Справа №587/1599/25
Провадження № 2/591/1915/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2025 року м. Суми

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Зеря Ю.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 в особі представника адвоката Мовчана Романа Анатолійовича до Hi-Tech Dynamics Group Limited про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним,

установила:

14 травня 2025 року до Краснопільського районного суду Сумської області в порядку статті 32 ЦПК України надійшла позовна заява ОСОБА_1 в особі представника адвоката Мовчана Романа Анатолійовича до Hi-Tech Dynamics Group Limited про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2025 матеріали передані для розгляду судді Зері Ю.О.

Рішенням Вищої ради правосуддя № 1105/0/15-25 від 22.05.2025 змінено з 2 червня 2025 року територіальну підсудність судових справ Краснопільського районного суду Сумської області шляхом її передачі до Зарічного районного суду міста Суми.

Відповідно до довідки керівника апарату Зарічного районного суду м. Суми за актом приймання-передачі справ та документів від 20.06.2025 у зв`язку зі зміною територіальної підсудності судових справ Краснопільського районного суду Сумської області матеріали справи № 587/1599/25 передані до Зарічного районного суду м. Суми, з урахуванням особливостей реєстрації та розподілу справ, визначених рішенням зборів суддів від 27.06.2025 № 13.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 08.07.2025 вирішено відрядити суддю Краснопільського районного суду Сумської області Зерю Юлію Олександрівну до Зарічного районного суду міста Суми для здійснення правосуддя строком на 1 (один) рік із 14 липня 2025 року.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 21.07.2025 матеріали справи № 587/1599/25 (провадження 2/591/1915/25) передані для подальшого розгляду судді Зері Ю.О.

Згідно з частиною першою статті 185 Цивільного процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення заяви без руху.

Перевіривши подані позовні матеріали, суддя дійшла висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху, враховуючи наступне.

По-перше, як вбачається з наявних у позові відомостей, відповідач є юридичною особою з місцезнаходженням у іншій державі, відтак позов заявлений до іноземної юридичної особи.

За ідентифікаційним кодом відповідача, вказаним у позові (15831409), у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформації не знайдено (відповідь № 1592696 від 22.07.2025).

Як на підставу для звернення до суду за місцем проживання позивачки, її представник посилається на можливість пред`явлення позову про захист прав споживачів за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Водночас з огляду на зміст поданих позовних матеріалів погодитись з таким твердженням підстави відсутні.

Так відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи.

Вказуючи відповідачем юридичну особу Hi-Tech Dynamics Group Limited з місцем знаходження 27 Old Gloucester Street, London, United Kingdom, WC1N 3AX (Лондон), позивачем вказаний ідентифікаційний код цієї юридичної особи, відомості про яку у ЄДРПОУ як зазначено вище, відсутні.

Відповідно у даній справі присутній іноземний елемент.

Визначення поняття «іноземний елемент» наведено у пункті 2 частини першої статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право». Іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Статтею 497 ЦПК України встановлено, що підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. У випадках, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом може бути визначена за угодою сторін.

При цьому у позові не вказано, на підставі положень якого закону чи міжнародного договору угодою сторін визначено підсудність спору за судом за місцем реєстрації позивачки.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 25 Закону України «Про міжнародне приватне право» (який встановлює порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок) особистим законом юридичної особи вважається право держави місцезнаходження юридичної особи; для цілей цього Закону місцезнаходженням юридичної особи є держава, у якій юридична особа зареєстрована або іншим чином створена згідно з правом цієї держави.

Доказів реєстрації відповідача чи його створення за законами України позовні матеріали не містять.

Відповідно до статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: 1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону; 2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача; 3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України; 4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні; 5) якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні; 6) якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання; 7) дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України; 8) якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України; 9) якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України; 10) якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном; 11) якщо у справі про банкрутство боржник має місце основних інтересів або основної підприємницької діяльності на території України; 12) в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

Відтак, справи з іноземним елементом за певних умов можуть бути підсудні судам України у разі застосування сторонами договірної підсудності. Домовленість сторін має бути досягнута у письмовій формі.

При поданні позову представником позивачки не було зазначено доказів, які б підтвердили, що дана справа з іноземним елементом підсудна суду України, відсутні письмові докази того, що на території України знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача (в договорі лише вказано, що договір позики укладено з позикодавцем Hi-Tech Dynamics Group Limited в особі директора Palmoja Valdemar).

