ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/821/1078/25Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Сіренка Ю.В., Гончар Н.І., Новіков О.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна»,

особа, яка подає апеляційну скаргу - ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 квітня 2025 року (у складі судді Пироженка С.А.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та стягнення страхового відшкодування,

в с т а н о в и в :

В жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом.

В обґрунтування зазначав, що 05.04.2024 в м. Черкаси по проспекту Перемоги сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу CITROEN JUMPER, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та транспортного засобу MITSUBISHI OUTLANDER, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Згідно з постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.05.2024 (справа № 712/4417/24) винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_2 .

Відповідальність водія CITROEN JUMPER, д.н.з. НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/6981315 в ПрАТ «СК «Євроінс Україна». Окремо цивільно-правова відповідальність водія була застрахована за Договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № -1000461.

Відповідно до Акту виконаних робіт, списання запасних частин та паливно?мастильних матеріалів № НА-0028157 від 30.07.2024, виданого ТОВ «НЬЮТОН АВТО МІСТО», та платіжних інструкцій № 0.0..1 від 12.06.2024 та № 0.0..1 від 25.07.2024, вартість відновлювального ремонту склала 203690 грн.

На підтвердження отриманих пошкоджень, стороною позивача було проведено незалежне автотоварознавче дослідження та складено Висновок експерта № 31 від 23.05.2024, згідно з яким розмір коефіцієнту фізичного зносу (показник Ез) дорівнює 0,21306.

Враховуючи зазначене, розмір збитку, що підлягає стягненню зі страхової компанії повинен бути розрахований наступним чином: 38640 грн (вартість робіт, у відповідності до акту виконаних робіт) + 165050 грн (вартість запчастин та матеріалів у відповідності до акту виконаних робіт) х (1-0,21306) - 2600 грн (франшиза за полісом) = 165924,44 грн.

Позивачем неодноразово було надіслано заяви щодо надання висновку незалежного експерта та здійснення виплати страхового відшкодування.

07.06.2024 надійшла відповідь про те, що страховою компанією було прийняте рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 105930,66 грн за вирахуванням франшизи у розмірі 2600 грн.

25.06.2024 позивачем надіслана вимога щодо незгоди з таким рішенням, до якої долучено власний розрахунок згідно з висновком експерта № 31 від 23.05.2024 року та документи щодо часткового ремонту транспортного засобу.

31.07.2024 на картковий рахунок позивач отримав страхове відшкодування в розмірі 141309,40 грн.

Після проведення повного ремонту автомобіля, представником позивача була надіслана вимога про донарахування належного страхового відшкодування у зв`язку з проведенням відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля та з наявністю у винуватця події полісу добровільного страхування цивільної відповідальності. Після цієї вимоги відповіді від страхової компанії не було.

Отже, в ході врегулювання даного страхового випадку ПрАТ «СК «Євроінс Україна» сплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування, яке не покриває в повному обсязі понесений ним матеріальний збиток, тому залишок несплаченого страхового відшкодування в розмірі 24615,04 грн (165924,44 грн - 141309,40 грн) повинен бути компенсований за рахунок ПрАТ «СК «Євроінс Україна».

Таким чином, позивач просив стягнути з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на його користь несплачене страхове відшкодування в розмірі 24615,04 грн, понесені витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 7600 грн, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211 грн.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.04.2025 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Прийняте рішення суд першої інстанції мотивував тим, що розмір завданої позивачу шкоди був оцінений страховиком 05.04.2024 та було виплачено страхове відшкодування на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач під час огляду транспортного засобу не мав будь-яких зауважень, не здійснив рецензування або оскарження Звіту про оцінку вартості збитків, що зроблений страховою компанією, і під час судового розгляду не скористався своїм правом та не заявив клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи (враховуючи розбіжність у визначеній суми страхового відшкодування та висновку експерта від 23.05.2024, наданому стороною позивача).

На підставі викладеного вище суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем не доведено, що розмір страхового відшкодування, визначений страховою компанією, є неправильним та є меншим вартості відновлювального ремонту.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить зазначене рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.04.2025 скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування скарги зазначено, що рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує, що при винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції помилково взяв до уваги Звіт про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, складений на замовлення відповідача.

