Справа № 445/1565/25
провадження № 2/445/986/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2025 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Сивака В. М.

секретаря судового засідання Захарчук Н.Я.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області справу за позовом ОСОБА_1 до Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування, в обґрунтування якого зазначає, що його бабі, ОСОБА_2 , належала ідеальна половина домоволодіння, що знаходиться у АДРЕСА_2 , та його дідові, ОСОБА_3 , належала ідеальна половина того ж домоволодіння. Після смерті ОСОБА_2 одну другу ідеальну частину домоволодіння, що знаходиться у АДРЕСА_2 успадкував її чоловік, ОСОБА_3 , проте належним чином не зареєстрував право власності. За життя дідо позивача склав заповіт, яким заповів усе своє майно, зокрема вищевказане домоволодіння, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що мешкали у АДРЕСА_2 по одній другій ідеальній частині. Оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживали в одному будинку із ОСОБА_3 , заяву про відмову від спадщини не подавали, наявні достатні підстави стверджувати, що вони вважаються такими, що прийняли спадщину, але належним чином не оформили своїх спадкових прав. ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки ОСОБА_5 проживала разом із своїм чоловіком на день його смерті та продовжила проживати у будинку по АДРЕСА_2 після його смерті, вступила в управління та володіння спадковим майном, прийняла у користування речі домашнього вжитку, є достатні підстави стверджувати, що вона прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 доводились батьками позивача. Усе своє майно ОСОБА_5 заповіла ОСОБА_1 , що підтверджується заповітом від 02.09.1998. Враховуючи, що його матір тяжко хворіла, впродовж декількох років до смерті позивач здійснював догляд за нею та постійно проживав із матір`ю у будинку АДРЕСА_1 . Таким чином, в силу ст.1268 ЦК України позивач вважається таким, що прийняв спадщину після смерті своєї матері. Після смерті ОСОБА_5 , позивач звертався до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом йому було відмовлено у прийнятті заяви, роз`яснивши, що останній не зможе в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права, оскільки ні дід ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ні його батьки, прийнявши спадщину, не оформили належним чином своїх спадкових прав та не зареєстрували право власності на спадкове майно. Оскільки, приватним нотаріусом відмовлено позивачу як у прийнятті заяви про прийняття спадщини, так і у видачі свідоцтва про право на спадщину, вважає порушеним своє право власності, за захистом якого звертається до суду.

В підготовче засідання позивач не з`явився, однак, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Представник відповідача, Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області, в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позов визнав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

На підставі свідоцтва про право приватної власності на будівлю № НОМЕР_1 від 24 січня 1956 року ОСОБА_2 належала ідеальна половина домоволодіння, що знаходиться у АДРЕСА_2 .

На підставі свідоцтва про право приватної власності на будівлю № НОМЕР_2 від 24 січня 1956 року ОСОБА_3 належала ідеальна половина домоволодіння, що знаходиться у АДРЕСА_2 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину від 23 жовтня 1953 року одну другу ідеальну частину домоволодіння, що знаходиться у АДРЕСА_2 , після ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , успадкував її чоловік ОСОБА_3 .

Як вбачається із заповіту від 31.08.1955, ОСОБА_3 , заповів усе своє майно, зокрема домоволодіння, що знаходиться у АДРЕСА_2 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що мешкали у АДРЕСА_2 по одній другій ідеальній частині.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Оскільки спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилася у 1957 році, на спірні правовідносини поширюються норми ЦК УРСР 1922 року.

Відповідно до ст.416 ЦК УРСР 1922 року допускається спадкоємство за законом і за заповітом.

Статтею 419 ЦК УРСР 1922 року передбачено, що спадкоємство за законом в межах, вказаних в ст. 416, має місце в усіх випадках, коли і оскільки його не змінено в заповіті.

Згідно із ст. 429 ЦК ЦРСР 1922 року, якщо спадкоємець, присутній в місці відкриття спадщини, на протязі трьох місяців з дня її відкриття не заявить належному нотаріальному органу про відмовлення від спадщини, він вважається таким, що прийняв її.

Оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживали в одному будинку із ОСОБА_3 , заяву про відмову від спадщини не подавали, наявні достатні підстави стверджувати, що вони вважаються такими, що прийняли спадщину, але належним чином не оформили своїх спадкових прав.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи, що спадщина після смерті ОСОБА_1 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , на спірні правовідносини поширюються норми ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Положеннями ст.548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Пунктом 1 частини 1 статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Оскільки ОСОБА_5 проживала разом із своїм чоловіком на день його смерті та продовжила проживати у будинку по АДРЕСА_2 після його смерті, вступила в управління та володіння спадковим майном, прийняла у користування речі домашнього вжитку, є достатні підстави стверджувати що вона прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_1 .

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 .

Усе своє майно ОСОБА_5 заповіла позивачу, ОСОБА_1 , що підтверджується заповітом від 02.09.1998.

Враховуючи, що спадщина після смерті ОСОБА_5 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , на спірні правовідносини поширюються норми ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

З довідки Золочівського МВЖКП № 454 від 17.06.2025 вбачається, що позивач проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_5 до дня її смерті та здійснював за нею постійний сторонній догляд по стану здоров`я.

Таким чином, в силу ст.1268 ЦК України позивач вважається таким, що прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_5 .

Після смерті матері, позивач звертався до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом йому було відмовлено у прийнятті заяви, роз`яснивши, що ОСОБА_1 не зможе в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права, оскільки ні його дід ОСОБА_3 , ні батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 прийнявши спадщину не оформили належним чином своїх спадкових прав та не зареєстрували право власності на спадкове майно.

Як вбачається із довідки Золочівського МБТІ № 538 від 15.05.2025, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_3 станом на 01.01.2013 на правах власності зареєстрований за: ОСОБА_6 частка та ОСОБА_2 - частка.

Згідно з технічним паспортом площа вказаного будинковолодіння становить 175,30 м.кв., яку складається із житлового будинку площею 120 м.кв. та двох сараїв площею 33,2 м.кв. та 22 м.кв.

Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно із ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно змісту ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

З врахуванням того, що відповідачем позов визнано до проведення підготовчого засідання, таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також з врахуванням того, що позивач має право на житловий будинок, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Керуючись ст.2,4,5,11,13,200,206,258,259,263-265,272,273 ЦПК України, ст. 16, 328, 386, 392ЦК України, ст. 524, 534, 548 ЦК УРСР, суд

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 до Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 30-ти днів з дня складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду через Золочівський районний суд Львівської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення 30-денного строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 18.07.2025.

Суддя В. М. Сивак