Справа №705/294/25
2/705/1361/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2025 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Душина О.В.

при секретарі Луценко А.В.;

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача не з`явився

відповідача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань в порядку окремого провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної події,

В С Т А Н О В И В:

І. Короткий зміст заявлених вимог.

14 січня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної події.

В обгрунтування своїх вимог зазначає, що ОСОБА_2 15.10.2024 о 13:20 год. в с. Родниківка Уманського району по вул. Тараса Шевченка, керуючи автомобілем Renault laguna, д.н.з. НОМЕР_3 , під час зустрічного роз?їзду не дотримався безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху та здійснив зіткнення з транспортним засобом GREAT WALL HOVER, д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався в зустрічному напрямку. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. ОСОБА_2 своїми діями порушив п.13.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАН. Після скоєння ДТП ОСОБА_2 до проведення медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння, умисно вживав алкогольний напій, а саме напій Revo, в подальшому пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою технічного засобу Alcotester 4335, який показав результат 1,16%, при допустимій нормі 0,20%,чим порушив п.2.10 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП.

При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, позивачу ОСОБА_1 внаслідок пошкодження належного їй автомобіля GREAT WALL HOVER, д.н.з. НОМЕР_4 було завдано матеріальну та моральну шкоду.

31.10.2024 року постановою Уманського міськрайонного суду, яка набрала законної сили, ОСОБА_2 було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності. Під час судового засідання ОСОБА_2 свою вину у вчиненні ДТП визнав повністю. На момент ДТП водії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не мали страхових полісів цивільної відповідальності наземних транспортних засобів.

Позивач звернулася в Моторне (Транспортне) страхове бюро України (в подальшому МТСБУ) щодо настання страхового випадку та отримання страхової компенсації, проте 11.11.2024 року МТСБУ надіслали листа, в якому зазначено, оскільки на дату ДТП відсутній договір зазначеного виду страхування по відношенню до транспортного засобу марки GREAT WALL з номерним знаком НОМЕР_5 , то зазначений ТЗ не відповідає вимогам п. 1.7 ст. 1 Закону. З огляду на зазначене вище, МТСБУ не має правових підстав для здійснення регламентної виплати.

ОСОБА_1 через довірену особу ОСОБА_3 замовила експертне дослідження та оцінку пошкодженого автомобіля GREAT WALL HOVER, д.н.з. НОМЕР_5 . Згідно звіту № 29/11-01 від 17.12.2024 року вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля GREAT WALL HOVER, д.н.з. НОМЕР_6 ОСОБА_1 у наслідок ДТП складає 157256,21 грн. Відповідно до платіжної інструкції № 1.79607637.1 від 06.12.2024 року ОСОБА_1 сплатила 5500 грн. СПД-фізичній особі ОСОБА_4 за підготовку та виконання звіту № 29/11-01 від 17.12.2024 року про оцінку автомобіля.

В добровільному порядку ОСОБА_5 відмовився відшкодовувати завдану шкоду гр. ОСОБА_1 , у зв`язку з цим позивач просить: стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 матеріальну шкоду, в сумі 157256,21 грн., ??витрати на виготовлення звіту про оцінку автомобіля 5500 грн., ??моральну шкоду 5000 грн., а всього на загальну суму 167756,21 грн. та судові витрати.

Моральна шкода завдана не лише у зв`язку з пошкодженням майна позивача, яке було єдиним засобом пересування та спричинило дискомфорт так як постійно підшукує інший транспортний засіб для використання в побутових цілях. Позивач перенесла і продовжує до цього часу переносити надзвичайне психологічне навантаження, адже внаслідок ДТП вона позбавлена можливостей реалізації своїх звичок і бажань, що потребує від неї додаткових зусиль для організації життєдіяльності та побуту. І це все завдало їй непоправної моральної травми, душевних страждань, поставило її у скрутне матеріальне становище.

ІІ. Стислий виклад позицій сторін.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 вказала, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 на призначене судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Ухвалу про відкриття провадження по справі, позовну заяву з додатками відповідачу направлено на адресу зареєстрованого проживання. Конверти повертались з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до ст. 128 ЦІК України є належним повідомленням. Також виклик відповідача здійснювався шляхом розміщення оголошення на сайті суду.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 березня 2025 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 травня 2025 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

