Справа № 331/2301/24
Провадження № 2/331/204/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2025 року м. Запоріжжя

Олександрівський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Антоненко М.В.

при секретарі Байрамовій Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа адміністрація Запорізької міської ради по Олександрійському району як орган опіки та піклування про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні, спілкуванні з дитиною,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району як орган опіки та піклування про усуненя перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні, спілкуванні з дитиною.

Просить суд, зобов`язати матір ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не чинити перешкод батьку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та у її вихованні.

Визначити способи участі батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вихованні дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановити періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання батька, у наступному порядку:

-необмежене та безперешкодне спілкування з дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку;

-можливість спільного відпочинку, з відвідування дитиною місця проживання батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за наступним графіком:

-зимові канікули протягом 2 тижнів, у тому числі за межами України, з відвідуванням дитиною місця проживання батька;

-весняні канікули протягом 1 тижня, у тому числі за межами України,з відвідуванням дитиною місця проживання батька;

-літні канікули протягом 2 місяців, у тому числі за межами України, з відвідуванням дитиною місця проживання батька;

-осінні канікули протягом 1 тижня, у тому числі за межами України, з

відвідуванням дитиною місця проживання батька;

У разі якщо дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , навчається дистанційно, або взагалі не відвідує заклад освіти, визначити такі способи участі батька ОСОБА_1 вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 :

-з 01 квітня по 30 травня разом з батьком, у тому числі за межами України,з відвідуванням дитиною місця проживання батька;

-з 01 серпня по 30 жовтня разом з батьком, у тому числі за межами України, з відвідуванням дитиною місця проживання батька;

-з 01 грудня по 30 січня разом з батьком, у тому числі за межами України, з відвідуванням дитиною місця проживання батька.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 є громадянином Іспанії, що підтверджується паспортом № НОМЕР_1 та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . під`їзд А. квартира 14. двері D. та довідкою Відділу статистики міської ради Аліканте б/н від 24.09.2021 року.

26 жовтня 2013 року між громадянином Іспанії, ОСОБА_1 , та Відповідачем- громадянкою України - ОСОБА_2 , в місті Гонконг, Китай, було укладено шлюб, про що, відділом реєстрації шлюбів Міської мерії Гонконгу було видано свідоцтво про шлюб N° НОМЕР_2 .

Проживала родина в місті Гонконг, Китай, у зв`язку з місцем роботи Кабрера Хуерта Ігнасіо в компанії Н&М Hennes & Mauritz (Far East) Limited на посаді менеджера глобального виробництва в період з 1 березня 2013 року по 28 лютого 2021 року.

ІНФОРМАЦІЯ_5 у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилась спільна донька, ОСОБА_4 , про що 09 квітня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області було складено відповідний актовий запис №987 та видано свідоцтво про народження Серія НОМЕР_3 .

За бажанням ОСОБА_2 донька була народжена в Україні, а після її народження для кращого відновлення матері ОСОБА_2 , для залучення сторонньої допомоги щодо догляду за немовлям позивач та відповідач декілька місяців гостили у батьків позивача у Хмельницькій області.

Після народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьки не тривалий період часу проживали на території України, згодом проживали у Гонконг, Китай, але фактично, через 4 місяці після народження дитини припинили шлюбні відносини, і проживали окремо, однак за спільної згоди, їхня спільна донька ОСОБА_4 , перебувала під їхньою спільною опікою протягом робочих тижнів по черзі, а всі вихідні та святкові дні дитина проводила з батьком.

Батько працював у компанії Н&М Hennes & Mauritz (Far East) Limited , мати працювала моделлю та дизайнером, та подорожувала по світу, тому встановлений графік спільної опіки влаштовував обох з батьків, аж до 2021 року.

Позивач ОСОБА_1 оплачував апартаменти в яких проживала ОСОБА_2 , вартість який становила 42,500 гонконгських долара, що становить приблизно 5 300 доларів США

Тобто, не зважаючи на фактичне припинення шлюбних відносин, батько у повній мірі виконував свій батьківський обов`язок, утримував матір та систематично брав участь у вихованні спільної доньки, допоки батько утримував відповідачку вона не перешкоджала йому в участі у вихованні дитини.

В грудні 2020 року ОСОБА_1 разом зі своєю донькою повідомивши про це матір - відповідача ОСОБА_2 , поїхав на різдвяні канікули до Іспанії, місто Аліканте.

Загальновідомий факт, що в 2020 та 2021 роках в світі була всесвітня епідемія COVID-19, так перебуваючи в Іспанії в розпал пандемії позивач з дочкою ОСОБА_4 були інфіковані COV1D-19 і не могли повернутися до Гонконгу досить тривалий час.

Крім того, в той же час ввели у Іспанії до травня 2021 року були введено надзвичайний стан, встановлені обмеження щодо пересування, авіаперевезення.

Через неможливість повернутися до Гонконгу та виконання своїх робочих повноважень дистанційно, між ОСОБА_1 та його роботодавцем було прийнято спільне рішення про припинення трудових відносин між Кабрера Хуерта Ігнасіо та компанією Н&М Hennes & Mauritz (Far East) Limited з 28 лютого 2021 року.

У зв`язку з цим, ОСОБА_1 , оскільки фінансовий стан тимчасово змінився, та змінилися обставини, в яких вони проживали, не зміг надалі утримувати відповідачку та оплачувати її апартаменти, тому ним було прийнято рішення залишитися проживати в Іспанії, місто Аліканте, так як його донька добре володіє іспанською мовою, була адаптована до країни, мала родичів та друзів.

Мати дитини, ОСОБА_2 на той момент перебувала в Індонезії протягом 6 місяців (з жовтня 2020 року) та не була проти переїзду позивача разом з донькою в Іспанію для постійного проживання.

Після закінчення своєї роботи в Індонезії в червні 2021 року, ОСОБА_2 виявила бажання приїхати до Іспанії для відвідування своєї доньки.

Розуміючи необхідність участі матері в житті дитини, саме ОСОБА_1 ініціював процедуру запрошення відповідача ОСОБА_2 з датою закінчення терміну дії 15.09.2021 року - (через всесвітню пандемію COVID-19 в`їзд до Іспанії був обмежений), зустрів її в аеропорту та надав своє особисте житло для проживання.

ОСОБА_2 була не задоволена проживанням в місті Аліканте та хотіла переїхати в інше, більше місто з вищим рівнем життя та можливістю продовжити займатися модельним бізнесом.

Отже, у період часу з грудня 2020 року орієнтовно до вересня 2021 року, спільна донька ОСОБА_4 проживала разом із батьком Кабрера хуерта Ігнасіо, перебувала на повному утриманні батька, батько займався питанням освіти та повного догляду за дитиною, що підтверджується листом Британської школи Аліканте (Королівський коледж) від 02 червня 2021 року про зарахування ОСОБА_4 до навчання.

12 вересня 2021 року ОСОБА_2 разом із донькою ОСОБА_4 виїхала з території Іспанії, не повідомивши про це батька, та з того моменту переховує дитину від батька та не дає їм бачитись, чим позбавляє, насамперед дитину ОСОБА_4 участі батька в жиггі дитини, завдає дитині моральної шкоди.