Скаржник звертає увагу суду на те, що вказаний вище Звіт не являється судовою експертизою, оскільки оцінювач не є судовим експертом та не попереджений про кримінальну відповідальність.

ОСОБА_1 зазначає, що в даному спорі слід виходити з реальної вартості відновлювального ремонту автомобіля, оскільки позивачем вже понесено дані витрати.

19.05.2025 на адресу Черкаського апеляційного суду від представника відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна» - адвоката Пилипця А.Ю. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Зазначає, що з метою визначення вартості розміру відновлювального ремонту із врахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу MITSUBISHI OUTLANDER, д.н.з. НОМЕР_2 , відповідачем було замовлено проведення відповідних оцінювань.

На підставі складеного Звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, страховою компанією було виплачено страхове відшкодування у розмірі 141309,40 грн (за вирахуванням франшизи в розмірі 2600 грн).

Також відповідач у відзиві на апеляційну скаргу посилається на те, що позивач не навів жодних обґрунтувань про те, що Звіт, проведений страховою компанією, не є належним та допустимим доказом.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.

Згідно з пунктами 1, 3 ч. 6 цієї статті для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду, в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів доходить таких висновків.

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 4 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Згідно зі ч. 2 ст. 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно?правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» детально регламентовано дії як водія, транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, тобто потерпілого, так і страховика.

Страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому, договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з п. п. 9.1, 9.2 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно?правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до п. п. 36.1, 36.2 ст. 36 ЗаконуУкраїни «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Відповідно до п. 36.4. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно?правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна.

Наведені вище положення законодавства визначають порядок, підстави та розміри відшкодування збитків (шкоди), завданих потерпілій особі. При цьому, законом передбачена певна особливість врегулювання тих деліктних правовідносин, за якими шкода майну потерпілої особи завдана внаслідок ДТП транспортним засобом (джерелом підвищеної небезпеки).

Така особливість полягає, зокрема, в участі у врегулюванні правовідносин третьої сторони - страховика (страхові організації, що має право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) власника транспортного засобу, винного у заподіянні майнової шкоди (пошкодженні транспортного засобу) потерпілої особи. Такий страховик, за умови обов`язкового за законом попереднього укладення з винним у ДТП власником авто (страхувальником) договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим (власником іншого транспортного засобу, пошкодженого з вини страхувальника) та здійснює відшкодування в межах ліміту своєї відповідальності (страхової суми) завданої страхувальником майнової шкоди потерпілій особі.

Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За таких обставин, згідно положень закону, покладення на застраховану винну у ДТП особу обов`язку відшкодувати потерпілому майнову шкоду можливе лише у випадку обґрунтованої, законної відмови страховика здійснити таке відшкодування за свого страхувальника (або у випадку, якщо виплачене страховиком страхове відшкодування (страхова виплата) є меншою від розміру фактично завданих збитків. В останньому випадку, на винну особу (страхувальника) може бути покладено обов`язок з відшкодування різниці між страховою виплатою та фактичним розміром шкоди.

При цьому, в такому випадку розмір здійсненої страхової виплати (страхового відшкодування) має бути максимально наближеним до встановленого ліміту відповідальності страховика (страхової суми) і може бути зменшений лише на розмір франшизи та/або розмір відповідного податку (ст. ст. 29, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно?правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), а також розрахований з урахуванням фізичного зносу замінюваних при відновлювальному ремонті запчастин пошкодженого в ДТП авто. Покладання ж обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Наведений правовий висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними, зокрема, в постанові від 20.03.2019 у справі № 522/438/18 та в постанові від 20.03.2019 у справі № 695/882/15-ц.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 05.04.2024 в м. Черкаси по проспекту Перемоги сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу CITROEN JUMPER, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та транспортного засобу MITSUBISHI OUTLANDER, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Соснівського районного суду міста Черкаси від 21.05.2024 у справі № 712/4417/24 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

На момент дорожньо-транспортної пригоди відповідальність водія автомобіля CITROEN JUMPER, д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/6981315 в ПрАТ «СК «Євроінс Україна».

