Справа № 950/3965/24
Номер провадження 2/950/196/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2025 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді - Стеценка В. А.,

за участю секретаря Радковської О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лебедині справу за позовом Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості;

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернулася до суду з даним позовом до відповідачки, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладених кредитних договорів № 2 від 15.06.2021 року, № 2 від 16.06.2021 року та № від 04.11.2021 року відповідачка отримала кредити у розмірі 10 000 грн. 00 коп., 37 739 грн. 00 коп. та 70 000 грн. 00 коп.

Згідно з цими договорами позичальник зобов`язаний щомісячно здійснювати погашення мінімального платежу та відсотків і комісії за користування кредитом. Відповідачка свої зобов`язання по кредитним договорам не виконує, тому представник позивача звернулася до суду та просила розглянути справу за відсутності представника позивача і стягнути заборгованість по кредитам та судові витрати по справі.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була сповіщена належним чином.

Відповідачка у судове засідання також не з`явилася, а її представник в судовому засіданні та в поданому суду відзиві проти задоволення позовних вимог заперечила і просила відмовити задоволенні цих вимог.

При цьому вона зазначила, що відповідачкою виконувалися свої обов`язки за кредитними договорами до залишення свого житла в м. Харків у зв`язку із збройною агресією російської федерації, після чого вона залишилась без засобів для існування.

Крім того, посилаючись на норми Закону України «Про споживче кредитування» представник відповідачки вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки заборгованості за комісією до задоволення не підлягають.

З заяв, анкет, паспортів, публічних пропозицій, платіжних інструкцій (а.с. 6-39, 43-44), досліджених в судовому засіданні, вбачається, що згідно укладених кредитних договорів № 2 від 15.06.2021 року, № 2 від 16.06.2021 року та № від 04.11.2021 року відповідачка отримала відповідно кредити у розмірі 10 000 грн. 00 коп., 37 739 грн. 00 коп. та 70 000 грн. 00 коп. та згодилася на умови, запропоновані позивачем.

З письмової вимоги, списку (а.с. 40-42), досліджених в судовому засіданні вбачається, що позивач 07.10.2024 року звертався до відповідачки з письмовою вимогою сплатити заборгованість за кредитними договорами № 2 від 15.06.2021 року в сумі 17 196 грн. 34 коп., № 2 від 16.06.2021 року в сумі 24 978 грн. 10 коп. та № від 04.11.2021 року в сумі 98 009 грн. 38 коп.

З розрахунків, роздруківок (а.с. 45-55), досліджених в судовому засіданні вбачається, що станом на 06.10.2024 року сума боргу відповідачки перед банком по кредитному договору № 2 від 15.06.2021 року становить 17 196 грн. 34 коп., з яких: 10 000 грн. 00 коп. заборгованість за кредитом, 7 196 грн. 34 коп. заборгованість за процентами, 0 грн. 0 коп. заборгованість за комісією, по кредитному договору № 2 від 16.06.2021 року становить 24 978 грн. 10 коп., з яких: 24 972 грн. 19 коп. заборгованість за кредитом, 5 грн. 91 коп. заборгованість за процентами, 0 грн. 0 коп. заборгованість за комісією, а по кредитному договору № від 04.11.2021 року становить 98 009 грн. 38 коп., з яких: 57 080 грн. 60 коп. заборгованість за кредитом, 14 грн. 11 коп. заборгованість за процентами, 40 914 грн. 67 коп. заборгованість за комісією.

З виписки, статуту (а.с. 57-61), досліджених в судовому засіданні вбачається, що Акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк" є юридичною особою, основним видом економічної діяльності якого є інші види грошового посередництва.

З платіжної інструкції (а.с. 65), дослідженої в судовому засіданні, вбачається, що при поданні позовної заяви до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 2 422 грн. 40 коп.

Вислухавши представника відповідачки та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований, між сторонами склалися цивільні правовідносини, позовні вимоги пов`язані з спорами, що виникають із кредитних договорів і підлягають до задоволення частково, так як в судовому засіданні було встановлено, що відповідно до укладених кредитних договорів № 2 від 15.06.2021 року, № 2 від 16.06.2021 року та № від 04.11.2021 року відповідачка отримала кредити у розмірі 10 000 грн. 00 коп., 37 739 грн. 00 коп. та 70 000 грн. 00 коп. відповідно.

При цьому, позичальник зобов`язаний відповідно графіку щомісячно здійснювати погашення кредитів та відсотків за користування кредитами, проте не виконує свої обов`язки належним чином і станом на 06.10.2024 року сума боргу відповідачки перед банком по кредитному договору № 2 від 15.06.2021 року складає 17 196 грн. 34 коп., з яких: 10 000 грн. 00 коп. заборгованість за кредитом, 7 196 грн. 34 коп. заборгованість за процентами, 0 грн. 0 коп. заборгованість за комісією.

По кредитному договору № 2 від 16.06.2021 року становить 24 978 грн. 10 коп., з яких: 24 972 грн. 19 коп. заборгованість за кредитом, 5 грн. 91 коп. заборгованість за процентами, 0 грн. 0 коп. заборгованість за комісією.

