Справа № 274/2786/25 Провадження № 2/0274/1339/25
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
31.07.25 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Петричук В.С.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кеш ту гоу", представником якого є Пархомчук С.В.,
простягнення заборгованості,
Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кеш ту гоу" (далі Товариство) звернулось з позовом, у якому просить стягнути на його користь з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 106678 від 20.01.2020 р. в розмірі 7 500,00 грн., посилаючись на те, що воно на підставі договору факторингу набуло право вимоги до ОСОБА_1 за вказаним договором, зобов`язання за яким ОСОБА_1 належним чином не виконує, у зв`язку з чим має заборгованість.
Ухвалою від 13.05.2025 р. позовну заяву Товариства прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, а також роз`яснено положення частини першої статті 278 Цивільного процесуального кодексу України, а саме що ОСОБА_1 (відповідач) має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали подати відзив (а. с. 39).
Копія ухвали від 13.05.2025 р. була отримана ОСОБА_1 24.06.2025 р., що підтверджується її власноручним відповідним написом та підписом на розписці (а. с. 40).
Таким чином відзив мав бути поданий не пізніше 09.07.2025 р.
Між тим, представник ОСОБА_1 склав та подав відзив лише 16.07.2025 р., що підтверджується датою відзиву (а. с. 50 52), тобто з пропуском п`ятнадцятиденного строку, встановленого частиною першою статті 278 Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до статті 126 Цивільного процесуального кодексу України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 127 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Однак ОСОБА_1 та/або її представник з заявою про поновлення пропущеного строку, встановленого частиною першою статті 278 Цивільного процесуального кодексу України для подання відзиву, не зверталися, а наведена у попередньому абзаці норма Цивільного процесуального кодексу України не надає Суду права з власної ініціативи поновити цей строк.
За таких обставин відзив представника ОСОБА_1 залишається без розгляду, і, таким чином, ОСОБА_1 своєї позиції щодо предмета спору у порядку, передбаченому нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомила.
Судом з`ясовано, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Займер" (далі Товариство "Займер") та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 106678 від 20.01.2020 р. (з додатком № 1), за умовами якого перше зобов`язалося надати другій кредит у розмірі 1 500,00 грн. строком на 30 днів, тобто до 18.02.2020 р., зі сплатою 730% річних від сум кредиту в розрахунку 2 % на добу, тип процентної ставки фіксована, кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної ОСОБА_1 (а. с. 16 17, 18).
Товариство "Займер" виконало грошові зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту № 106678 від 20.01.2020 р. перед ОСОБА_1 , що підтверджується листом б/д Товариства з обмеженою відповідальністю "Профітгід", з якого вбачається, що 20.01.2020 р. ним було перераховано на платіжну картку № НОМЕР_1 грошові кошти у розмірі 1 500,00 грн. з призначенням "видача кредита # НОМЕР_2 " (а. с. 28), при цьому платіжна картка № НОМЕР_1 вказана у договорі про надання фінансового кредиту № 106678 від 20.01.2020 р. як рахунок позичальника ( ОСОБА_1 ).
Між Товариством "Займер" та Товариством укладено договір факторингу № 01-28/10/2021 від 17.02.2022 р., за умовами якого перше відступило другому право вимоги за, зокрема, договором про надання фінансового кредиту № 106678 від 20.01.2020 р. (19 22, 26, зворотній бік а. с. 26).
Відповідно до частини першої статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно зі статтею 1080 Цивільного кодексу України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.
Таким чином Товариство набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту № 106678 від 20.01.2020 р.
Зобов`язань за договором про надання фінансового кредиту № 106678 від 20.01.2020 р. ОСОБА_1 належним чином не виконала, а саме будь-яких платежів з повернення кредиту та сплати процентів не здійснила, що підтверджується випискою з особового рахунку за цим договором за період з 20.01.2020 р. по 13.05.2025 р. (а. с. 10).