Відповідно до вказаного полісу страхова сума за шкоду, заподіяну майну потерпілого, складає 160000 грн, розмір франшизи 2600 грн (а.с. 7).

Відповідно до акту виконаних робіт, списання запасних частин та паливно?мастильних матеріалів № НА-0028157 від 30.07.2024, наданого ТОВ «НЬЮТОН АВТО МІСТО», вартість відновлювального ремонту склала 203690 грн (а.с. 31).

На підтвердження отриманих пошкоджень стороною позивача надано висновок експерта № 31 від 23.05.2024 (а.с. 19-28).

Відповідно до даного висновку розмір коефіцієнту фізичного зносу (показник Ез) становить 0,21306, вартість відновлювального ремонту автомобіля MITSUBISHI OUTLANDER, д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого 05.04.2024 внаслідок ДТП, становить 195876 грн, вартість матеріального збитку - 161705 грн.

24.05.2024 позивачем ОСОБА_1 була подана заява в ПрАТ СК «Євроінс Україна» про виплату страхового відшкодування згідно з висновком експерта № 31 від 23.05.2024 (а.с. 10).

06.06.2024 позивачем надіслана повторна заява з такими ж вимогами.

Відповідно до листа від 07.06.2024 страховою компанією було прийняте рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 105930,66 грн за вирахуванням франшизи в розмірі 2600 грн (а.с. 12).

25.06.2024 позивачем надіслана вимога щодо незгоди з таким рішенням відповідача, в якому просив здійснити доплату страхового відшкодування в розмірі 54069,34 грн (а.с. 13?14).

31.07.2024 на картковий рахунок позивач отримав страхове відшкодування в розмірі 141309,40 грн (а.с. 16).

06.08.2024 представником позивача - ОСОБА_3 було надіслано вимогу ПрАТ «СК «Євроінс Україна», в якій просив здійснити доплату страхового відшкодування в розмірі 62593,78 грн (168524,44 грн (вартість відновлювального ремонту автомобіля) - 105930,66 грн (виплачене страхове відшкодування)). Також до даної вимоги долучено копію рахунку-фактури № НА-0028157 від 30.07.2024, наданого ТОВ «НЬЮТОН АВТО МІСТО», копію платіжних інструкцій № 0.0..1 від 12.06.2024 та № 0.0..1 від 25.07.2024, копію договору добровільного страхування № -1000461 (а.с. 17-18).

Відповіді на вказану вимогу від страхової компанії матеріали справи не містять.

Разом з тим, в матеріалах справи наявний звіт № 36151 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, складений 15.07.2024, відповідно до якого коефіцієнт фізичного зносу становить 0,3343, вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ - 146437,88 грн (а.с. 63-67).

ОСОБА_1 в позовній заяві вказує, що в ході врегулювання даного страхового випадку ПрАТ «СК «Євроінс Україна» сплатило страхове відшкодування в розмірі 141309,40 грн. Однак, дане страхове відшкодування не покриває в повному обсязі понесений ним матеріальний збиток, тому залишок несплаченого страхового відшкодування в розмірі 24615,04 грн має бути відшкодований відповідачем ПрАТ «СК «Євроінс Україна».

З виплаченою сумою страхового відшкодування позивач не погодився, тобто між сторонами виник спір щодо розміру страхового відшкодування.

У висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 06.07.2018 у справі № 924/675/17, роз`яснено, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

У постанові від 21.12.2020 у справі № 911/286/20 Верховний Суд також дійшов висновку, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру, виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Отже, дії ОСОБА_1 щодо залучення експерта відповідають зазначеним положенням законодавства України, а складений висновок експерта Почтаренка О.Г. , який був попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку, від 23.05.2024 № 31 є належним та допустимим доказом, яким визначений розмір спричиненої шкоди.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092).