Згідно з пунктами 6.7, 6.8 спірного договору усі спори та непорозуміння/розбіжності щодо укладання, виконання, розірвання, зміни, визнання недійсним повністю або частково цього договору, а також з будь-яких інших питань, що стосуються цього договору, підлягають врегулюванню шляхом переговорів. У випадку неможливості врегулювання спірних питань у досудовому порядку сторони мають право звернутись до судових органів за законодавством України згідно підсудності за місцем проживання або місцезнаходженням позичальника.

При цьому до позову не додано жодного доказу на виконання позивачкою умови пункту 6.8 спірного договору щодо вчинення дій, спрямованих на врегулювання спірних питань у досудовому порядку, хоча і вказано, що такі заходи позивачкою вживались.

Відтак відсутні підстави стверджувати, що позов підсудний Зарічному суду м. Суми як суду, якому визначено підсудність справ Краснопільського районного суду Сумської області.

По друге, згідно частини четвертої статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Представником позивача до позову додане клопотання про звільнення від сплати судового збору з посиланням на положення статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки позивачка вимушена звернутись до суду за захистом свого справа саме як споживача.

Однак таке твердження є помилковим з огляду на наступне.

Так Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Статтею 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Положеннями статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені, виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Як на підставу для звільнення позивачки від сплати судового збору її представник посилається на положення Закону України «Про захист прав споживачів», не обґрунтовуючи жодним чином у якій мірі положення оспорюваного договору співвідносяться з положеннями вказаного Закону. Тим біль що як з назви, так і аналізу положень оспорюваного договору вбачається, що сторонами укладено договір позики, а не споживчого кредиту.

Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов. До заяви повинні бути додані необхідні документи - залежно від заявлених вимог (наприклад, договір, квитанція-замовлення, квитанція-зобов`язання, транспортна чи інша накладна, чек, касовий ордер).

Таким чином позивач при зверненні до суду, вважаючи себе споживачем, зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши, яке право споживача порушено у відповідності до статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів», навести підтвердження того, що між сторонами дійсно існують правовідносини, які регулюються саме Законом України «Про захист прав споживачів».

Однак позовна заява та додане до неї клопотання про звільнення від сплати судового збору відповідних обґрунтувань не містять. Позивачка заперечує факт укладення договору з відповідачем, просить визнати договір позики недійсним, при цьому не вказує, які її права саме як споживача були порушені. Тобто між сторонами виник спір, який не стосується захисту прав позивача як споживача (аналогічна позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 24.01.2023 у справі № 213/3262/21).

Таким чином доводи про звільнення від сплати судового збору на підставі статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» за подання позовної заяви не ґрунтуються на законі, а тому позивачка має сплатити судовий збір на загальних підставах за позовну вимогу немайнового характеру.

Окремо слід зазначити, що клопотання представника позивачки про витребування доказів в оригіналі, додане до позову, також не відповідає положенням статей 83, 84 ЦПК України.

За вказаних обставин слід залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Мовчана Романа Анатолійовича до Hi-Tech Dynamics Group Limited про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним з наданням позивачеві можливості усунути виявлені недоліки, які можуть бути усунуті шляхом приведення позовної заяви у відповідність до вимог статей 175-177 ЦПК України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 175, 177, 185 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 1, 4 Закону України «Про судовий збір», суддя

постановила:

Позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Мовчана Романа Анатолійовича до Hi-Tech Dynamics Group Limited про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним, залишити без руху.

Встановити представнику позивачки строк для усунення недоліків заяви: протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.

Встановити представнику позивача спосіб усунення недоліків позовної заяви: шляхом подання суду підтверджуючого документа про сплату судового збору та надання доказів підсудності спору Зарічному районному суду м. Суми.

Роз`яснити позивачу та його представнику, що у разі не усунення недоліків у встановлений судом строк, позовна заява вважатиметься неподаною і повертається позивачеві згідно з частиною третьою статті 185 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Інформацію стосовно справи, що розглядається, можна отримати за адресою: м. Суми, вул. Академічна, 13 та на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою http: https://zr.su.court.gov.ua/sud1805/.

Суддя Ю.О. Зеря