Можливо, такі дії відповідачки пов`язані з тим, що ОСОБА_1 припинив повне утримання відповідачки ОСОБА_2 , як це було до цього.

13 вересня 2021 року Кабрера Хуерта Ігнасіо о 00 годині 43 хвилин звернувся до Генерального управління поліції Міністерства внутрішніх справ, підрозділ Аліканте (Центральне управління внутрішніх справ) із заявою в поліцію № 12183/21 з приводу зникнення дитини.

У зв`язку з тим, що мати раптово обірвала спілкування батька з дитиною, заблокувала телефони та усі соціальні мережі, не відповідає на повідомлення, з вересня до 2021р. і до цього часу, позивач вживав усіх можливих заходів щоб захистити своє право на спілкування з дитиною, а також право дитини на участь батька у її життя.

У листопаді 2023р. ОСОБА_1 , дізнався про те, що у провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя перебуває справа №331/6707/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району, як орган опіки та піклування про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини.

За майже три роки, з того часу (вересень 2021 р.) як мати ОСОБА_2 фактично викрала дитину ОСОБА_5 , лише під час судового засідання у справі №331/6707/21, яке відбулося 03 квітня 2024 року в режимі відеоконференцїї, батько ОСОБА_1 зміг побачити дитину ОСОБА_5 , та привітати її з днем народження, який був напередодні 01 квітня 2024р.

Отже, як вбачається із наведеного, ОСОБА_2 систематично здійснює перешкоди у спілкуванні батьку, з дитиною та перешкоджає батьку в участі у н вихованні.

Оскільки, у провадженні Жовтневого районного суду м.Запоріжжя, перебувала на розгляді справа про визначення місця проживання дитини, в межах якої Орган опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському районі здійснив обстеження побутових умов та склав Акт обстеження умов проживання відповідача та дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та висновок щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 від 17.05.2022 року.

29 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Олександрівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління поліції в Запорізькій області із заявою про викрадення дитини у якій просив: з 'ясувати чи проживає і чи проживала взагалі дитина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресами: АДРЕСА_2 або 69002. АДРЕСА_3 ; з`ясувати місцезнаходження, перебування та умови проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

29 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Органів опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському районі з заявою про встановлення графіку побачень дитини з батьком, де звертав увагу Органів опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському районі про перешкоди у спілкуванні з дитиною, що здійснює ОСОБА_2 та з проханням у найкорогші строки встановити порядок побачення батька з малолітньою дитиною ОСОБА_3 . Просив провести бесіду з матір`ю ОСОБА_2 щодо припинення з її боку вчинення лій, які перешкоджають участі батьку у вихованні спільної малолітньої дитини.

13 січня 2024 року від Запорізького районного управління поліції, Відділення №2 Головного управління поліції в Запорізькій області було отримано лист відповідь на подану заяву про викрадення дитини, в якій зазначено наступне: " ОСОБА_2 повідомила, що через близькість м. Запоріжжя, до зони бойових дій, вона разом з дитиною ОСОБА_3 , поїхали з м. Запоріжжя, та на теперішній час знаходяться у батьків, Хмельницька область. м. Городок.

15 лютого 2024 року від Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському районі було отримано лист відповідь, де зазначено наступне: Представниками відділу по Олександрівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради здійснили виходи за вказаною адресою, проте двері помешкання ніхто не відчинив, на залишене запрошення ніхто не з`явився, та не телефонував, тому з`ясувати чи проживає на даний час в помешканні малолітня ОСОБА_1 - ОСОБА_6 не вдалося. За даних обставин районної адміністрація не має правових підстав для розгляду заяви про встановлення графіку побачень батька з дитиною.

05 березня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Органів опіки та піклування Городоцької міської ради Хмельницької області із заявою про встановлення графік побачень, 29 березня 2024 року від Городоцької міської ради Хмельницької області було отримано лист відповідь де зазначено наступне: В ході вивчення питання було встановлено, що громадянка ОСОБА_2 та її донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_4 не проживають. Сусіди повідомили, що за даною адресою громадянки ОСОБА_2 та її доньки вони не бачши. Згідно довідки відділу освіти, молоді та спорту Городоцької міської ради малолітня ОСОБА_4 у підпорядкованих закладах освіти станом на 25.03.2024 року не числиться. Батько ОСОБА_2 - ОСОБА_7 повідомив, що донька та онука з ним не проживають, місця їх перебування він не назвав та зазначив, що спілкується із донькою по телефону. "

У зв`язку з цим, адвокат Кухарчук Анна Юріївиа в інтересах Кабрера Хуерта Ігнасіо направила адвокатський запит до ОСОБА_2 та до представника ОСОБА_2 - адвоката Шумського Ігора Васильовича, з проханням повідомити інформацію про місце проживання дитини ОСОБА_3 та повідомити інформацію про те, де навчається дитина.

08 квітня 2024 р. адвокат Шумський Ігор Васильович надав відповідь, в якому посилаючись на конфіденційність запитуваної інформації, повідомив про те що не може надати інформацію та документи, відповіді від матері ОСОБА_2 - не надійшло.

Отже, мати систематично надас неправдиву інформацію і суду, і органам опіки та піклування і правоохоронним органам, з метою заплутати, збити з пантелику, що у своїй сукупності свідчить про умисні перешкоди з боку матері щодо участі батька у спілкуванні та вихованні дитини.

Кабрера Хуерта Ігнасіо володіє нерухомістю в місті Аліканте, Іспанія, іцо підтверджується Довідкою з реєстру власності Аліканте №7088535, Довідкою з реєстру власності Аліканте №7088537, Довідкою з реєстру власності Аліканте №7088539. Має стабільний та самостійний дохід та увесь час вчиняє дії для забезпечення дитині ОСОБА_4 найкращих умов життя, необхідних для повноцінного розвитку дитини, що підтверджується Довідкою про відкритий рахунок та кошти на ньому у банку «БАНКО БІЛЬБАО БІСКАЯ АРГЕНТАРІА С.А.» BANCO BILBAO VIZCAYA ARGENTARIA, S.A.

Батько піклувався про дитину ОСОБА_4 - ОСОБА_8 всебічно сприяв її фізичному, інтелектуальному, моральному, культурному, духовному і соціальному розвитку, влаштував дитину на навчання, коли дитина ОСОБА_4 проживала в Іспанії, що підтверджується листом Британської школи Аліканте (Королівський коледж) від 02 червня 2021 року про зарахування ОСОБА_4 до навчання, до доданий до даного позову.

Кабрера ОСОБА_9 - батько дитини відзначається надзвичайною відповідальністю, яка проявляється у всіх аспектах батьківства, що підтверджується наступним.

Згідно характеристики Кабрера Хуерто Ігнасіо від ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ) визначено: «Однією з найбільш похвальних рис Ігнасіо є його непохитна відданість етичним принципам та людським цінностям, а також відповідальність. Крім професійних досягнень ОСОБА_12 , я хочу відзначити, що він має сімейні цінності, гідні похвали. Я особисто спостерігав, наскільки ОСОБА_12 є відданим своїй доньиі ОСОБА_13 який міцний зв`язок їх пов`язує. Для ОСОБА_12 сім`я завжди у пріоритеті, він виділяє багато часу на те, щоб створити сприятливе середовище, сповнене любові. Те. як Ігнасіо підтримує міцні сімейні цінності, справило глибокий вплив і на моє власне життя. Ігнасіо був для мене джерелом знань щодо того, як досягти балансу професійних та особистих зобов`язань, і надавав мені безцінні поради, завдяки яким я зміг зміцнити і встановити глибший зв`язок з моєю власною родиною. Його непідробна турбота про благополуччя і щастя його близьких проявляється не тільки в його словах, азе і в його діях, що робить його зразком для наслідування в сфері сімейних цінностей.

Згідно характеристики Кабрера Хуерто Ігнасіо від ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ) визначено: ОСОБА_16 був моїм сусідом у Гонконзі протягом 7 років з 2013 по 2020 роки. За цей час у нас склалися міцні дружні стосунки. Він є прикладом для наслідування як людина з високими моральними цінностями та етичними принципами, а також чудовий батько для своєї доньки ОСОБА_17 . Мій молодший син ОСОБА_18 приблизно такого ж віку, що й ОСОБА_17 , тому ми проводили багато часу разом,з різними видами дозвілля - відвідували дитячий клуб, плавали в басейні, робли барбекю на пляжі, ходили на піші прогулянки по Гонконгу. Пан ОСОБА_12 завж`ди дуже піклувався про свою доньку ОСОБА_13 проводив з нею більшу частину свого вільного часу, грався з нею та виховував ї, як люблячий батько. Ізабель займалася балетом, плаванням, іспанською мовою. зростала впевненою в собі дитиною з сильною підтримкою батька. На ранніх етапах пандемії, коли школи були закриті, пап Ігнасіо контролював шкільні онлайн заняття Ізабель. допомагав їй вчасно виконувати завдання, та сам навчав її. Я можу поручитися за те, шо пан ОСОБА_12 був головною підтримкою та взірцем Ізабель, демонструючи їй непорушні сімейні цінності та піклуючись про її потреби».

Згідно характеристики Кабрера Хуерто Ігнасіо від керівника відділу кадрів, міжнародне постачання «Ейч енд Ем Хеннес енд Мауріц (Фар Іст) Лімітед» (H&M Hennes &атр; Mauritz (Far East) Limited) Анна Риделл (Anna Rydell) визначено: "Ігнасіо незмінно демонстрував такі якості, як відданість справі, надійність та високу трудову етику. Його турбота про підпорядкованих йому працівників та колег ідеально відповідала принципам дотримання людських цінностей, на яких грунтується наша корпоративна культура. Як керівник, Ігнасіо виявляв чесність і здатність налагоджувати позитивні відносини між людьми, що значною мірою сприяло успіху нашої команди

Отже, безпідставно створювані матірю ОСОБА_2 перешкоди у спілкуванні батька ОСОБА_1 та дитини ОСОБА_4 протягом тривалого часу перешкоди у вихованні дитини та спілкуванні з нею мають наслідком руйнування зв`язків із сім`єю, шо для позивача є неприпустими та негативно впливає на виховання дитини, порушує права та інтереси і дитини і батька.

Згідно протколу від 09.04.2025 р. повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа адміністрація Запорізької міської ради по Олександрійському району як орган опіки та піклування про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні, спілкуванні з дитиною, надійшла в провадження судді Антоненко М.В.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10.04.2025 р. справа прийнята до свого провадження, призначено підготовче судове засідання на 23.04.2025 року на 14 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 15.05.2025 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кухарчук А.Ю. позов підтримала в повному обсязі, наполягала на задовленні позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Шумський І.В. надав суду письмовий відзив, в яком зазначено, що позивач та відповідачка познайомилися в Китаї, де відповідачка тривалий час працювала дизайнером. У ОСОБА_19 між сторонами було укладено шлюб, однак не зважаючи на укладення цього шлюбу, сторони дуже мало проживали однією родиною, це насамперед було пов`язано з родом занять сторін по справі.

Сторони по справі є батьками спільної доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Донька сторін народилась в Україні, коли сторони по справі на певний час переїхали жити до України.

Після народження доньки позивач ОСОБА_1 поїхав до Китаю, а через кілька місяців до Китаю разом дитиною полетіла і ОСОБА_2 . Після повернення до Китаю позивач з відповідачкою кілька місяців пожили разом та потім почали мешкати окремо. Це насамперед було пов`язано із тим, що позивач змінив своє ставлення до ОСОБА_2 та до доньки, він був постійно роздратованим, міг почати без жодних причини підвищувати голос, в родині була постійна психоемоційна напруга. Позивач неодноразово стверджував, що йому важко, що він втомлюється перебуваючи в родині. Однак, як згодом дізналась ОСОБА_2 . насправді позивач знайшов собі коханку та будував нові відносини.

Незважаючи на таку поведінку ОСОБА_1 , відповідачка намагалась зберегти з ним нормальні відносини, оскільки він є батьком їхньої спільної доньки - Ізабель. Сторони почала мешкати окремо та завдяки зусиллям відповідачки в сторін залишились нормальні людські стосунки та вони спілкувались як батьки їхньої спільної доньки.

Кожного року ОСОБА_2 приїздила до України разом із донькою, щоб дитина мала можливість спілкуватися разом зі своїм родичами в Україні (бабусею та дідусем).

ОСОБА_2 ніколи не чинила Кабрера Хуерто Ігнасіо жодних перешкод у спілкуванні із донькою. Коли позивач мав бажання він вільно спілкувався із донькою. Інколи він міг взяти доньку із собою та поїхати до Іспанії.

Через всесвітню кризу пов`язану із пандемією COVID-19 у ОСОБА_19 були введені жорсткі обмеження, працювати та перебувати у Китаї стало значно важче. Кабрера ОСОБА_9 повідомив відповідачку, що його звільнили з роботи та він хоче поїхати на певний час до Іспанії. У грудні 2020 року ОСОБА_1 попросив ОСОБА_2 , щоб вона відпустила разом із ним доньку до Іспанії на кілька тижнів, після чого він обіцяв повернути їй доньку. Відповідачка не перешкоджала бажанню позивача поїхати разом із донькою до Іспанії.

Через певний час ОСОБА_2 зрозуміла, що відповідач усілякими способами відкладає повернення доньки. Відповідачка просила свого чоловіка зробити їй відповідне запрошення, щоб вона могла приїхати до Іспанії однак він відмовлявся це робити постійно шукаючи нові відмовки. Вирішивши через інших людей питання з документами для поїзди до Іспанії, відповідачка все ж таки приїхали до Іспанії.

По приїзду до Іспанії, ОСОБА_2 побачили, що, а ні її чоловік, а ні його родичі не були раді її приїзду. Вона постійно чула від них образи та приниження, що вона українка і що для іспанців взагалі Україна - це країна третього світу. Кабрера ОСОБА_20 робив всі умови для того, щоб ОСОБА_2 якомога скоріше покинула країну, при цьому він зазначав, що доньку - Ізабель він залишить в себе. На той час відповідач знову був у відносинах, знайшовши собі жінку з Іспанії, та вочевидь, що відповідачка йому дуже заважала.

Відповідачка майже місяць перебувала в Іспанії та не могла спокійно поїхати з донькою з країни через протиправні дії ОСОБА_1 , вона втратила дуже важливі замовлення по своїй роботі та вже не змогла повернутися до Китаю та продовжити там роботу.

