ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/913/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №699/932/24 Категорія: 304090000 Літвінова Г. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Новікова О.М., Гончар Н.І., Карпенко О.В.,

за участю секретаря Костенко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційні скарги представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» - адвоката Клименка Тараса Васильовича та представника ОСОБА_1 адвоката Усенка Антона Володимировича на рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 10 березня 2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У червні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі - ТОВ «Бізпозика») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05.09.2023 між ним та відповідачем ОСОБА_1 , як позичальником, укладено Договір № 473261-КС-003 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надало позичальнику грошові кошти у розмірі 75 000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит.

Пунктом 3 Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов Кредитного договору.

ТОВ «Бізпозика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 75 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , котра була вказана позичальником при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті.

Зважаючи на ті обставини, що відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, у боржника станом на 26.05.2024 утворилась заборгованість за Договором № 473261-КС-003 про надання кредиту, в розмірі 325 727,20 грн., що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту 75 000,00 грн.; суми прострочених платежів за процентами 239 477,20 грн.; суми прострочених платежів за комісією 11 250,00 грн.

З огляду на викладене позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за указаним кредитним договором у розмірі 325 727,20 грн., яка складається з суми вказаних вище прострочених платежів.

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 10 березня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ТОВ "Бізпозика" заборгованість за Договором № 473261-КС-003 про надання кредиту від 05.09.2023, у розмірі 212 250 грн., яка складається із 75 000,00 грн. заборгованості за тілом кредитом, 126 000,00 грн. - заборгованості за процентами за користування кредитом, та комісії у розмірі 11 250,00 грн.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ТОВ "Бізпозика" судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 2546,93 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач ознайомився і погодився з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, які чітко виписані у договорі. Тобто суд виходив з того, що відповідач розумів, що підписує та укладає кредитний договір на вищевказаних умовах.

Судом звернуто увагу, що розмір відсоткової ставки, як істотна умова кредитного договору, був узгоджений між позивачем та відповідачем при укладенні кредитного договору. Відповідач знав та повинен був знати умови підписаного ним договору та його правила, і в разі незгоди міг відмовитися від його підписання.

Разом з тим, щодо твердження сторони відповідача про встановлення несправедливо високої відсоткової ставки у кредитному договорі № 473261-КС-003 від 05.09.2023, суд врахував, що Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", який набрав чинності 24.12.2023, статтю 8 Закону України "Про споживче кредитування" доповнено частиною 5, згідно з якою у кредиті для споживача максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 % .

З огляду на викладене суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача про стягнення відсотків за користування кредитом у розмірі 126 000,00 грн.

Згідно із ч. 2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються у тому числі комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Тобто є законним включення до кредитного договору комісії за надання кредиту, а відтак судом така умова кредитного договору не може бути визнана нікчемною з власної ініціативи чи з ініціативи відповідача, який заперечує проти позову з цих підстав.

Несправедливі умови споживчого договору є оспорюваними і якщо споживач вважає умови договору несправедливими, то він вправі їх оспорити і при наявності до того підстав суд визнає такі умови недійсними.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача про стягнення комісії за надання кредиту у розмірі 11 250,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду у відмовленій судом частині у стягненні відсотків, ТОВ «Бізпозика»подало апеляційну скаргу в якій посилаючись на те, що рішення суду ухвалене у даній частині з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для вирішення справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, просило його частково скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що згідно з п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» установлено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати:

-протягом перших 120 днів 2,5% (з 24.12.2023 до 22.04.2024 включно);

-протягом наступних 120 днів 1,5% (з 23.04.2024 до 20.08.2024 року включно);

-з 21.08.2024 включно та надалі - 1%.

Тобто перерахування відсотків на рівні 1% в день здійснено судом безпідставно.

Судом не звернуто увагу на розмежування понять «денна процентна ставка» в розумінні закону України «Про споживче кредитування» та процентну ставку в день, які встановлені в кредитному договорі укладеному відповідачем з ТОВ «Бізпозика».

Крім того, апеляційну скаргу на рішення суду подано представником ОСОБА_1 адвокатом Усенком А.В., в якій він вказує, що висновки суду не відповідають обставинам у справі, а тому просить судове рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково на суму 195 000,00 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що нарахований позивачем розмір відсотків є несправедливим та суперечить вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування».

Також зазначає, що зі змісту кредитного договору взагалі неможливо встановити за які саме послуги надані товариством стягується комісія.

Відзиви на апеляційні скарги до суду не надходив.

В судове засідання апеляційного суду сторони, належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду даної справи, не з`явились. Відповідно до приписів ч. 2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши доводи апеляційних скарг та дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що позивач 05.09.2023 року направив відповідачу ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір № 473261-КС-003 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) (а.с.22-26) на вказаних у оферті умовах: розмір кредиту 75 000,00 грн., строк кредитування - 24 тижні, стандартна процентна ставка за кредитом фіксована 2,00 в день, знижена процентна ставка фіксована 1,15012667 у день; комісія за надання кредиту 11 250,00 грн., розмір комісії залишається незмінним протягом усього строку (терміну) Договору; орієнтовна загальна вартість кредиту 195 000,00 грн.; орієнтовна реальна річна процентна ставка 9 168,16 процентів.