Доказів, які б спростовували обставини отримання на виконання умов договору про надання фінансового кредиту № 106678 від 20.01.2020 р. кредиту у розмірі 1 500,00 грн. та належного виконання грошових зобов`язань (повернення кредиту та сплати процентів) за цим договором ОСОБА_1 не подала.
Товариство просить стягнути на його користь з ОСОБА_1 в заборгованість у розмірі 7 500,00 грн., яка складається з простроченої заборгованості за кредитом 1 500,00 грн. та простроченої заборгованості з процентів у розмірі 6 000,00 грн.
Частиною першою та другою статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Частиною першої статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до статей 525 та 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Таким чином Товариство має право на стягнення з ОСОБА_1 простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 1 500,00 грн. та процентів за користування кредитом за 30 днів, виходячи з процентної ставки, вказаної у договорі 730% річних в розрахунку 2% на добу, тобто у розмірі 900,00 грн. (60% за 30 днів), не у розмірі 6 000,00 грн., як воно зазначає у позовній заяві.
Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що позов Товариства підлягає частковому задоволенню, а саме на його користь з ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 106678 від 20.01.2020 р. у розмірі 2 400,00 грн., яка складається з простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 1 500,00 грн. та процентів за користування кредитом у розмірі 900,00 грн. (що відповідає графіку розрахунків та орієнтовній сукупній вартості кредиту, який міститься у Додатку № 1 до наведеного договору, а. с. 18).
Щодо розподілу судових витрат.
Товариство просить стягнути на його користь з ОСОБА_1 у якості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу грошові кошти у розмірі 10 500 грн. (а. с. 59 73).
Згідно з частинами першою четвертою статті 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
З акту від 28.07.2025 р. про отримання правової допомоги вбачається, що адвокатом Пархомчуком С.В. були надані Товариству такі послуги у даній справі: зустріч та консультація вартістю 2 000,00 грн., складення та подання до суду позовної заяви вартістю 5 000,00 грн., інші клопотання, заяви до суду, складення процесуальних документів, моніторинг Єдиного державного реєстру судових рішень щодо процесуального статусу судової справи вартістю 3 000,00 грн., канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції вартістю 500,00 грн., загальна вартість послуг 10 500,00 грн. (а. с. 58).
Визначаючи розмір витрат Товариства на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, Суд враховує, що справа є типовою, а тому має незначну складність, зважаючи на ціну позову 7 500,00 грн., справа не має суттєвої значимості для Товариства, адвокатом Пархомчуком С.В. були надані Товариству такі послуги: зустріч та консультація, складення та подання до суду позовної заяви, що, враховуючи типовість справи, не потребувало значної кількості часу, моніторинг Єдиного державного реєстру судових рішень щодо процесуального статусу судової справи, також адвокатом Пархомчуком С.В. було здійснено канцелярські витрати на виготовлення копій документів та відправку поштової кореспонденції.
Разом з тим, будь-яких інших заяв, клопотань тощо до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області, окрім як заяви про розподіл судових витрат, адвокатом Пархомчуком С.В. подано не було.
Приймаючи до уваги наведене, Суд вважає, що розмір цих витрат має становити 3 500,00 грн., а розмір цих витрат, визначений Товариством 10 500,00 грн., є явно завищеним.
На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України:
з ОСОБА_1 на користь Товариства у якості відшкодування судових витрати витрат на професійну правничу допомогу, підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 1 120,00 грн.;
з ОСОБА_1 на користь Товариства у якості відшкодування судових витрати сплаченого за подання позовної заяви судового збору, підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 775,17 грн.
Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 265, 280 282 Цивільного процесуального кодексу України,
2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кеш ту гоу" заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 106678 від 20.01.2020 р. у розмірі 2 400,00 грн.
3. В задоволенні іншої частини позову відмовити.
4. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кеш ту гоу" у якості відшкодування судових витрат грошові кошти у розмірі 1 895,17 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут