ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року

м. Харків

справа № 642/5620/23

провадження № 22-ц/818/3888/25

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів Мальованого Ю.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Львової С.А.,

учасники справи:

позивач керівник Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова в інтересах Харківської міської ради,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова в особі представника Омарова Аміл Азад огли на ухвалу Холодногірського районного суду м. Харкова від 23 травня 2025 року в складі судді Проценко Л.Г.

в с т а н о в и в:

У вересні 2023 року керівник Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова в інтересах Харківської міської ради звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про витребування нерухомого майна, в якому просила витребувати у ОСОБА_1 на користь Харківської міської територіальної громади в особі Харківської міської ради нежитлові приміщення підвалу №І-ІІІ, V, VII, X, площею 116,7 кв.м та першого поверху №1-:-8, 19-:22, 24-:-26, 34, 35, площею 236,8 кв.м., загальною площею 353,5 кв.м, в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 та вирішити питання щодо судових витрат.

Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 23 травня 2025 року позовну заяву керівника Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова в інтересах Харківської міської ради залишено без розгляду.

На вказану ухвалу суду Шевченківська окружна прокуратура м. Харкова в особі представника Омарова Аміл Азад огли подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, вирішити питання щодо судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що станом на дату звернення прокурора з позовом до суду (27.09.2023) позовна заява відповідала вимогам ст. 177 ЦПК України. Частина 4 статті 177 ЦПК України не має зворотної дії в часі з огляду на відсутність у законодавстві вказівки про її зворотну дію. Факт подання юридичною особою або іншими особами до суду позовної заяви із зазначенням вимог та підстав такого звернення є реалізацією відповідних осіб права на судовий захист та за своєю правовою природою є процесуальною дією в розумінні ч. 3 ст. 3 ЦПК України, що зумовлює обов`язок суду розглянути спір із застосуванням до спірних правовідносин процесуального закону, чинного на дату звернення відповідної особи до суду та розгляду її позовних вимог. До того ж прокурор не має можливості замовити оцінку спірного майна, оскільки замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить або в яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб, однак прокурор не є власником спірного об`єкта. На цей час у прокурора відсутні законні повноваження та практична можливість замовити оцінку спірного майна, оскільки конкурс на визначення оцінювача не проведено, бюджетне фінансування на вказані цілі відсутнє, питання надання ретроспетивної оцінки, тобто оцінки на момент звернення до суду також законодавцем не врегульовано. Крім того, поза увагою суду залишився той факт, що позовна заява подана прокурором з позовною вимогою про витребування майна у ОСОБА_1 , як у недобросовісного набувача. Вирішення питання про здійснення органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві не підлягає застосуванню до даних позовних вимог, оскільки ОСОБА_1 є недобросовісним набувачем, а також набув спірне нерухоме майно в особи, яка не мала права його відчужувати. При цьому прокурором не подавався позов про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на підставі ст. 388 ЦК України, а при обґрунтуванні позовних вимог прокурор посилався на недобросовісність дій всіх набувачів спірного майна, в тому числі, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Саме позовній вимозі про витребування майна у недобросовісного набувача суд має надати оцінку під час розгляду справи.

28 липня 2025 року за допомогою системи «Електронний суд» ОСОБА_1 через свого представника до суду апеляційної інстанції подав додаткові пояснення у справі, в яких вважав ухвалу законною, а апеляційну скаргу необґрунтованою.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова в особі представника Омарова Аміл Азад огли необхідно задовольнити, ухвалу суду скасувати.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що прокурор не усунув визначених судом недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, а тому провадження у справі є таким, що відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України, зокрема, вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України, отже позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у вересні 2023 року керівник Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова в інтересах Харківської міської ради звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про витребування нерухомого майна, в якому просила витребувати у ОСОБА_1 на користь Харківської міської територіальної громади в особі Харківської міської ради нежитлові приміщення підвалу №І-ІІІ, V, VII, X, площею 116,7 кв.м та першого поверху №1-:-8, 19-:22, 24-:-26, 34, 35, площею 236,8 кв.м., загальною площею 353,5 кв.м, в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 та вирішити питання щодо судових витрат.