05.09.2023 відповідач електронним підписом одноразовим ідентифікатором підписав паспорт споживчого кредиту, який містить основні умови кредитування, аналогічні викладеним у оферті та графік платежів згідно умов обраних клієнтом.

Після цього відповідач прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) і 05.09.2023 між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та відповідачем було укладено електронний Договір № 473261-КС-003 про надання кредиту, підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором (а.с.11-18).

Відповідно до п. 2.1. Договору кредиту, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає відповідачу грошові кошти у розмірі 75 000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит.

Згідно з п. 2.5 Договору кредиту комісія за надання кредиту становить 11 250,00 грн, розмір комісії залишається незмінним протягом усього строку Договору і не може бути збільшено Кредитодавцем у односторонньому порядку.

Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить: стандартна процентна ставка - 2,00 проценти в день, фіксована, понижена - 1,15012667 процентів за кожен день користування, фіксована Кредитом.

Понижена процентна ставка застосовується за умови погашення позичальником кредиту у строки визначені графіком погашення заборгованості (п.3.2.1.)

Термін дії договору - до 20.02.2024 (п.2.7), строк, на який надається кредит 24 тижні.

Пунктом 3.2. Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі Проценти за користування Кредитом), нараховуються за ставкою, вказаною у п. 2.4. Договору на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, в залежності від дотримання Позичальником графіку платежів.

Пунктом 3.2.3. Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору

Відповідно до п.3.1, 8 Договору кредитні кошти надаються позичальнику протягом трьох робочих днів з дня укладення Договору безготівково шляхом переказу на указаний ним картковий рахунок НОМЕР_2 .

Пункт 7.9 Договору встановлює порядок укладення Договору та спосіб ідентифікації, верифікації Позичальника.

На виконання ухвали суду від 19.06.2024 АТ КБ "ПриватБанк" надіслав лист, згідно з яким на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 в банку емітовано карту № НОМЕР_4 . Також банком надано виписку за указаним картковим рахунком за період з 05.09.2023 по 20.02.2024, з якої вбачається, що 05.09.2023 на цей картковий рахунок були зараховані кошти 25 000,00 грн., 25 000,00 грн., 25 000,00 грн., що у загальній сумі становить 75 000,00 грн. У наданій АТ КБ "ПриватБанк" відсутні дані про те, що перераховані кошти є саме наданими кредитними коштами за кредитним договором № 473261-КС-003 від 05.09.2024.

При цьому суд враховує, що відповідач не оспорює фактів укладення кредитного договору з позивачем, отримання кредитних коштів за кредитним договором та наявності заборгованості за кредитним договором.

До позовної заяви позивач додав розрахунок заборгованості за кредитом № 473261-КС-003 від 05.09.2024, з якого вбачається що відповідач не сплачував заборгованість за кредитом взагалі. Залишок заборгованості за цим кредитом станом на 26.05.2024 становить 325 727.20 грн, яка складається із: тіла кредиту 75 000,00 грн.; відсотків 239 477,20 грн.; комісії 11 250,00 грн.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції, встановивши, що кредитний договір укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Дані обставини сторонами не заперечуються.

Щодо нарахування відсотків за користування кредитом

Згідно з умовами Договору кредиту сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить стандартна процентна ставка - 2,00000000 проценти в день, знижена процентна ставка 1,15012667 процентів за кожен день користування Кредитом.

Пунктом 3.2.2. договору визначено, що сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно з погодженим графіком платежів, що наведений в п. 3.2.3. та додатку № 1 до договору, (за виключенням дострокового повернення кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. договору. Нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та додатку№1 до договору, та до закінчення терміну дії договору.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом убачається, що за зниженою процентною ставкою 1,15012667% (862,60 грн.) у день позивач нараховував відповідачу проценти з 05.09.2023 до 26.09.2023. Сума процентів склала 18977,20 грн.

Однак, відповідач не дотримався узгодженого сторонами графіку платежів і позивач, починаючи з 27.09.2023 і до 20.02.2024, нараховував відповідачу проценти за користування кредитом за стандартною процентною ставкою 2,00000000% (1500 грн.) в день. Сума процентів за вказаний період склала 220 500 грн.

Отже, за весь період кредитування сума відсотків становить 239 477,20 грн.

Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", який набрав чинності 24.12.2023, до ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" доповнено частиною 5, згідно з якою у кредиті для споживача максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 % .

Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі.

Якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки або інших платежів за послуги кредитодавця, включених до загальних витрат за споживчим кредитом при обчисленні реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення, реальна річна процентна ставка та денна процентна ставка обчислюються на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.

Частиною 4 вказаної статті передбачено, що денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою:

ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100%, де

ДПС - денна процентна ставка;

ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом;

ЗРК - загальний розмір кредиту;

t - строк кредитування у днях.

Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 % (частина 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»).