По кредитному договору № від 04.11.2021 року становить 98 009 грн. 38 коп., з яких: 57 080 грн. 60 коп. заборгованість за кредитом, 14 грн. 11 коп. заборгованість за процентами, 40 914 грн. 67 коп. заборгованість за комісією.

Вказані обставини були встановлені з пояснень представника відповідачки і матеріалів справи, досліджених в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Суд бере до уваги, що згідно з вимогами ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень та вважає, що в судовому засіданні представником позивача було доведено, щовідповідно до укладених кредитних договорів № 2 від 15.06.2021 року, № 2 від 16.06.2021 року та № від 04.11.2021 року відповідачка отримала кредити у розмірі 10 000 грн. 00 коп., 37 739 грн. 00 коп. та 70 000 грн. 00 коп. зі сплатою процентів та комісійної винагороди.

Відповідачка не виконала свого обов`язку та припинила повертати надані їй кредити у строки, передбачені кредитними договорами, тому представник позивача звернулася до суду та просила стягнути з відповідачки заборгованість, яка станом на 06.10.2024 року по кредитному договору № 2 від 15.06.2021 року складає 17 196 грн. 34 коп., з яких: 10 000 грн. 00 коп. заборгованість за кредитом, 7 196 грн. 34 коп. заборгованість за процентами.

По кредитному договору № 2 від 16.06.2021 року становить 24 978 грн. 10 коп., з яких: 24 972 грн. 19 коп. заборгованість за кредитом, 5 грн. 91 коп. заборгованість за процентами.

По кредитному договору № від 04.11.2021 року становить 98 009 грн. 38 коп., з яких: 57 080 грн. 60 коп. заборгованість за кредитом, 14 грн. 11 коп. заборгованість за процентами, 40 914 грн. 67 коп. заборгованість за комісією.

Вказані обставини стверджуються матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні (а.с. 6-65).

При цьому, на думку суду, відповідачкою та її представником не було доведено, що заборгованість сплачена чи що існують обставини, які виключають необхідність сплати боргу відповідно до умов кредитних договорів та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В той же час, щодо розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, чинній на 01.01. 2017 р.) після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19 вказала на те, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (пункти 31.29, 31.33 постанови).

При цьому, у постанові від 10.04.2019 у справі № 463/5896/14-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України); якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтepecy позивача; за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину (пункти 71-73).

У пунктах 74, 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17 сформульовано висновки про те, що такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів; за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Отже, якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину.

Якщо ж інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги i заперечення й вирішити спір по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обґрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення.

Як встановлено судом, позовна заява не містить вимог щодо стягнення комісії за кредитними договорами № 2 від 15.06.2021 року, № 2 від 16.06.2021 року.

Проте, відповідно до Заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № пунктом 5 кредитного договору позивачці встановлено плату (комісія) за обслуговування кредитної заборгованості (а.с. 6).

Інші комісії за послуги банку, які не передбачають регулярності їх сплати (в тому числі, але не виключно за внесення готівки через касу АТ «ПУМБ» тощо), оплачуються за ініціативою клієнта та не входять до суми щомісячних платежів за Споживчим кредитом та визначаються у ДКБО, Тарифах банку. Зміст послуги визначається у ДКБО (а.с. 7).

Таким чином, відповідно до розрахунку розмір плати за обслуговування кредиту, визначений у графіку щомісячних платежів в сумі 2 093 грн. щомісяця, фактично стосується лише послуг з надання інформації про кредит на вимогу споживача не частіше ніж один раз на місяць, оскільки ним не передбачено надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості.

Ураховуючи те, що відповідачці встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено, вважаємо, що положення пункту 5 Кредитного договору № та графік платежів в частині визначення розміру щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості, є нікчемними.

А тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки на користь позивача комісії в розмірі 40 914,67 грн. задоволенню не підлягають.

Крім цього, відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Оскільки до інших платежів, визначених п. 18 Прикінцевих та Перехідних пололжень Цивільного кодексу України, відноситься також комісія, то за період з 24.02.2022 р комісія, визначена пунктом 5 Кредитного договору № та графіком платежів в частині визначення розміру щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

За таких обставин розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідачки, складає 99 269 грн. 12 коп. в тому числі 92 052,76 грн. за основним боргом (57080,60 + 10 000 + 24 972,16 = 92 052,76 ) та 7 216,36 грн. відсотків (14,111 + 7 196,34 + 5,91 = 7 216,36), відповідно до розрахунку 92 052, 76 + 7 216,36= 99 269,12.

Тому, суд вважає необхідним вимоги АТ «ПУМБ» слід задовольнити частково, стягнути прострочену заборгованість за основним боргом та за відсотками, а в задоволенні вимог щодо стягнення простроченої заборгованості за комісією відмовити.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь АТ «ПУМБ» підлягають стягненню витрати у вигляді судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1 715 грн. 06 коп.

На підставі вище наведеного, керуючись ст.ст. 2-5, 76-80, 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 549-552, 1050, 1054 ЦК України;

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (; вул. Андріївська, буд.4, м. Київ, 04070) заборгованість у сумі 99 269 грн. 12 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (; вул. Андріївська, буд.4, м. Київ, 04070) витрати зі сплати судового збору у сумі 1 715 грн. 06 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Повне рішення виготовлене 25.07.2025 року.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Володимир СТЕЦЕНКО