На обґрунтування позову зазначено, що постановою Східного апеляційного господарського суду від 16.03.2021 у справі №922/787/20 було визнано незаконним та скасовано рішення ХМР від 21.02.2018 щодо відчуження об`єкта комунальної власності спірних нежитлових приміщень та визнано недійсним договір їх купівлі-продажу ФОП ОСОБА_3 . Проте, спірні нежитлові приміщення були продані ФОП ОСОБА_3 ОСОБА_2 , який у свою чергу продав їх відповідачу ОСОБА_1 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2023 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку загального провадження.

Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 08 травня 2025 року позовну заяву керівника Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова в інтересах Харківської міської ради залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Зі змісту вказаної ухвали вбачається, що беручи до уваги вимоги п. 2 ч. 4 ст. 177 ЦПК України, п. 3 ч. 2 ст. 185 ЦПК України, Закон України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» №4292-IX від 12.03.2025 року, висловлену позицію учасників процесу, обраний позивачем спосіб захисту, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без руху, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості оцінки предмету позову, здійсненої в порядку, визначеному Законом, станом на дату подання позовної заяви.

На виконання ухвали суду від 14 травня 2025 року про залишення позовної заяви без руху прокурор у своїх письмових поясненнях посилався на п.2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України №4292-ІХ щодо зворотної дії Закону лише в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на момент подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом, а також у частині порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування чи визнання права. При цьому абз.2 ч.4 ст.177 ЦПК України не містить умов та порядку компенсації вартості нерухомого майна, а також порядку обчислення та перебігу граничного строку, оскільки є нормою процесуального права, а ч.4 ст.177 ЦПК України не має зворотної дії в часі.

Окремо звернуто увагу на те, що ця норма не могла б мати зворотної дії в часі в силу ст.58 Конституції України, оскільки ч.4 ст.177 ЦПК України погіршує становище позивача внаслідок додаткових вимог позовної заяви, а відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до Законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій.

Також звернуто увагу на те, що п.4 Закону України від 12.03.2025 №4292-ІХ зобов`язано Кабінет Міністрів України протягом 3-х місяців провести відповідні дії, однак вказані питання не врегульовано і механізм реалізації нововведених норм ЦК України на цей час відсутній.

У позивача є єдина оцінка майна, яка проведена його дійсним власником (Харківською міською радою) у розмірі 844 869,60 грн., визначеної на підставі договору купівлі продажу спірного майна №5631-В-С від 04.09.2018, яка була використана при пред`явленні позову до Господарського суду Харківської області. В подальшому ОСОБА_3 майно було продано ОСОБА_2 , а останнім ОСОБА_1 і у прокурора відсутні законні повноваження та практична можливість замовити оцінку спірного майна, оскільки конкурс на визначення оцінювача не проведено, бюджетне фінансування відсутнє, а питання оцінки на момент звернення до суду не урегульовано.

Прокурор звертав увагу на висновки Великої Палати Верховного Суду, сформовані за результатом вирішення питання про повноваження суду на стадії відкриття провадження. Зазначав, що визначення предмета спору та обрання способу захисту є правом позивача, а встановлення обґрунтованості позову обов`язком суду під час розгляду справи, а не є оцінкою на стадії відкриття провадження. Оцінку вимоги про витребування з чужого незаконного володіння суд має надати під час розгляду справи.

Також судом при залишенні позовної заяви без руху не зазначено номер депозитного рахунку на який прокурор має внести грошову суму визначену ст.390 ЦК України.

Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 23 травня 2025 року позовну заяву керівника Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова в інтересах Харківської міської ради залишено без розгляду.

Відповідно до статті 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до частини першої статті 2ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Згідно з частиною першою, п`ятою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів; жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (в редакції, чинній на дату подачі позову).

Відповідно до ч. 11 ст. 187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Залишення позову без розгляду це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Матеріали справи свідчать про те, що у вересні 2023 року керівник Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова в інтересах Харківської міської ради звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про витребування нерухомого майна.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2023 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку загального провадження.

09 квітня 2025 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» від 12 березня 2025 року, згідно з яким ст. 390 ЦК України доповнено ч. 5 наступного змісту: «Суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві.

Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. Перерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку суду здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади.

Держава чи територіальна громада, яка на підставі рішення суду компенсувала добросовісному набувачеві вартість майна, набуває право вимоги про стягнення виплачених грошових коштів як компенсації вартості майна до особи, з вини якої таке майно незаконно вибуло з володіння власника. Порядок компенсації, передбачений цією частиною, не застосовується щодо об`єктів приватизації, визначених Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Для цілей цієї статті під вартістю майна розуміється вартість майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви».

Частину 4 статті 177 ЦПК України доповнено абзацом 2 такого змісту: «У разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви».

У зв`язку із набранням чинності Закону України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 08 травня 2025 року позовну заяву керівника Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова в інтересах Харківської міської ради залишено без руху та надано строк для усунення недоліків шляхом подання доказів, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості оцінки предмету позову, здійсненої в порядку, визначеному Законом, станом на дату подання позовної заяви.

Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 23 травня 2025 року позовну заяву керівника Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова в інтересах Харківської міської ради залишено без розгляду на підставі п. 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що прокурор не усунув визначених судом недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, а тому провадження у справі є таким, що відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України, зокрема, вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України, отже позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява, подана прокурором 27 вересня 2023 року, відповідала вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, в редакції, чинній на дату звернення до суду.

Нова редакція ч. 4 ст. 177 ЦПК України набула чинності 09 квітня 2025 року, тобто після подачі позовної заяви та після відкриття провадження у даній справі.

Застосовуючи вимоги ч. 4 ст. 177 ЦПК України, суд першої інстанції посилався на Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача», якими передбачено зворотну дію в часі положень цього Закону в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна.

Однак, пунктом 2 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» передбачено, що положення цього Закону мають зворотну дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом, а також у частині порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування чи визнання права щодо: нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до дня набрання чинності цим Законом; нерухомого майна, щодо якого на момент його передачі першому набувачеві законом не була встановлена необхідність державної реєстрації правочину або реєстрації права власності і дата його передачі першому набувачеві передує дню набрання чинності цим Законом.

Суд першої інстанції не звернув уваги на ту обставину, що Законом не передбачено зворотну дію в часі положень ч. 4 ст. 177 ЦПК України та послався на положення закону, які не підлягають застосуванню у даній справі.

За таких обставин залишення позову без розгляду на підставі частини 13 статті 187 ЦПК України колегія суддів вважає помилковим, оскільки на час звернення позивача з цим позовом до суду позовна заява відповідала вимогам ч.4 ст.177 ЦПК України в редакції, яка діяла на той час.

Крім того, заслуговують на увагу твердження прокурора, викладені в апеляційній скарзі про те, що позивач як особа, якій належить право на звернення до суду з позовом за захистом свого права та інтересу, самостійно визначає порушене, невизнане чи оспорюване право або охоронюваний законом інтерес, що потребують судового захисту, та спосіб захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб, який не суперечить закону, а тому суд не в праві на стадії підготовчого провадження вирішити питання про ефективність обраного способу захисту позивачем.

Виходячи з того, що ухвалу суду постановлено з порушенням норм процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, судова колегія вважає за необхідне відповідно до статті 379 ЦПК України апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Оскільки наразі вирішується лише процесуальне питання, а не розглядається справа по суті, тому підстав для розподілу судового збору за розгляд справи апеляційним судом не вбачається.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова в особі представника Омарова Аміл Азад огли задовольнити.

Ухвалу Холодногірського районного суду м. Харкова від 23 травня 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді Ю.М. Мальований

В.Б. Яцина