Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ДОДАТКОВЕ/

30 липня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючої судді Голяни О.В., за участю секретаря судового засідання Газій А.Ю., представника позивача адвоката Гангана В.Г., представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Олексієнко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді заяву ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Ганган В`ячеслава Георгійовича, про стягнення судових витрат в цивільній справі №308/18421/24 за позовом ОСОБА_2 до приватного підприємства «Стітекс», ОСОБА_3 про стягнення інфляційних витрат та 3% річних, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебувала цивільна справа №308/18421/24 за позовом ОСОБА_2 до ПП «Стітекс», ОСОБА_3 про стягнення інфляційних витрат та 3% річних. Рішення по даній справі ухвалено судом 15 травня 2025.

07 липня 2025 через підсистему «Електронний суд» стороною позивача подано заяву про ухвалення додаткового рішення у справі №308/18421/24, в якій заявлено вимогу про стягнення з відповідачів судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 33 000,00 грн. Одночасно заявлено клопотання про поновлення строку звернення з відповідною заявою з огляду на те, що 09.06.2025 ухвалою суду попередню аналогічну заяву було повернуто без розгляду.

Інші процесуальні дії у справі

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 08.07.2025 заява про ухвалення додаткового рішення передана на розгляд судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Голяни О.В.

Щодо поновлення процесуального строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення

Згідно з частинами першою третьою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як убачається з матеріалів справи, ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 09 червня 2025 заява адвоката Гангана В.Г. про ухвалення додаткового рішення була повернута без розгляду з підстав неподання доказів надсилання копій документів іншій стороні, зокрема відповідачу ПП «Стітекс».

Разом з тим, відповідно до частини сьомої статті 43 ЦПК України та частини шостої статті 14 ЦПК України, у разі подання до суду документів в електронній формі, учасник справи звільняється від обов`язку надсилання копій таких документів іншим учасникам, якщо останній, будучи юридичною особою, зобов`язаний зареєструвати електронний кабінет, але не зробив цього.

Як підтверджується матеріалами справи, ПП «Стітекс» електронного кабінету не зареєструвало, що виключало обов`язок адвоката позивача надсилати додатково копії документів в інший спосіб. За таких обставин повернення заяви без розгляду було помилковим та не може впливати на реалізацію процесуальних прав учасника справи.

Оскільки перша заява була подана у встановлений законом строк, а її повернення сталося не з вини заявника, суд вважає, що пропущений у зв`язку з цим строк на подання заяви підлягає поновленню.

Пояснення осіб, наданих в судовому засіданні.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Олексієнко Т.В. у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу просила суд відмовити.

Представник відповідача ПП «Стітекс» в судове засідання не з`явився, був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином.

Оцінка суду

Відповідно до частини 1 статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (само представництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина 1 статті 60 ЦПК України).

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині 4статті 62 ЦПК України.

За положеннями пункту 4 частини 1 статті1, частин 3 та 5 статті27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1, 2, 3 частини 2статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті137та частина 8 статті141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від 17 січня 2022 року у справі № 756/8241/20.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача до матеріалів справи надано письмові докази, зокрема:

-договір про надання правової (правничої) допомоги без номера від 28.10.2022, укладений між адвокатом Ганганом В.Г. та позивачем ОСОБА_2 , згідно з яким сторони погодили погодинну оплату послуг: усна консультація 2 000,00 грн/год., робота з письмовими документами 3 000,00 грн/год., робота з процесуальними документами 4 500,00 грн/год., участь у судовому засіданні 3 000,00 грн/год.;

-ордер серії АА №1332041, виданий 24.07.2023, що підтверджує повноваження адвоката на представництво інтересів позивача в суді;

-свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №4106, видане 31.10.2010;

-акт про виконання правової допомоги №0001-04/25 від 15.05.2025 на загальну суму 30 000,00 грн, в якому деталізовано виконані роботи: 2 години вивчення письмових матеріалів 6 000,00 грн; 3 години складання позовної заяви 13 500,00 грн; 1 година підготовки та подання процесуальних документів 4 500,00 грн; 2 години участі в судових засіданнях 6 000,00 грн;

-акт про надання правової допомоги №0002-04/25 від 07.07.2025 на суму 3 000,00 грн, що підтверджує одну годину участі в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Представником відповідача ОСОБА_3 адвокатом Олексієнко Т.В. подано до суду заперечення на заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу. У поданих запереченнях представник відповідача вказує на те, що заявлені позивачем витрати є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами.

Зокрема, зазначено, що позов у справі №308/18421/24 подано особисто позивачем, без участі його представника адвоката, що, на думку відповідача, виключає можливість виникнення витрат на складання позовної заяви у розмірі 13 500,00 грн. Крім того, витрати на вивчення письмових матеріалів у розмірі 6 000,00 грн вважаються завищеними, оскільки адвокат Ганган В.Г. раніше вже представляв інтереси позивача у справі №308/13866/23, яка є аналогічною за предметом, підставами позову та доказовою базою, тому повторне вивчення матеріалів, на думку відповідача, не вимагалося.

Також представник відповідача вважає безпідставними витрати на підготовку та подання процесуальних документів (у розмірі 4 500,00 грн), а також витрати на участь у судових засіданнях (у розмірі 6 000,00 грн), оскільки розгляд справи відбувався у заочному порядку, без участі відповідача, що виключає здійснення змагального процесу та обсяг роботи, необхідної зазвичай для участі у судових дебатах. Крім того, представником позивача не надано доказів фактичної сплати гонорару адвокатові.

На думку суду, заявлена позивачем до відшкодування сума витрат на правничу допомогу в розмірі 33 000 грн є завищеною.

Так, витрати на складання позовної заяви в розмірі 13 500,00 грн та на вивчення письмових матеріалів у розмірі 6 000,00 грн суд оцінює критично з огляду на те, що адвокат Ганган В.Г. раніше вже представляв інтереси позивача ОСОБА_2 у справі №308/13866/23, яка є аналогічною за підставами позову та доказовою базою, подібною за предметом позову. Це об`єктивно зменшує обсяг необхідної правничої роботи у справі, зокрема в частині вивчення матеріалів та підготовки позовної заяви.

При цьому суд відхиляє доводи відповідача щодо того, що позовна заява була підписана не адвокатом, а особисто позивачем ОСОБА_2 , оскільки сам факт підписання заяви позивачем не спростовує обставин надання адвокатом правничої допомоги при її підготовці. Згідно з умовами договору про надання правової допомоги від 28.10.2022, сторонами прямо погоджено, що адвокат здійснює підготовку процесуальних документів від імені клієнта, що охоплює, зокрема, і складання позовної заяви. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц та у постанові Верховного Суду від 28.12.2019 у справі №924/122/19.

З точки зору цивільного процесуального законодавства України, подані представником позивача документи, а саме: заява про усунення недоліків позовної заяви, заява про вступ у справу як представника, заяви про проведення судового засідання без участі сторони, клопотання про приєднання доказів, заява про стягнення витрат на правову допомогу є процесуальними документами, однак за своїм характером відносяться до процесуальних документів з процесуальних питань, а не до заяв по суті спору. Складання зазначених документів не потребувало значного обсягу часу, глибокого аналізу доказової бази чи складної правової кваліфікації.

Подання процесуальних документів не може бути віднесене до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені в ст. ст.1, 19 закону №5076-VI. А тому витрати на здійснення вказаного виду робіт не можуть бути відшкодовані як витрати на професійну правничу допомогу.

Щодо заявлених витрат на участь адвоката Гангана В.Г. у судових засіданнях, суд встановив, що відповідна правнича допомога дійсно надавалась. Згідно з даними журналів судових засідань, адвокат брав участь у таких засіданнях: 21.04.2025 з 09:20 по 09:36 (16 хвилин), 09.05.2025 з 13:37 по 13:54 (17 хвилин), 13.05.2025 з 13:32 по 13:49 (17 хвилин), 15.05.2025 з 09:22 по 09:25 (3 хвилини), 01.07.2025 з 13:33 по 14:03 (30 хвилин). Загальна тривалість участі склала 83 хвилини (1 година 23 хвилини), що еквівалентно 1,38 умовної години. При визначенні розміру зазначеного виду витрат суд враховує погодинну ставку, погоджену сторонами в договорі про надання правової допомоги, у розмірі 3 000 грн за годину, та бере до уваги те, що час, витрачений адвокатом на очікування початку судового засідання, також є частиною правничої допомоги.

Суд враховує, що у справі заявлено позовні вимоги на загальну суму 1 756 220,98 грн, з яких задоволено 1 282 120,18 грн, що становить 73% від заявленого. З огляду на цей показник, наведені вище висновки суду, складність справи, її розгляд у загальному позовному провадженні, здійснення заочного розгляду, а також значення спору для сторін, суд дійшов висновку, що відповідно до принципів розумності та справедливості судових витрат є підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн у рівних частках з кожного з відповідачів, про що необхідно ухвалити додаткове судове рішення.

Керуючись ст.ст.133,136,141,142,246,260,261,270 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Поновити ОСОБА_2 процесуальний строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з приватного підприємства «Стітекс» на користь на користь ОСОБА_2 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Приватне підприємство «Стітекс», місцезнаходження: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Жемайте, буд.1, .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя Олена ГОЛЯНА