Справа №:755/7516/24
Провадження №: 2/755/3206/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарях Локотковй І.С., Гриценко О.І., Силкової Л.Є.

з участю сторін:

представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представника відповідача Ємець С.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання батька,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання батька посилаючись на те, що йому 64 роки, він є інвалідом 2 групи опорно-рухового апарату. Працює диспетчером у ТОВ «Євро Смарт Пауєр», але заробітну плату не отримує, оскільки підприємство знаходиться в простої. Отримує пенсію за інвалідністю у розмірі 2760 грн. та інших джерел доходу не має, а тому його матеріальне становище є досить нужденним. Його син, ОСОБА_5 , в добровільному порядку матеріальну допомогу не надає.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 07.05.2024 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 29.07.2024 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

05.08.2024 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який прийнятий судом та долучений до матеріалів справи. З відзиву вбачається, що позивач дійсно є його батьком, але останні декілька років вони не підтримують будь-які відносини, оскільки він підтримує матір, яка вирішила розірвати з ним шлюб. Батько вів себе доволі агресивно, всіляко ображав його брудними словами, зачіпаючи його честь та гідність, погрожував та виганяв із квартири, закидаючи, що він не є його сином. До позову позивачем долучено довідка ТОВ «Євро Смарт Пауєр», в якій зазначено, що з 01.05.2022 року по 31.04.2024 року позивач не отримує дохід. При цьому в цьому документі зазначено, що заборгованості по заробітній платі не має. Зазначена довідка викликає сумнів, оскільки з відкритих джерел вказане підприємство працює, має значні прибутки та не знаходиться у простої. З 2015 року його батько працював на загальних підставах та отримував заробітну плату. Крім того, він систематично відвідує спортивні заклади, де вільно спілкується з відвідувачами, безперешкодно виконує вправи із застосуванням важкого інвентарю та має змогу оплачувати за абонементи до спортивного залу. Його батько хоч і має пенсійний вік, такої допомоги не потребує. Саме тому він жодного разу не звертався до нього з таким питанням. Не звертався він і до старшого сина - ОСОБА_6 , який має власний бізнес, квартира м.Києві, є засновником ТОВ «Хак кафе» та значні прибутки. Батько підтримує з ним відносини, спілкується з ним, але також не звертався до нього про матеріальну допомогу. Зі слів батька йому відомо про те, що він має інші , крім пенсії, джерела доходу, про що свідчить наявність банківського рахунку в АТ КБ «ПриватБанк». Позивач заявляє вимоги про стягнення аліментів тільки до нього, але насправді має ще одного сина, який має власний бізнес та задовільне матеріальне забезпечення. Позивач приховує від суду, що він має на праві власності частину в рухомому та нерухомому майні, яке є предметом поділу в цивільній справ № 755/4992/22. У цій цивільній справі приймають участь представники мого батька - фахівці в галузі права за договорами про надання правничої допомоги, послуги яких він має можливість сплачувати. Позивач звертаючись до суду із позовом про стягнення аліментів керується не нужденністю, які він зазначає, а відвертим шантажем з метою змусити колишню дружину погодитись на умови поділу майна, при цьому він відмовляється від укладення мирової угоди. Твердження позивача, що він працює і має можливість надавати йому матеріальну допомогу не відповідають дійсності, оскільки з 15.03.2023 року він був звільнений та наразі шукає роботу.

12.08.2024 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, яка прийнята судом та долучена до матеріалів справи. З відповіді вбачається, що відповідач має намір маніпулювати думкою суду, оскільки з судового розгляду про розлучення з ОСОБА_7 між адвокатом Ємець С.М. та ОСОБА_4 склалися неприязні стосунки, що продовжують існувати і в справі про поділ майна, хоч дані справи і не мають ніякого відношення до стягнення аліментів. Відповідач знає про втрату слуху позивачем та, що він потребує операції та спеціального лікування. Щодо не звернення позивача до відповідача про допомогу, то його син та колишня дружина заблокували його у своїх телефонах. Відповідача дивує факт того, що він у своєму віці відвідує спортивний зал з метою підтримання стану свого фізичного тіла, займаюсь вправами, спілкуюсь з людьми. Абонемент до залу йому купив його старший син. По факту відповідачем не спростований факт того, що він є його сином, у матеріалах справи є документи, що свідчать про його потреби у допомозі.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 11.11.2024 року задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 28.01.2025 року задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 28.04.2025 року задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом 2 групи з 26.11.2015 року, ураження ОРА та слуху, що підтверджується копією довідки МСЕК.

ОСОБА_5 є сином ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.

Звертаючись до суду із позовом позивач обґрунтовує тим, що він є інвалідом 2 групи, отримує лише пенсію, а тому його матеріальне становище є нужденним.

Згідно довідки ТОВ «Євро Смарт Пауєр» від 18.10.2024 року ОСОБА_4 працює на посаді диспетчера та у період з травня 2022 року по січень 2024 року не отримував заробітної плати, у період з лютого 2024 року по вересень 2024 року отримував заробітну плату від 3750 грн. до 4050 грн. (т.1 а.с.100).

Згідно довідки Пенсійного фонду про доходи за період січень 2022 року по грудень 2022 року, ОСОБА_4 отримував пенсію розмір якої становить від 2200 до 2300 грн. Даних про отриманий розмір пенсії за період з квітня 2024 року по день ухвалення рішення суду не надано.

З виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 4105971 вбачається, що 13.12.2024 року ОСОБА_4 проведено хірургічне втручання - постановка колерного імпланту двобічна. Доказів понесених витрат пов`язаних з хірургічним втручання суду не надано.

Згідно зі ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

У відповідності до ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Тлумачення ст. 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх «дітей» утримувати своїх батьків виникає на підставі сукупності наступних умов - походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення), непрацездатність матері, батька та потреба матері, батька в матеріальній допомозі.

Отже, зобов`язання повнолітніх «дітей» утримувати своїх батьків не виникає в разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. При цьому обов`язок повнолітніх «дітей» не пов`язується з їхньою працездатністю й можливістю надавати батькам матеріальну допомогу (це зазначено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 р. у справі №212/1055/18-ц),.

У відповідності до ч. 1 ст. 204 СК України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними особами, зокрема, є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами .

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», діти зобов`язані піклуватися про батьків похилого віку, подавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними. Таким чином, необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги не є абсолютним. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає.

Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК).

Таким чином, право на утримання від дочки, сина - мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина.

Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.

Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Обов`язок дітей утримувати батьків не залежить від їхнього матеріального стану.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено ч. 2 ст. 77 ЦПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень частин 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.

Також судом з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_4 офіційно працює, отримує заробітну плату за основним місцем роботи, отримує пенсію, має ще одного повнолітнього працездатного сина, та не надав доказів, що останній не надає йому допомоги.

Отже, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 не надано суду доказів про щомісячний розмір понесених ним витрат на лікування, а також про те, що ОСОБА_4 має скрутне матеріальне становище.

Таким чином, факт потреби матеріальної допомоги позивачем не доведено, що виключає можливість застосування ч.1 ст. 202 СК України та обов`язок відповідача утримувати свого непрацездатного батька.

З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання батька не підлягає задоволенню.

У відповідності до ст.141 ЦПК України, питання судових витрат не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись ст. 202, 205 СК України, ст.2,4,6-13, 82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 279, 352, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

В позові ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання батька відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 25.07.2025 року.

Дані сторін:

Позивач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місяця проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Н.О.Яровенко