IV. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви та висновки суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти, відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд встановив, що ОСОБА_2 15.10.2024 о 13.20 год. в с. Родниківка Уманського району по вул. Тараса Шевченка, керуючи автомобілем Renault Laguna, д.н.з. НОМЕР_3 , здійснив зіткнення з транспортним засобом GREAT WALL HOVER, д.н.з. НОМЕР_6 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався в зустрічному напрямку. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.13.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_2 15.10.2024 о 13.20 год. в с. Родниківка Уманського району по вул. Тараса Шевченка, керуючи автомобілем Renault Laguna, д.н.з. НОМЕР_3 , після скоєння ДТП за його участі, до проведення медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння вживав алкоголь, а саме напій Revo, продув Alcotest 4335, який показав 1,16%, при допустимій нормі 0,20%, чим порушив п.2.10 ПДР України за що передбачена відповідальність за ч.4 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 31 жовтня 2024 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 124 та ч. 4 ст. 130 КУпАП, застосувавши до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 234/16272/15-ц зроблено висновок про те, що преюдиційні факти це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Отже, розглядаючи спір щодо відшкодування шкоди, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі перевіряти обставини ДТП, обговорювати вину особи і робити висновки про відповідальність осіб, причетних до ДТП, а може лише вирішувати питання про розмір відшкодування.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі №234/16272/15-ц та Верховного Суду від 28 жовтня 2019 року у справі №722/1384/15-ц, від 21.07.2022 року у справі №752/13375/19; від 26.10.2022 року у справі №645/6088/18; від 26.01.2022 року у справі №465/674/19.

Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті).

Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За приписами ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3)за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (ст. 1188 ЦК України).

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц та у постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року в справі № 754/1108/15-ц.

В ході судового розгляду встановлено, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Renault laguna, д.н.з. НОМЕР_3 , тобто відповідача ОСОБА_2 та власника автомобіля GREAT WALL HOVER, д.н.з. НОМЕР_6 , тобто позивача, на момент ДТП не була застрахована. При цьому, позивач зверталася в Моторне (Транспортне) страхове бюро України (в подальшому МТСБУ) щодо настання страхового випадку та отримання страхової компенсації, проте 11.11.2024 року МТСБУ надіслали листа, в якому зазначено, оскільки на дату ДТП відсутній договір зазначеного виду страхування по відношенню до транспортного засобу марки GREAT WALL з номерним знаком НОМЕР_5 , то зазначений ТЗ не відповідає вимогам п. 1.7 ст. 1 Закону. З огляду на зазначене вище, МТСБУ не має правових підстав для здійснення регламентної виплати.

У постанові Верховного Суду справі №911/286/20 від 21 грудня 2020 року зазначено, що потерпілий вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194Цивільного кодексу України підстав.

Статтями 12, 13, 81 та 83 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду.

Звертаючись з позовом, позивач обґрунтовувала розмір матеріального збитку, спираючись на звіт № 29/11-01 від 17.12.2024 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого позивачу, як власнику транспортного засобу GREAT WALL HOVER, д.н.з. НОМЕР_6 , внаслідок ДТП, яка сталася 15.10.2024 року становить 157256,21 грн.

Суд вважає належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом вартості матеріального збитку вищезазначений звіт експерта, який за формою та змістом відповідає вимогам ст. ст. 102, 106, 108 ЦПК України.

Оскільки, позивачем доведено розмір матеріального збитку та в ході судового розгляду встановлено, що саме з вини відповідача відбулося ДТП, то вимоги позивача про стягнення з відповідача матеріальної шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу, внаслідок ДТП, є обґрунтованими.

За приписами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд враховує, що в результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача, транспортний засіб позивача отримав пошкодження, у зв`язку з чим вона тривалий час не може користуватися автомобілем, що потребувало від неї додаткових зусиль.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справи «Войтенко проти України», «Науменко проти України»). При цьому, Європейський суд з прав людини в пункті 37 рішення у справі «Недайборщ проти Російської Федерації» зокрема зазначив, що суд нагадує свою постійну позицію про те, що заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс. При наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням встановлених судом обставин справи та характеру спірних правовідносин, суми завданих збитків позивачу, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 5000,00 гривень, що є достатнім та співмірним із тривалістю порушень прав позивача та характером завданої йому з боку відповідача немайнової шкоди, що буде відповідною, достатньою та справедливою грошовою компенсацією за отриману нею моральну шкоду.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в розмірі 157256,21 грн. та моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн.

Щодо стягнення витрат на виготовлення звіту по оцінку автомобіля та розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд визнає позовні вимоги позивача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної події обґрунтованими і задовольняє їх в повному обсязі, з відповідача на користь позивача, підлягає стягненню судовий збір в сумі 1622,56 грн.

Щодо витрат на виготовлення звіту про оцінку автомобіля згідно платіжної інструкціі № 1.79607637.1 від 06.12.2024 на загальну суму 5550,00 грн. суд звертає увагу, що з наданого платіжного документа вбачається, що вказані витрати було понесено не позивачем, а ОСОБА_3 , яка не є учасником справи.

Отже, позивачем не надано доказів, що нею було понесено вказані витрати, тому в задоволенні вимог в цій частині слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 13, 81, 89, 263-265, 293, 313, 314 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної події задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) матеріальну шкоду у розмірі 157256 (сто п`ятдесят сім тисяч двісті п`ятдесят шість) гривень 21 копійку та моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Вимоги про стягнення з відповідача судових витрат задовольнити частково..

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 1522 (одна тисяча п`ятсот двадцять дві) гривні 56 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому копія рішення суду не була вручена у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії рішення суду.

Повне рішення складено 24 липня 2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя О.В. Душин