Через продовження аб`юзивного тиску з боку ОСОБА_1 , відповідачка разом із донькою вирішила повернутися до України. Деякий час вони мешкали у м. Києві, а згодом знайомі запропонували відповідачці роботу за її фахом та відповідачка разом із дитиною переїхала до Запоріжжя. Коли почалась війна ОСОБА_2 була вимушена разом із донькою виїхати за межі України, потім вони повернулися до України, і знову були вимушені виїхати за межі України коли загострилась ситуація на лінії фронту. На теперішній час відповідачка перебуває разом із донькою за кордоном, життю та здоров`ю дитини нічого не загрожує. Відповідачка, як і раніше самостійно забезпечую дитину всім необхідним, опікується її життям та здоров`ям.

Позивач з 12.09.2021 року (вже майже три роки), коли відповідачка разом із донькою виїхала з Іспанії до України, жодним чином не цікавився життям своєї доньки, не надавав грошові кошти на її утримання.

Позивачу достеменно відомо, що ОСОБА_2 перебуває за межами України. У позивача є всі контакти відповідчки - ОСОБА_2 , однак позивач чомусь так і не виходить із нею на зв`язок. ОСОБА_2 не приховує свого місця знаходження від батька дитини, а то більше публікує відео та фото подорожей з донькою в Інтернеті починаючи з 2021 року і по теперішній час.

Кабрера ОСОБА_20 про це знає, у нього є доступ до інформації, соціальних сторінок відповідачки, тощо. Але він чомусь не хоче виходити на особистий контакт і брати участь у житті та вихованні своєї дитини.

Окрім того, починаючи з 12.09.2021 року і по теперішній час ОСОБА_2 продовжує підтримувати нормальні стосунки з родичами позивача, з якими вона листується та яким вона надсилає фотографії доньки, тощо.

Насправді позивачу - ОСОБА_1 байдуже на свою доньку - Ізабель, оскільки саме він у 2020 році викрав її у матері ОСОБА_2 , саме позивач примусово та проти волі дитини утримував її на території Іспанії. Єдине на що спромігся ОСОБА_1 з 12.09.2021 року, коли ОСОБА_2 разом з донькою повернулась до України, це звернутися до місцевої поліції та як потім з`ясувалось подати до суду в Іспанії позов на розлучення, в якому ще і намагався стягнути с ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки.

Кабрера ОСОБА_20 в своєму позові зазначає, що 13.09.2021 року він звернувся до Генерального управління поліції Міністерства внутрішніх справ, підрозділ ОСОБА_21 з приводу зникнення дитини.

Позивач вважає, що ОСОБА_2 незаконно вивезла дитину з території Іспанії, однак це не відповідає дійсності, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Донька сторін по справі - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є громадянкою України, вона мала та має право на повернення до своєї країни.

Окрім того, ОСОБА_1 долучає до свого позову копію своєї заяви до Генерального управління поліції Міністерства внутрішніх справ, підрозділ ОСОБА_21 , однак треба звернути увагу суду, що наприкінці цієї заяви міститься розділ «Юридичні попередження», в якому серед іншого зазначено, що «копія цього документа дійсна лише як доказ подання скарги (ст. 268 Кримінально-процесуального закону), а отже, вона не засвідчує достовірність викладених фактів, а також не підтверджує особу, яка її має».

Позивач також подав до суду в Іспанії позов на розлучення. В цьому позові ОСОБА_1 також просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його корись аліменти на утримання їхньої доньки у розмірі 500 Євро, щомісячно, і це не зважаючи на те, що дитина фактично мешкає разом з відповідачкою.

Під час судового розгляду в Жовтневому районному суді м. Запоріжжя цивільної справи № 331/6707/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини та визначення місця мешкання дитини, ОСОБА_1 надав копію рішення суду Першої інстанції № 13 Аліканте, в якому серед іншого судом було встановлено, що дитина мала постійне місце проживання в Гонконзі до її переміщення до Іспанії, встановлено, що батько дитини одноосібно вирішив не повертати дитину до Гонконгу та розпочав необхідні процедури для зарахування неповнолітньої дитини до школи в м. Аліканте. Також встановлено та констатовано, що дитина незаконно утримувалась на території Іспанії.

Цим рішенням встановлено, що ОСОБА_16 прибув до Іспанії на Різдво 2020 року. Також встановлено, «що: (а) неповнолітня ІЗАБЕЛЬ КАБРЕРА СКРИПНЮК мала своє постійне місце проживання в Гонконзі, Китайська Народна Республіка, до її переміщення до Іспанії (яке відбулося в грудні 2020 року); Б) заявник визнав, що переміщення дитини відбулося з дозволу матері, з метою, та мало на меті повернення батька з дитиною до Гонконгу після закінчення різдвяних канікул: в) однак повернення не відбулося у встановлений строк, спочатку через матеріальну неспроможність (заявник представив докази, що він тривалий час хворів на Covid-19 щонайменше до кінця лютого 2021 року), а потім через одноосібну волю батька неповнолітньої дитини, який відкрито заявив про своє небажання повертатися до Гонконгу з дитиною та розпочав необхідні процедури для зарахування неповнолітньої дитини до школи в місті Аліканте на 2021-2022 навчальний рік: с) відсутні записи про пряму згоду матері на перебування неповнолітньої доньки на території Іспанії: d) на додаток до вищезазначеного, час перебування неповнолітньої особи на території Іспанії не досягнув одного року (в своєму позові заявник вказав, що мати залишила Іспанію у супроводі дитини у вересні 2021 року).

Окрім того, цим рішенням було встановлено, що «позивач просив, щоб Суд: а) заборонив дитині ІЗАБЕЛЬ КАБРЕРА СКРИПНЮК залишати територію країни без згоди її батька (або, за відсутності такої згоди, без судового дозволу) (Ь) надання дозволу на прописку дитини в Іспанії; та (с) надати дозвіл батькові на подачу заяву про продовження навчання дитини в обраній ним школі в Аліканте.».

«У цій справі можуть виникнути сумніви щодо першого з перших підпунктів (оскільки не встановлено, що відповідачка продовжує постійно проживати в Гонконзі). Інше питання може виникнути щодо неповнолітньої ІЗАБЕЛЬ КАБРЕРА СКРИПНЮК (неповнолітня, на яку отримують аліменти), яка, як ми бачили вище, мала своє постійне місце проживання в Гонконзі, у вищезазначеному місті Китайської Народної Республіки до її незаконного утримання на території Іспанії. Це підкріплюється тим фактом, що позов про стягнення аліментів був допоміжним до позову про батьківську відповідальність, щодо якого цей Суд також не має юрисдикції.».

Починаючи з вересня 2021 року та по теперішній час від батька дитини не було жодних кроків, спрямованих на поліпшення взаємовідносин з відповідачкою, не було спроб налагодити стосунки із донькою. Окрім того, за весь цей час ОСОБА_1 , знаючи, що почалась війна, не сплатив жодної копійки аліментів на дитину, не запропонував жодної допомоги, він взагалі не турбувався, що і як відбувається у житті його доньки. За майже три роки позивач не спромігся матеріально підтримати свою доньку.

09.05.2024 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя розглянув цивільну справу № 331/6707/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини та визначення місця мешкання дитини. Судом ухвалене відповідне рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .

За цим рішенням суд вирішив стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 03.12.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_9 . А також суд визначив місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з матір`ю, громадянкою України - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

На теперішній час, ОСОБА_1 звертаючись із позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, та визначення способу участі у вихованні, спілкуванні з дитиною ставить перед судом взагалі необгрунтовані позовні вимоги та ще просить, щоб йому надали можливість проводити час із дитиною за межами України і це з урахуванням вже відомих стороні відповідача намірів позивача - заборонити дитині залишати територію Іспанії без його згоди.

Кабрера ОСОБА_20 нічого не хоче слухати про інтереси своєї доньки, він не може зрозуміти, що своєю протиправною та егоїстичною поведінкою по відношенню до дитини він відштовхує від себе доньку, яка на теперішній час боїться свого батька, оскільки, як вважає дитина, він може її знову викрасти та утримувати у себе проти її волі.

Наразі допоки ОСОБА_1 не змінить свого ставлення до дитини та не буде враховувати її як найкращі інтереси, допоки він знову не поверне довіру дитини до нього, встановлення саме того порядку зустрічей із дитиною як просить ОСОБА_1 є неможливим.

Позивач просить суд встановити не графік спілкування, а фактично просить суд визначити з ним місце мешкання дитини, для прикладу за позовними вимогами викладеними у пунктах 2.3 - 2.5 позовної заяви, позивач фактично хоче, щоб донька мешкала з ним разом 7 місяців.

Позивач не враховує інтереси своєї доньки та її графік (режим навчання, відпочинку, дозвілля, тощо). Позивач в даному випадку ставить свої інтереси вище за інтереси своєї доньки. Позивач забуває, що піклування про доньку це не тільки надання йому доньки для побачень, зустрічей або відпочинку, це не тільки його права відносно дитини, а це ще й необхідність дотримувати першочергових інтересів своєї дитини, не порушувати нормальний режим життя дитини, не порушувати право дитини на відпочинок, не травмувати дитину своєю поведінкою, тощо.

ОСОБА_2 не проти того, щоб у житті дитини був присутній батько, однак вона обгрунтовано боїться залишати доньку та навіть сама залишатися з позивачем наодинці, так як вона не може бути впевнена в психологічному стані і адекватній поведінці позивача, вона боїться за життя та здоров`я своєї доньки.

Позивачем не доведено, що з боку відповідачки йому чиняться перешкоди у спілкуванні з донькою, бо насправді відповідачка таких перешкод не чинить позивачу. Саме позивач замість нормального діалогу між батьками, обрав шлях звернутися до суду з безпідставним позовом.

Також очевидним, є те, що позивач по справі, довгий час не мешкаючи з донькою, не підтримуючи з нею жодних стосунків не знає всіх її потреб, її режиму дня тощо. Необхідно зазначити, що всі вимоги позивача є незрозуміло викладеними та такими, що не зрозуміло як повинні виконуватися.

Також, важливою є та обставина, що дитина боїться позивача та постає питання як в такому разі організовувати зустрічі всупереч волі дитини та її острахів. Як бути, якщо донька не виявить бажання спілкуватися із батьком або в графік зустрічей, які просить батько в дитини будуть свої справи (навчання, відпочинок), або дитина буде погано себе почувати. В даному випадку за вимогами позивача можна дійти висновку про необхідність змушування дитини до певних дій та необхідності перебування дитини разом з позивачем.

23.04.2024 року в межах розгляду цивільної справи №331/6707/21 стороною ОСОБА_1 було додано переклад рішення № 000013/2024 у справі № 001432/2023 четвертого відділу Провінційного суду Аліканте, за змістом якого суд заборонив виїзд неповнолітньої дитини Ізабель за межі території країни, без попередньої посвідченої згоди батька або без відповідного рішення суду, а також дозволив реєстрацію неповнолітньої дитини в Іспанії, щоб батько міг подати заяву на отримання SIP-карти для неповнолітньої дитини, та відправити дитину до обраної школи в ОСОБА_21 .

Отже, якщо судом в межах розгляду цієї цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, та визначення способу участі у вихованні, спілкуванні з дитиною буде прийнято рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , позивач буде мати можливість вивезти дитину на територію Іспанії, та в силу приписів викладених в рішенні № 000013/2024 у справі № 001432/2023 четвертого відділу Провінційного суду Аліканте, виїзд неповнолітньої дитини Ізабель за межі території країни, буде неможливим без попередньої посвідченої згоди батька або без відповідного рішення суду.

Це взагалі є неприпустимим, оскільки дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є громадянкою України, а отже у подальшому, через вищезазначене рішення іспанського суду будуть створені перешкоди по її поверненню до України.

В судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Єренко Д.В. проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві, просив суд відмовити у позові ОСОБА_1 .

Представник третьої особи адміністрації Запорізької міської ради по Олександрійському району як органу опіки та піклування надала суду заяву в якій просить суд розглянути справу без її участі, з урахуванням прав та інтересів дитини.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

На підтвердження позовних вимог стороною позивача надано суду наступні письмові докази:

-Копію паспорту Кабрера Хуерта Ігнасіо № НОМЕР_1 (а.с.20);

-Копію довідки Відділу статистики міської ради Аліканте б/н від 24.09.2021 року (а.с. 21,22);

-Копію свідоцтва про шлюб № НОМЕР_4 з нотаріальним перекладом(а.с.23-26);

-Копію паспорту ОСОБА_2 (а.с.27-29);

-Копію довідку Н&М Hennes & Mauritz (Far East) Limited про місце роботи від 11 листопада 2021 року видана Кабрера Хуерта Ігнасіо (а.с.31-33);

-Копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 , серія НОМЕР_3 від 09 квітня 2014 року (а.с.34);

-Копію ліцензійної угоди на суму НК$ 42,500 за проживання в апартаментах в період з 01 червня 2019 року по 01 червень 2020 року (а.с.35);

-Копію ліцензійної угоди на суму НК$ 41,500 за проживання в апартаментах в період з 01 червня 2020 року по 01 грудня 2020 року (а.с.36);

-Роздруківку новин з електронних ЗМІ https://www.dw.com/uk/nadzvvchainYi-stan-v-isDanii-prodovzhvlv-na-shist-misiatsiv/a-55438683 https://www.ukrinform.ua/rubric-world/3256863-ispania-prodovzila-karantinni-obmezenna-na-vizd -inozemciwhtml. (а.с.37-41);

-Копію листа Британської школи Аліканте (Королівський коледж) від 02 червня 2021 року про зарахування ОСОБА_4 до навчання (а.с.42-50);

-Копію Заяви Кабрера Хуерта Ігнасіо в поліцію № 12183/21 з перекладом (а.с.51-60);

-Копію акту обстеження умов проживання, складеного представниками відділу по Олександрійському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, 24.01.2022 №05-08/82. (а.с.61);

-Копію висновку щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 від 17.05.2022 року. (а.с.62-64);

-Копію заяви про викрадення житини від 29.12.2023 року та відповідь від 09.01.2024 ЗРУП № 2 ГУНП (а.с.65-70);

-Копію заяви про встановлення графіку побачень дитини з батьком до органів опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському районі та письмова відповідь (а.с.71-77);