Відповідно до вимог п. 8.2 цієї Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою:

Сврз = С р + С м + С с Х (1- Е З), де: С р - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн.; С м - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн.; С с - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн.; Е з - коефіцієнт фізичного зносу.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

Відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, збільшення від нуля до одиниці коефіцієнту зносу деталей автомобіля впливає на зменшення вартості його відновлювального ремонту, та при наявності коефіцієнту зносу деталей автомобіля при встановленні вартості його відновлювального ремонту застосування такого коефіцієнту є обов`язковим.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Вартість ремонту автомобіля з врахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є виконавець робіт по ремонту автомобіля платником ПДВ.

Верховним Судом у постанові від 19.09.2018 у справі № 523/5890/15-ц зазначено, що всі операції з надання послуг із страхування, в тому числі пов`язані компенсацією страховиком збитків, понесених потерпілим при настанні страхового випадку, не є об`єктом оподаткування ПДВ. В зв`язку з чим, за загальним правилом, як при визначенні розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, підлягаючої до відшкодування страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі (пункт 36.4 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"), податок на додану вартість не нараховується, окремим рядком не виділяється та страховики не є платниками ПДВ по таких операціях.

У разі, якщо страхові суми спрямовуються безпосередньо на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали тощо), то розрахунок суми виплат на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком у розрахункових документах. Зазначені зобов`язання виникають лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення такого ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ.

У випадку не проведення фактичного ремонту транспортного засобу, податкові зобов`язання не виникають.

Апеляційний суд зазначає, що позивачем документально підтверджено вартість проведеного відновлювального ремонту автомобіля та наведено правильний розрахунок вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, а саме: 165924,44 грн = 38640 грн (вартість робіт) + 165050 грн (вартість запчастин та матеріалів) Х (1-0,21306) - 2600 грн (франшиза).

А тому, колегія суддів зазначає, що у ПрАТ «СК «Євроінс Україна» в зв`язку з настанням страхового випадку виникло зобов`язання відшкодувати позивачу шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком і в межах суми фактичних затрат, право на вимогу якої перейшло до позивача у зв`язку з понесенням витрат на оплату ремонту автомобіля, але виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта зносу деталей, податку на додану вартість.

Також слід зазначити, що ПрАТ «СК «Євроінс Україна» у своєму листі від 19.07.2024 № 697-ЮР зазначило, що приймає до уваги інформацію про здійснення документально підтвердженого факту оплати проведеного ремонту (а.с. 15).

Оскільки розмір заподіяної майнової шкоди ОСОБА_1 складає 168524,44 грн = 38640 грн (вартість робіт) + 165050 грн (вартість запчастин та матеріалів) Х (1-0,21306) та з урахуванням того, що ліміт страховою суми становить 160000 грн, розмір франшизи 2600 грн та беручи до уваги те, що страховиком сплачено на користь позивача у рахунок відшкодування шкоди 141309,40 грн, тому недоплачений розмір відшкодування становить 16090,60 грн, який підлягає стягненню з ПрАТ «Євроінс Україна».

З огляду на наведене вище, апеляційний суд відхиляє доводи, викладені відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу, про те, що завдана майнова шкода позивачу підлягає повному відшкодуванню за рахунок винної особи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на зазначене, рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.04.2025 слід скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції та часткове задоволення позовних вимог, то з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 791,76 грн та за подачу апеляційної скарги в розмірі 1187,64 грн.

Разом з тим, позивачем понесено судові витрати з оплати судової автотоварознавчої експертизи в розмірі 7600 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 0.0..1 від 15.05.2024 (а.с. 31).

З врахуванням того, що позовні вимоги задоволено частково, з відповідача на користь позивача, слід стягнути судові витрати з оплати судової автотоварознавчої експертизи в розмірі 4968,12 грн.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 квітня 2025 року у даній справі скасувати.

Позовні вимогиОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 16090,60 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 791,76 грн та судові витрати з оплати судової автотоварознавчої експертизи в розмірі 4968,12 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 1187,64 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених Цивільним процесуальним кодексом України.

Судді Ю.В. Сіренко

Н.І. Гончар

О.М. Новіков