зареєстрований та проживає за адресою : АДРЕСА_1 .Спадщину після смерті ОСОБА_2 фактично прийняв брат померлого ОСОБА_1 , а саме: після смерті взяв майно померлого, розпоряджався його особистими речами, здійснив поховання померлого, використовував майно померлого. Інформація про інших спадкоємців Конищівський старостинський округ не володіє. (а. с. 13)

Проте, як убачається із відповіді Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області, № 02-13/1187 від 24.04.2025 року, дані про місце поховання ОСОБА_2 , який проживав за адресою АДРЕСА_2 та помер ІНФОРМАЦІЯ_6 в селищній раді відсутні. (а.с. 66)

Водночас, згідно листа Комунальної установи «Обласний пансіонат для осіб з інвалідністю та осіб похилого віку» № 236 від 28 квітня 2025 року, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_7 прживав та знаходився на повному державному утриманні у Вороновицькій філії КУ «ОПІТПВ» з 31.09.2009 року (наказ № 90 від 31.03.2009 р.) по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 (наказ № 118 від 28.04.2009р.) та був похоронений за рахунок установи. (а.с. 73)

Відповідно довідки фельдшерсько-акушерського пункту с. Бандурове, що є структурним підрозділом КНП «ЦПМСД» Гайворонської міської ради. КНП «ЦПМСД» Гайворонської міської ради № 43 від 12 лютого 2025, позивач перебував на лікуванні в період з 22.10.2009 по 30.10.2009. (а. с. 23).

Згідно роз`яснення № 02/02-31 від 14.01.2025 державний нотаріус Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори Вінницької області Карасевич О.І. роз`яснив ОСОБА_1 про неможливість прийняти від нього заяву про прийняття спадщини за законом після смерті його брата ОСОБА_2 , оскільки він не звернувся з заявою про прийняття спадщини в строки, встановлені законодавством України для прийняття спадщини і тому вважається таким, що спадщину не прийняв. У даному роз`ясненні зазначено, що відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України суд може визначити спадкоємцю додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. (а. с. 20)

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем.

Для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України).

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не використав право на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, незнання приписів закону тощо, тоді немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, а також у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19) та інших.

З урахуванням фактичних обставин конкретної справи поважними причинами пропуску строку суд може визнати, зокрема: 1) тривалу хворобу спадкоємців; 2) велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем розташування спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо.

Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17, від 22 березня 2023 року у справі № 361/8259/18 та багатьох інших.

Практика суду касаційної інстанції у цій категорії справ є сталою та незмінною.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість.

Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.

Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою.

Отже, підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини мають бути саме об`єктивні та непереборні обставини. Тому кожна з обставин, яку позивач наводить як підставу для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, потрібно перевіряти крізь призму об`єктивності та непереборності цієї обставини в конкретній ситуації.

У цій справі встановлено, що позивач ОСОБА_1 за відсутності об`єктивних та непереборних обставин які б унеможливлювали своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини, не вчиняв дій з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття, а саме з 27 квітня до 27 жовтня 2009 року. Хвороба позивача у вказаний ним період з 22 жовтня 2009 року до 30 жовтня 2009 року не може вважатися підставою для визнання поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки чинне законодавство не позбавляє спадкоємця права направити заяву про прийняття спадщини за допомогою засобів поштового зв`язку, а також подати її через орган місцевого самоврядування.

Подібні висновки викладені у постанові КЦС ВС від 12 листопада2018 року у справі № 136/200/17

Висновок за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини першої та другої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню повністю з підстав, передбачених пунктами 1-4 частини 1 та частиною 2 статті 376 ЦПК України та висновків апеляційного суду у цій справі та ухвалення нового рішення про відмову у позові.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 141; 367; 374; 376; 381; 382; 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив :

Апеляційну скаргу виконуючого обов`язків керівника Могилів-Подільської окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області задовольнити.

Рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 01 квітня 2025 рокускасувати і ухвалити нове.

Відмовити в задоволені позову ОСОБА_1 до Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Вінницької обласної прокуратури судовий збір за подання до суду апеляційної скарги по 1816,80 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий: І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

В.В. Сопрун