Справа № 523/1149/25
Провадження №2/523/2003/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"21" липня 2025 р. Пересипський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді Сувертак І.В.

за участю секретаря Мельніченко Г. О.

розглянув в відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, в залі суду №5 в місті Одесі, цивільну справу за позовом -

Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (адреса місцезнаходження: 65022, м. Одеса, вул. Косовська, 2-Д) до ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання ВПО: АДРЕСА_2 ) про стягнення надмірно виплаченої суми щомісячної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг,

Установив:

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до ОСОБА_1 в якій позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради надміру виплачену щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок та суму сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебувають на обліку в управлінні як внутрішньо переміщені особи.

Заяви про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам були оформлені ОСОБА_1 в електронній формі з використанням мобільного додатка Єдиного державного вебпорталу електронних послуг Дія. Допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам нараховувалась ОСОБА_1 у розмірі 2000,00 грн. у період з березня 2022 року по лютий 2023 року.

22.02.2023 ОСОБА_1 звернулась до управління із заявами про надання статусу внутрішньо переміщеної особи та допомоги на проживання на дитину, ОСОБА_3 .

За результатом розгляду заяви, Управлінням було здійснено перерахунок допомоги ОСОБА_1 та призначено допомогу на проживання з січня 2023 року на неї та її сина у розмірі 5000,00 грн.

Під час проведення контрольних заходів у січні 2024 року було виявлено, що з 30.05.2022 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на нерухоме майно, а саме квартиру загальної площею 58,2 кв. метра.

Відповідно до підпункту 5 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2023 №709 «Деякі питання підтримки внутрішньо переміщених осіб», з 1 вересня 2023 виплата допомоги припиняється внутрішньо переміщеним особам, зазначеним у пункті 1 цієї постанови, якщо за результатами верифікації встановлено, що після набрання чинності цієї постанови внутрішньо переміщена особа має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташовані на територіях, не включених до переліку територій, або на територіях, включених до переліку територій, щодо яких визначено дату завершення бойових дій (дату припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації (крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що документально підтверджено органами місцевого самоврядування або за технічної можливості інформацією щодо житлових приміщень, внесених до Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації проти України, або житлового приміщення (частини житлового приміщення площею менш як 13,65 кв. метра на одного члена сім`ї).

Пунктом 29 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №332 встановлено, що у разі неправомірної або повторної виплати отримувачу допомоги за певний період суми такої виплаченої допомоги повертаються отримувачем добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення.

12.01.2024 управлінням було направлено відповідачу лист від 12.01.2024 №19.08-19/03 з вимогою повернути кошти, який вона отримала 17.01.2024.

29.03.2024 на електронну адресу управління від ОСОБА_1 надійшов лист про її згоду повернути кошти та реструктуризацію заборгованості.

02.05.2024 відповідач особисто подала до управління заяву про зобов`язання повернути борг протягом поточного року, але від складання графіку погашення заборгованості відмовилася.

У зв`язку з тим, що кошти надміру виплаченої допомоги від ОСОБА_1 на рахунок Департаменту не надійшли, Управлінням було направлено відповідачу лист від 22.08.2024 №19.08-17/15 з нагадуванням про необхідність повернення коштів, який повернувся до Управління з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

28.11.2024 в телефонній розмові ОСОБА_1 в категоричній формі відмовилась від сплати боргу.

Проте, незважаючи на вищевикладене, на дату подання позовної заяви, вимоги управління не виконанні, заборгованість у розмірі 20000,00 грн. відповідачем Департаменту не повернута, що і стало підставою для звернення до суду із зазначеним позовом.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 23 січня 2025 року було відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи в загальному порядку. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 38,39).

25.04.2025 року набрав чинності Закон № 4273-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів", відповідно до якого Суворовський районний суд міста Одеси змінено на Пересипський районний суд міста Одеси.

Представник позивача надав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на його задоволенні, проти проголошення заочного рішення не заперечував. (а.с. 48).

Відповідачу направлялась повістки разом з матеріалами позовної заяви за його встановленим місцем реєстрації, однак поштові відправлення повернулись на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за зазначеною адресою». Причин неявки суду не сповістив та з заявою про відкладення розгляду справи до суду не звертався. (а.с. 44,46,47).

Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін у загальному порядку та відзиву на позовну заяву не надав.

Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача.

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення за письмовою згодою позивача. (а.с48).

Судом установлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебувають на обліку в управлінні як внутрішньо переміщені особи.