-Копію листів Городоцької міської ради Хмельницької області від 29.03.2024 р., 26.03.2024 р. (а.с.85,86);

-Копію адвокатського запиту від 29 березня 2024 року та відповідь від 08.04.2024 року (а.с.87-91);

-Копію Довідки з реєстру власності Аліканте №7088535, Довідки з реєстру власності Аліканте №7088537, Довідки з реєстру власності Аліканте №7088539(а.с.92-110);

-Копію довідки про відкритий рахунок та кошти на ньому у банку «БАНКО БІЛЬБАО БІСКАЯ АРГЕНТАРІА С.А.» BANCO BILBAO VIZCAYA ARGENTARIA, S.A. мовою оригіналу з нотаріально завіреним перекладом на українську мову. (а.с.111-113);

-Копію характеристики ОСОБА_1 від ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ) мовою оригіналу з нотаріально завіреним перекладом на українську мову(а.с.114-116);

- Копію характеристики ОСОБА_1 від ОСОБА_14 ( ОСОБА_22 ) мовою оригіналу з нотаріально завіреним перекладом на українську мову(а.с.117-119);

-Копію характеристики Кабрера Хуерта Ігнасіо від керівника відділу кадрів, міжнародне постачання «Ейч енд Ем Хеннес енд Мауріц (Фар Іст) Лімітед» (Н&атр;М Hennes &атр; Mauritz (Far East) Limited) Анна Риделл (Anna Rydell) мовою оригіналу з нотаріально завіреним перекладом на українську мову(а.с.120-121);

Згідно психологічного висновку дитячо-батьківських відносин в сімейному конфлікті (дати дослідження: 29.04-7.05.2024) рекомендовано: сприяти налагодженню емоційного контакту дівчинки з батьком, щоб надалі, в дорослому житті, сформувати повноцінні і гармонійні стосунки з протилежною статтю в майбутньому; надати можливість батькові взаємодіяти з донькою, без перешкод, щоб розвиватися, як цілісна особистість без психічних травм та комплексів (т.3 а.с.179-191).

Вищенаведеними доказами підтверджено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_3 від 09.04.2014 року.

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 виповнилося 10 років.

З пояснень сторін вбачається, що позивач ОСОБА_1 проживає в Іспанії, а його донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час вирішення справи у суді проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 за межами України, що визнається та не заперечується сторонами у справі.

В судовому засіданні вивчено та оголошено висновок районної адміністрації, як органу опіки та піклування, щодо способу участі батька ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.155-158)

У висновку зазначено, що районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району, виконуючи функції органу опіки та піклування, повідомляє, що на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини при районній адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району, які відбулися 29.05.2024 та 19.06.2024, розглянуто ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.04.2024 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні, спілкуванні з дитиною, якою суд зобов`язав районну адміністрацію Запорізької міської ради по Олександрівському району надати суду висновок щодо способу участі батька ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно вимог статті 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Пункт 3 статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначає, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. Згідно законодавства України, а також на підставі пункту 1.1. Положення про районну адміністрацію Запорізької міської ради по Вознесенівському, Дніпровському, Заводському, Комунарському, Олександрівському, Хортицькому, Шевченківському району, затвердженого рішенням Запорізької міської ради від 07.12.2022 № 76 районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району є виконавчим органом Запорізької міської ради в районі міста (Олександрівському); на підставі пункту 4.21. Положення функції органів опіки та піклування в межах міста Запоріжжя виконують районні адміністрації Запорізької міської ради по відповідним районам міста, які залучаються у якості третіх осіб при розгляді справ про участь одного з батьків у вихованні дитини. Отже повноваження районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району, як органу опіки та піклування поширюються виключно на територію Олександрівського району м. Запоріжжя. З метою захисту прав дитини та на виконання ухвали суду у справі про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні, спілкуванні з нею питання про надання суду висновку органу опіки та піклування щодо визначення способу участі батька ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , винесено на розгляд комісії з питань захисту прав дитини при районній адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району. Кабрера Хуерта Ігнасіо та ОСОБА_2 були запрошені на засідання Комісії. Кабрера ОСОБА_20 відповідно до наявних документів та інформації, що міститься в позовній заяви проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Батько в особі представника, адвоката Кухарчук Анни, просив засідання комісії провести в режимі відеоконференції за його участі, а також участі адвоката Кухарчук Анни Юріївни, та перекладача, ОСОБА_23 . Надав письмові пояснення. ОСОБА_2 повідомила, що з донькою вимушено перебуває за межами України. Надала письмові пояснення. Комісія врахувала перебування обох сторін за межами України, той факт, що причина їх відсутності на засіданні комісії є поважною, прийняла рішення про розгляд питання за наявними матеріалами судової справи та поясненнями наданими обома сторонами. Комісія ознайомилась з документами, поданими до суду батьком, ОСОБА_1 ; ознайомились з письмовими поясненнями батька, Кабрера Хуерта Ігнасіо, які надійшли на адресу відділу по Олександрівському району , служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради 13.06.2024; опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради не є уповноваженим органом у вирішенні вказаного спору. Приймаючи до уваги викладене, керуючись вимогами законодавства України про рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини, ч. 4-5 ст. 19, ч. 1-3 ст. 157, ст. 159 Сімейного кодексу України, враховуючи вік дитини, стосунки, що виникли між батьками, той факт, що органу опіки та піклування достеменно не відомо місце перебування дитини, неможливість виконання вимог статті 19 Сімейного кодексу України, за даних обставин складання обґрунтованого та такого, що відповідає інтересам дитини, висновку щодо способу участі батька ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є неможливим.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду,

що набрали законної сили.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішення у такій справі правовідносини.

Суб`єктивними межами є те, що у двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду.

Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішення; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Не потребують доказування обставини, встановлені рішення суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Не має преюдиційного значення оцінка судом конкретних обставин справи, які сторонами не оспорювалися, мотиви судового рішення, правова кваліфікація спірних відносин. Преюдиційне значення можуть мати ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які, зокрема зазначені у резолютивній частині рішення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2018 року у справі № 917/1345/14 (провадження № 12-144гс18) зазначила, що преюдиційне значення у справі надається обставинам, установленим судовим рішенням, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиційне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особи, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключено ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиційні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

Згідно з рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 травня 2024 року (справа № 331/6707/21; провадження № 2/331/1061/2024): задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району, як орган опіки та піклування про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини; стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 03.12.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_9 ; визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з матір`ю, громадянкою України - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Аналізуючи зміст вищенаведеного судового рішення, яке набрало законної сили, суд дійшов висновку про те, що воно є преюдиційним до предмету даного провадження, оскільки встановлені в ньому правовідносини безпосередньо стосуються права малолітньої дитини ОСОБА_3 на проживання з одним із батьків матір`ю ОСОБА_2 .

В судовому засіданні сторони в обґрунтування своєї позиції кожен окремо посилались на рішення № 000013/2024 від 23.01.2024 р. Провінційного суду Аліканте. Четвертий відділ. Справа № 1432/23 (Іспанія).

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону «Про міжнародне приватне право», якщо застосування права іноземної держави залежить від взаємності, вважається, що вона існує, оскільки не доведено інше.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право», в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Згідно з ч.1 ст. 390 ЦПК України,рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно ч. 2 ст. 390 ЦПК України вважається, що принцип взаємності існує, якщо тільки не доведено інше. Таким чином, принцип взаємності означає, що рішення суду певної держави повинно визнаватись та виконуватись в України, якщо тільки не має доказів того, що рішення українських судів не визнаються і не можуть бути виконані на території такої держави.

Відповідно до ст. 399 УПК України, рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року за № 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражі і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» рішення про розірвання шлюбу є таким, яке не потребує виконання.

Оскільки між Україною та Іспанією не укладено договору про правову допомогу, то рішення суду Іспанії визнається в Україні за принципом взаємності і відсутність двостороннього Договору із Іспанією не може бути підставою для невизнання рішення.

Статтею 471 ЦПК України визначено, що рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до статті 472 ЦПК України, клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, подається заінтересованою особою до суду в порядку, встановленому статтями 464-466 цього Кодексу для подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, з урахуванням особливостей, визначених цією главою.

До клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, додаються такі документи: 1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про визнання якого порушується клопотання; 2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили, якщо це не зазначено в самому рішенні;

3) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

З наведених норм чинного законодавства слід, що легалізація рішення іноземного суду в Україні здійснюється шляхом подачі відповідного клопотання до суду.

Як слід з наданих суду письмових доказів, ОСОБА_1 з клопотанням до суду в порядку ст.ст. 472,473 ЦПК України про визнання рішення № 000013/2024 від 23.01.2024 р. Провінційного суду Аліканте, не звертався.

Тобто, стороною позивача не дотримана встановлена законом процедура легалізації рішення іноземного суду в Україні, в зв`язку з чим, суд не приймає до уваги факти та обставини, викладені у вищевказаному рішенні.

Відповідно до статтей 76, 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 90 ЦПК України визначено, що показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.

Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У контексті віку дитини при її опитуванні ВС у постанові від 25 березня 2019 року у справі № 165/2240/16-ц (провадження № 61-29942св18) зауважив, що при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини надається належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Також, у постанові ВС від 28 жовтня 2020 року у справі № 241/47/19 (провадження № 61-5726св20) зауважено, що з досягненням віку десяти років у дитини з`являється право не лише бути вислуханою і почутою, а й брати активну участь у вирішенні своєї долі.

Аналогічна правова позиція також викладена у постанові КЦС ВС від 25 липня 2019 року у справі № 761/15172/17-ц; постанові КЦС ВС від 18 грудня 2018 року у справі № 610/2531/17; постанові КЦС ВС від 23 травня 2018 року у справі № 761/15172/17-ц.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

В порядку ст.232 ЦПК України в судовому засіданні було допитано малолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка пояснила, що їй зручніше відповідати на запитання українською мовою, дитина зазначила, що навчається школі «Оптіма» в п`ятому класі та має друзів з якими, також, спілкується онлайн, зараз вона проживає з матір`ю за межами України. Дитина зазначила, що до цього певний час мешкала разом із батьком в Іспанії, однак він не давав можливості спілкуватися із мамою та не приділяв їй належної уваги, більше часу вона проводила з бабусею. Ізабель ОСОБА_3 зазначила, що не дуже бажає спілкуватись з батьком, але буде це робити, якщо в цьому є необхідність.

При з`ясуванні думки дитини судом зважено на те, що перебування дитини у суді, яка не досягла 14 років, завжди є стресогенною для неї подією та вкрай малоефективною процедурою отримання інформації для встановлення об`єктивної істини, а також, що оцінка малолітньою дитиною сторін поведінки своїх батьків, життєвих обставин, які залишилися нез`ясованими судом, зумовлена важелями впливу дорослих і не може бути об`єктивною.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, передбачено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року.

Так, рішенням у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) ЄСПЛ, установивши порушення статті 8 Конвенції, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін.

У статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» (Закон №2402-III) визначено контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання ним інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (ч. 8 ст.7 СК України, ст.11Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ч.2 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини, практика якого відповідно достатті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема,стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободне надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року).

Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачиться на шкоду інтересам дитини.

Відповідно до статті 8 Закону №2402-III, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»).

За змістом ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст.15 вказаного Закону дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків, виходячи з інтересів дитини.

У статті 51 Конституції України, частинах другій, третій статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

У статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статей 150,155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно зіст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У частинах першій та другій статті 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Той із батьків, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, а інший не має права перешкоджати йому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Отже, із системного тлумачення частини 1статті 3 Конвенції «Про права дитини», ст. ст.7,141,159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 29 травня 2019 року в справі № 357/17852/15-ц (провадження № 14-199цс19) виснувала, що положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитись на шкоду інтересам дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини.

Вирішуючи питання про встановлення способу участі у вихованні для одного з батьків, який постійно не проживає з дітьми, суди повинні враховувати усю сукупність обставин конкретної справи (постанови Верховного Суду від 10 квітня 2024 року в справі № 686/3568/22 (провадження № 61-14607св23), від 08 травня 2024 року в справі № 638/1269/23 (провадження № 61-15097св23), від 17 січня 2024 року в справі № 711/2287/21 (провадження № 61-8054св23).

У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

У більшості випадків потреба втручання держави шляхом вирішення судами спорів між батьками щодо їх участі у вихованні дітей обумовлена поведінкою самих батьків, та їх небажанням винайти порозуміння між собою в позасудовому порядку в найкращих інтересах своїх дітей.

Правосуддя у справах про піклування про дитину завжди супроводжується гостро-емоційними і мінливими стосунки між батьками, отже, остаточність судового рішення у цій категорії справ є завжди тимчасовою і часто нетривалою. Правосуддя не в змозі регулювати та встановлювати сталі людські стосунки.

Такі висновки узгоджуються з постановами Верховного Суду від 13 червня 2024 року в справі № 675/1124/22 (провадження № 61-1049св24), від 29 травня 2024 року в справі № 686/15230/23 (провадження № 61-3812св24), від 07 грудня 2023 року в справі № 569/14585/21 (провадження № 61-11045св23), від 15 березня 2023 року в справі № 750/1786/21 (провадження № 61-8797св22).

Верховний Суд у постанові від 31 березня 2021 року в справі № 562/1686/18 (провадження № 61-16928св20) наголосив, що під час вирішення спору, що стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, суди повинні ґрунтовно дослідити та оцінити всі обставини справи, надати належну правову оцінку доказам: кожному конкретно взятому та їх сукупності. Сам факт емоційно напружених відносин між колишнім (фактичним) подружжям та особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини та її право на спілкування з кожним із батьків.

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що для забезпечення інтересів дитини, з метою створення умов для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку по вихованню дитини та здійснення його права на особисте спілкування з нею, враховуючи принцип рівності батьків у вихованні дитини, необхідно визначити спосіб участі відповідача у вихованні доньки шляхом систематичних побачень під час канікул.

У зв`язку з наявністю неприязних та напружених стосунків між сторонами, неможливістю батьків самостійно дійти згоди у вихованні доньки, а також наявністю об`єктивних перешкод у позивача у спілкуванні з донькою, яка проживає з відповідачкою, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідачку ОСОБА_2 надавати ОСОБА_1 актуальну інформацію про перебування, проживання, навчання, номери засобів зв`язку доньки, ОСОБА_3 , особисто на наступний день з дня настання таких обставин.

Визначаючи дні та години побачень в дні шкільних канікул, суд виходить з того, що спілкування батька з донькою не призведе до погіршення самопочуття дитини та її гармонійного стану, оскільки даний проміжок часу є незначним та не спричинить негативних наслідків для дитини, а дозволить налагодити психологічний контакт останньої з батьком. Докази, які б свідчили, що спілкування позивача із малолітньою донькою буде перешкоджати нормальному розвитку останньої в матеріалах справи відсутні.

Такий спосіб участі батька у вихованні доньки та спілкуванні з нею, на думку суду, відповідатиме інтересам дитини, які є пріоритетними при вирішенні цієї справи, забезпечить справедливу рівновагу між інтересами дитини та батьків, а також рівність прав батьків щодо дитини.

З огляду на вищевикладене, з урахуванням віку Кабрера Хуерта- ОСОБА_6 , її інтересів, відсутності протиправних дій батька, бажання налагодити стосунки як батька, так і доньки, суд вважає за доцільне визначити ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з донькою, за бажанням дитини, шляхом надання йому можливості спілкування з дитиною за допомогою технічних засобів телекомунікаційного зв`язку (телефонного, поштового, інтернет-програмного, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між учасниками) щодня за бажанням дитини у період часу з 18:00 години до 21:00 години, за виключенням часу зайнятості дитини у навчальному процесі, часу відвідування гуртків, секцій тощо.

Суд зауважує, що в спорах щодо дитини остання є суб`єктом, а не об`єктом правовідносин, і у будь-якому випадку найвищою метою є захист найкращих інтересів дитини, навіть якщо такі не співпадають з інтересами одного чи обох батьків.

При ухваленні рішення, суд також враховує, що відносини між сторонами емоційно напружені, а тому виходить із того, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини, через що має бути визначений спосіб участі позивача у вихованні доньки, що не суперечить інтересам дитини.

Суд, вважає за потрібне також зазначити, що сторони перш за все в інтересах самої дитини повинні докладати спільних зусиль для досягнення порозуміння та налагодження відносин між собою, що у наслідку матиме позитивний вплив на дитину та її виховання.

При цьому, суд роз`яснює, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені права в майбутньому змінити встановлений спосіб участі у вихованні малолітньої дитини, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини. До того ж, рішення не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткового порядку участі батька у вихованні та спілкуванні із донькою.

Під час розгляду справи відповідачем не спростовано наявність у позивача права на особисте спілкування з малолітньою донькою, передбачене положеннями ч.2 ст.157 СК України, не доведено неспроможність батька спілкуватися та доглядати за донькою самостійно, що могло б перешкоджати її нормальному розвитку.

Слід зазначити, що мати, усвідомлюючи інтереси дитини та виконуючи рішення суду щодо усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, має можливість морально підготувати її до зустрічей з батьком, сприяти встановленню психоемоційного зв`язку батька із донькою.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 3 ст.13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який одночасно становить спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

В даній справі предметом позову є усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною та встановлення способів участі батька у вихованні дитини.

При цьому, тлумачення частини другої статті 159 СК України дає підстави для висновку, що саме на суд покладено обов`язок з визначення конкретних способів участі одного з батьків у вихованні дитини, періодичності побачень з дитиною, можливості їх спільного відпочинку, місця та тривалості спілкування батьків з дитиною.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.02.2022року в справі № 359/2755/19 (провадження № 61-18212св21).

З урахуванням наданих суду повноважень у цій категорії справ установлення судом способу участі відповідача у вихованні малолітньої доньки, не свідчить про вихід суду за межі позовних вимог та порушення принципу диспозитивності. Визначення способу участі одного з батьків у вихованні дитини, враховуючи специфіку предмету судового розгляду, є повноваженнями суду.

Позицію сторони відповідача, яка зводиться до того, що відповідач не чинить перешкод у спілкуванні батька з дитиною та докази створення таких перешкод у матеріалах справи відсутні, суд до уваги не приймає, оскільки відсутність таких перешкод не призвели б до звернення позивача до суду за захистом свого права на спілкування із донькою. Активна поведінка батька, а саме звернення до суду з даним позовом, свідчить про те, що незважаючи на те, що сторони припинили сімейні відносини, не проживають разом, мають досить напружені стосунки між собою, позивач має намір та бажання спілкуватися зі своєю донькою, брати участь у її вихованні та житті.

Суд відхиляє твердження сторони відповідача про недоведеність позивачачем позовних вимог щодо перешкоджання в спілкуванні із донькою, оскільки з огляду на пояснення учасників процесу між сторонами існують неприязні стосунки, відповідачем в цілому заперечується на даний час можливість фізично бачитись батьку із донькою в спосіб, визначений в позовній заяві, посилаючись на відсутність бажання доньки, а причинами такого становища являється глибокий розрив у взаєморозумінні між сторонами.

Разом з тим, позовна вимога про зобов`язання відповідача не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною є неефективним способом захисту порушених прав, оскільки ст. 159 СК України не передбачає покладення відповідного обов`язку на сторону, з якою проживає дитина, а порушені права позивача на спілкування із донькою відновлюються шляхом визначення способу участі у вихованні дитини.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що позивачем понесено судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн., що стверджується відповідною квитанцією (т. 1 а.с. 16).

На підставі ст. ст. 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору, пропорційно частці задоволених позовних вимог, в сумі 1211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7,19,141,150,153,155,157,159 Сімейного кодексу України, ст.ст.4,12,13,81,89,141, 244, 263-265,268,354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа адміністрація Запорізької міської ради по Олександрійському району як орган опіки та піклування про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні, спілкуванні з дитиною - задовольнити частково.

Визначити наступні способи участі ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 у вихованні та спілкуванні з його малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , враховуючи стан здоров`я дитини та особисте бажання, а саме:

ОСОБА_24 з ОСОБА_3 за допомогою технічних засобів телекомунікаційного зв`язку (телефонного, поштового, інтернет-програмного, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між учасниками) щодня за бажанням дитини у період часу з 18:00 години до 21:00 години, за виключенням часу зайнятості дитини у навчальному процесі, часу відвідування гуртків, секцій тощо.

Зобов`язати ОСОБА_2 надавати ОСОБА_1 актуальну інформацію про перебування, проживання, навчання, номери засобів зв`язку доньки, ОСОБА_3 , особисто на наступний день з дня настання таких обставин.

Можливість спільного відпочинку, з відвідування дитиною ОСОБА_3 місця проживання батька ОСОБА_1 , за наступним графіком:

-зимові канікули протягом 1 тижня, у тому числі за межами України, з можливістю відвідуванням дитиною за її бажанням місця проживання батька;

-весняні канікули протягом 1 тижня, у тому числі за межами України, з можливістю відвідуванням дитиною за її бажанням місця проживання батька;

-літні канікули протягом 2 тижнів, у тому числі за межами України з можливістю відвідуванням дитиною за її бажанням місця проживання батька;

-осінні канікули протягом 1 тижня, у тому числі за межами України, з можливістю відвідуванням дитиною за її бажанням місця проживання батька.

В решті вимог відмовити в зв`язку з їхньою безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: М.В. Антоненко