Позивач наполягає, що виходячи з розрахунку денна процентна ставка не перевищує 1%, а складає 0,95 %, виходячи з розрахунку (120000 / 75000) /169 х 100%).

Колегія суддів враховує, що дійсно, виходячи зі здійсненого розрахунку, денна процентна ставка становить 0,95%.

У той же час, умовами договору передбачено, що у разі неналежного виконання умов договору позикодавець нараховує відсотки за стандартною процентною ставкою, яка становить 2% в день, що у свою чергу суперечить вимогам закону.

Посилання на те, що судом першої інстанції не розмежовано понять денна процентна ставка та відсотки за користування позикою у день, на переконання колегії суддів не спростовують факту про неможливість застосування відсотків у розмірі більшому, а ніж це визначено законом.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати:

протягом перших 120 днів - 2,5 %;

протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" набрав чинності 24.12.2023 року.

Суд першої інстанції не врахував норм викладених у Перехідних та прикінцевих положеннях до закону, а тому здійснив неправильний розрахунок суми заборгованості за відсотками за відсотковою ставкою 1%.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що позивачем при нарахуванні відсотків не було порушено вимог Закону України «Про споживче кредитування» та нарахування було здійснено за узгодженими сторонами відсотками.

Розрахунок заборгованості перевірено судом, та установлено що за період з 05.09.2023 року до 26.09.2023 року сума відсотків нарахована у розмірі 862,60 грн. в день (75000 грн. х 1,15012667 %), а тому за вказаний період становить 18977,20 грн. (22 дні х 862,60 грн.), а за період з 27.09.2023 року до 20.02.2024 року 1500 грн. в день (75000 грн. х 2%), а тому заборгованість за вказаний період становить 220500 грн. (147 днів х 1500 грн.). Всього 239 477,20 грн.

Отже, колегія суддів вважає слушними доводи позивача у тій частині, що відсотки нараховані вірно, а тому підлягають стягненню судом у повному обсязі.

Відповідно до положень ст.ст. 1046, 1054 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки викладені, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року по справі № 300/438/18.

Відповідно до наданого ТОВ «Бізнес Позика» розрахунку, проценти за користування кредитом нараховувалися ним по 20 лютого 2024 року, тобто, в межах строку кредитування, визначеного договором.

Щодо посилання відповідача на несправедливі умови договору в частині визначених відсотків, то слід враховувати, що ОСОБА_1 помилково послався на п. 5 ч. 3 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів», яким встановлено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором, а також на рішення Конституційного суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013, в якому зазначено, що у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч. 1-2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити. Проценти за користування кредитними коштами не є неустойкою.

За будь-яке користування кредитними коштами передбачено сплату відсотків, які встановлені в договорі та які відповідачка при його підписанні добровільно погодилася сплатити. Отримавши кредитні кошти, відповідачка погодилася сплатити проценти за користування ними у зазначеному розмірі, що обумовлено кредитним договором та відповідає вимогам ст.ст. 1054, 1056-1 ЦК України. ТОВ «Бізпозика» згідно умов договору нараховано відсотки за користування кредитом до 20.02.2024, тобто у строки передбачені договором, що є звичайною платою за право користування наданими кредитними коштами на визначених законодавством умовах.

Окрім того, слід звернути увагу, що у межах цієї справи вимоги про визнання недійсними певних умов кредитного договору з підстав їх несправедливості у відповідності до ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів» не заявлено. Отже суд відповідно до ст. 13 ЦПК України за своєю ініціативою не вправі оцінювати положення кредитного договору на предмет їхньої недійсності, у тому числі несправедливості.

Щодо нарахованої комісії

Згідно з п. 2.5 Договору кредиту комісія за надання кредиту становить 11 250,00 грн.

Сторона відповідача вважає незаконним нарахування відповідачем позивачу за кредитним договором комісії за надання кредиту, так як зі змісту кредитного договору неможливо визначити за які саме надані банком послуги стягується комісія.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.

Виходячи з аналізу вимог п.4 ч.1 ст. 1,ч.2 ст.8, ч.1 ст.1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13 липня 2022 року по справі №496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.

Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені правові можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т.ч. і в судовому порядку).

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача комісії, оскільки такі умови були погоджені сторонами в момент підписання кредитного договору № 473261-КС-003.

Зважаючи на наведене, відповідно до ст. 376 ЦПК України, колегія суддів вважає, що судове рішення підлягає зміні в частині стягнутих відсотків у зв`язку з неправильним застосуванням судом норм матеріального права.

Щодо судового збору

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог позивача у повному обсязі з відповідача на користь товариства підлягає стягненню судовий збір за подання ним позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 7968,42 грн. (3908,73 грн. позовна заява + 4059,69 грн. апеляційна скарга).

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Усенка Антона Володимировича залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» - адвоката Клименка Тараса Васильовича задовольнити.

Рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 07 березня 2025 року змінити в частині стягнутих відсотків, стягнувши зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 239 477,20 грн.

В іншій частині рішення районного суду залишити без змін.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» судовий збір у розмірі 7968,42 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 липня 2025 року.

Судді