Заяви про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам були оформлені ОСОБА_1 в електронній формі з використанням мобільного додатка Єдиного державного вебпорталу електронних послуг Дія. Допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам нараховувалась ОСОБА_1 у розмірі 2000,00 грн. у період з березня 2022 року по лютий 2023 року.

22.02.2023 ОСОБА_1 звернулась до управління із заявами про надання статусу внутрішньо переміщеної особи та допомоги на проживання на дитину, ОСОБА_3 .

За результатом розгляду заяви, Управлінням було здійснено перерахунок допомоги ОСОБА_1 та призначено допомогу на проживання з січня 2023 року на неї та її сина у розмірі 5000,00 грн.

Під час проведення контрольних заходів у січні 2024 року було виявлено, що з 30.05.2022 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на нерухоме майно, а саме квартиру загальної площею 58,2 кв. метра.

Відповідно до підпункту 5 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2023 №709 «Деякі питання підтримки внутрішньо переміщених осіб», з 1 вересня 2023 виплата допомоги припиняється внутрішньо переміщеним особам, зазначеним у пункті 1 цієї постанови, якщо за результатами верифікації встановлено, що після набрання чинності цієї постанови внутрішньо переміщена особа має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташовані на територіях, не включених до переліку територій, або на територіях, включених до переліку територій, щодо яких визначено дату завершення бойових дій (дату припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації (крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що документально підтверджено органами місцевого самоврядування або за технічної можливості інформацією щодо житлових приміщень, внесених до Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації проти України, або житлового приміщення (частини житлового приміщення площею менш як 13,65 кв. метра на одного члена сім`ї).

12.01.2024 управлінням було направлено відповідачу лист від 12.01.2024 №19.08-19/03 з вимогою повернути кошти, який вона отримала 17.01.2024.

У зв`язку з тим, що кошти надміру виплаченої допомоги від ОСОБА_1 на рахунок Департаменту не надійшли, Управлінням було направлено відповідачу лист від 22.08.2024 №19.08-17/15 з нагадуванням про необхідність повернення коштів, який повернувся до Управління з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

За приписами ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ст. 4 цього Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Пунктом 29 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №332 встановлено, що у разі неправомірної або повторної виплати отримувачу допомоги за певний період суми такої виплаченої допомоги повертаються отримувачем добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення.

Орган соціального захисту населення з моменту виявлення факту надміру перерахованої (виплаченої) допомоги визначає обсяг неправомірно або повторно отриманих коштів та протягом 30 робочих днів повідомляє про це уповноваженій особі або отримувачу шляхом надсилання повідомлення з використанням засобів поштового/ електронного зв`язку (із застосуванням засобів електронного сповіщення Єдиної системи (за технічної можливості)/засобами мобільного зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

На дату подання позовної заяви та за час розгляду справи, вимоги управління не виконанні, заборгованість у розмірі 20000,00 грн. відповідачем Департаменту не повернута.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Таким чином, повернення надмірно сплачених сум щомісячної адресної допомоги передбачає стягнення зазначених сум у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини особи, яка отримала таку допомогу, а саме, через зловживання, зокрема, у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.

Викладені обставини свідчать, що надмірна сплата державної допомоги відбулась з вини ОСОБА_1 в зв`язку із наданням нею недостовірних даних під час оформлення державної допомоги, тобто внаслідок недобросовісної поведінки набувача, а тому відсутні передбачені п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України підстави для відмови у поверненні безпідставно набутої допомоги.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 лютого 2019 року у справі № 404/4822/15-ц.

Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування зазначених обставин ОСОБА_1 суду не надано.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи з наведеного, враховуючи, що ОСОБА_1 не повідомлено Управління з питань соціального захисту населення про виникнення обставин, які можуть вплинути на отримання допомоги у зв`язку з чим були надміру виплачені кошти за призначеними соціальними допомогами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також слід стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн.

Керуючись ст.ст.7,9,12,19,76,81,89,141,244,245,258,259,263-265,268,280,353,354 ЦПК України, суд,

Вирішив:

Позовні вимоги Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (адреса місцезнаходження: 65022, м. Одеса, вул. Косовська, 2-Д) до ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання ВПО: АДРЕСА_2 ) про стягнення надмірно виплаченої суми щомісячної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання ВПО: АДРЕСА_2 , на користь Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (65022, м. Одеса, вул. Косовська, 2-Д, ) надмірно виплачену суму щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання ВПО: АДРЕСА_2 , на користь Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (65022, м. Одеса, вул. Косовська, 2-Д, ) судовий збір у розмірі 3028 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Пересипський районний суд м. Одеси.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя