УХВАЛА

29 липня 2025 року

м. Київ

справа № 754/2148/25

провадження № 61-8497зно25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув заявлений ОСОБА_1 відвід

судді-доповідачеві Фаловській І. М. від участі у розгляді заяви ОСОБА_1 про перегляд ухвали Верховного Суду від 23 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Голови Правління Національного банку України про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

17 березня 2025 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 11 лютого 2025 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 20 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Голови Правління Національного банку України про відшкодування шкоди.

Верховний Суд ухвалою від 19 березня 2025 року у відкритті касаційного провадження за вказаною касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 11 лютого 2025 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 20 лютого 2025 року відмовив.

24 березня 2025 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду заяву про перегляд ухвали Верховного Суду від 19 березня 2025 року за нововиявленими обставинами.

Верховний Суд ухвалою від 01 квітня 2025 року у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали Верховного Суду від 19 березня 2025 року за нововиявленими обставинами відмовив.

07 квітня 2025 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду заяву про перегляд ухвали Верховного Суду від 01 квітня 2025 року за нововиявленими обставинами.

Верховний Суд ухвалою від 09 квітня 2025 року у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали Верховного Суду від 01 квітня

2025 року за нововиявленими обставинами відмовив.

14 квітня 2025 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду заяву про перегляд ухвали Верховного Суду від 09 квітня 2025 року за істотними для справи обставинами, що не були встановлені судом в ухвалі (нововиявленими обставинами).

Верховний Суд ухвалою від 15 квітня 2025 року у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали Верховного Суду від 09 квітня

2025 року за істотними для справи обставинами, що не були встановлені судом в ухвалі (нововиявленими обставинами) відмовив.

17 квітня 2025 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду заяву про перегляд ухвали Верховного Суду від 15 квітня 2025 року за істотними для справи обставинами, що не були встановлені судом в ухвалі (нововиявленими обставинами).

Верховний Суд ухвалою від 24 квітня 2025 року у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали Верховного Суду від 15 квітня

2025 року за істотними для справи обставинами, що не були встановлені судом в ухвалі (нововиявленими обставинами), відмовив.

05 травня 2025 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду заяву про перегляд ухвали Верховного Суду від 24 квітня 2025 року за істотними для справи обставинами, що не були встановлені судом в ухвалі (нововиявленими обставинами).

Верховний Суд ухвалою від 08 травня 2025 року у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали Верховного Суду від 24 квітня

2025 року за істотними для справи обставинами, що не були встановлені судом в ухвалі (нововиявленими обставинами), відмовив.

12 травня 2025 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду заяву про перегляд ухвали Верховного Суду від 08 травня 2025 року за істотними для справи обставинами, що не були встановлені судом в ухвалі (нововиявленими обставинами).

Верховний Суд ухвалою від 13 травня 2025 року у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали Верховного Суду від 08 травня

2025 року за істотними для справи обставинами, що не були встановлені судом в ухвалі (нововиявленими обставинами), відмовив.

19 травня 2025 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду заяву про перегляд ухвали Верховного Суду від 13 травня 2025 року за істотними для справи обставинами, що не були встановлені судом в ухвалі (нововиявленими обставинами).

У зазначеній заяві ОСОБА_1 заявив недовіру складу суду.

Верховний Суд ухвалою від 26 травня 2025 року заявлений ОСОБА_1 відвід суддям Верховного Суду Коломієць Г. В., Гульку Б. І., Луспенику Д. Д. визнав необґрунтованим та передав для вирішення зазначеного питання іншому судді.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 травня 2025 року заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду призначено судді Верховного Суду Карпенко С. О.

Верховний Суд ухвалою від 28 травня 2025 року у задоволенні заяви

ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду Коломієць Г. В., Гулька Б. І., Луспеника Д. Д. відмовив.

03 червня 2025 року ОСОБА_1 на офіційну електронну адресу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надіслав заяву про перегляд ухвали Верховного Суду від 28 травня 2025 року.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу від 03 червня 2025 року вказану заяву передано судді-доповідачеві

Карпенко С. О.

У вказаній заяві ОСОБА_1 , з поміж іншого, заявив недовіру судді-доповідачеві Карпенко С. О.

Верховний Суд ухвалою від 06 червня 2025 року визнав необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Карпенко С. О. від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до Голови Правління Національного банку України про відшкодування шкоди.

Заяву про відвід передав для вирішення зазначеного питання у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.

Верховний Суд ухвалою від 23 червня 2025 року у заявленому ОСОБА_1 в ухвалі про перегляд судового рішення відводі судді-доповідачеві

Карпенко С. О. від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до Голови Правління Національного банку України про відшкодування шкоди відмовив.

Верховний Суд ухвалою від 25 червня 2025 року відмовив у відкритті провадження за нововиявленими обставинами за заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали Верховного Суду від 28 травня 2025 року.

04 липня 2025 року ОСОБА_1 на офіційну електронну адресу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надіслав заяву про перегляд судового рішення, в якій заявник просить скасувати ухвалу Верховного Суду від 23 червня 2025 року.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу від 04 липня 2025 року вказану заяву передано судді-доповідачеві

Фаловській І. М.

Крім того, у вказаній заяві ОСОБА_1 заявив відвід судді-доповідачеві Фаловській І. М., зокрема зазначив наступне: «Я вищевказаному судді не довіряю і це моє право (ст. 21 КУ) з яким ви зобов`язані рахуватися, бо це право вище за рангом виконання чим усі статті ЦПКУ - це і є конституційним принципом «Верховенства права»… це буде наочний злочин, якщо знову цей суддя буде розглядати і вирішувати цю заяву».

Заявлений ОСОБА_1 відвід судді-доповідачеві Фаловській І. М.

є необґрунтованим з таких підстав.

Відповідно до статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою-третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України).

У частині четвертій статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України

«Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини

(далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом.

Згідно з прецедентною практикою ЄСПЛ об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав

(і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

Так, суд враховує правовий висновок ЄСПЛ, викладений в рішеннях у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (заява № 33958/96), «Білуха проти України» (заява № 33949/02)), відповідно до якого безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. При вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При цьому, вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду.

Разом з цим, Верховний Суд зазначає, що суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці суддів, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Доводи заявника не свідчать про наявність підстав, передбачених статтями

36, 37 ЦПК України; заявник належним чином не обґрунтував підстав для відводу судді-доповідача Фаловській І. М. від участі у розгляді заяви

ОСОБА_1 про перегляд ухвали Верховного Суду від 23 червня 2025 року.

Ураховуючи необґрунтованість заявленого ОСОБА_1 відводу

судді-доповідачеві Фаловській І. М., питання про відвід судді відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою

статті 33 ЦПК України.

Керуючись статтями 33, 37, 36, 40 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заявлений ОСОБА_1 відвід судді-доповідачеві Фаловській Ірині Миколаївні визнати необґрунтованим.

Заявлений ОСОБА_1 відвід судді-доповідачеві Фаловській Ірині Миколаївніпередати для вирішення зазначеного питання у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Фаловська