ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

29 липня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/1053/25

Головуючий у першій інстанції - Маринченко О.А.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/965/25

Суд у складі:

головуючого - судді Євстафіїва О.К.,

суддів: Скрипки А.А., Шарапової О.Л.,

за участю секретаря Зеляк Ю.Г.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області,

особа, яка подала апеляційну скаргу: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області,

на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 березня 2025 року; дата складання повного тексту рішення: 21.03.2025, місце його ухвалення: м. Чернігів,

в с т а н о в и в:

У січні 2025 р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі за текстом - ГУ ПФУ в Чернігівській області), в якому просив стягнути за рахунок коштів Державного бюджету України 100000 грн 00 коп. відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області та отримує пенсію по 3 групі інвалідності внаслідок захворювання, отриманого в період проходження служби, у розмірі пенсії за вислугу років відповідно до ст. 23 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.09.2024, яке вступило в законну силу 21.10.2024, зобов`язано ГУ ПФУ в Чернігівській області здійснити перерахунок пенсії позивачу з 01.02.2023 на підставі оновленої довідки від 04.06.2024 № ФЧ 45260 про розмір грошового забезпечення, складеної ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на 01.01.2023 та виплатити без обмеження її максимальним розміром, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум. ГУ ПФУ в Чернігівській області на виконання вказаного рішення здійснило перерахунок пенсії позивача з 01.02.2023, а доплату пенсії за період з 01.02.2023 по 31.10.2024 у сумі 204023 грн 19 коп. нараховано, але не виплачено. Тому ОСОБА_1 звернувся із заявою про примусове виконання рішення до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Чернігівській області Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі за текстом - Відділ примусового виконання рішень). Постановою державного виконавця Відділу від 19.12.2042 відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1, однак рішення ні в добровільному, ні в примусовому порядку не виконано. Протиправним тривалим невиконанням ГУ ПФУ в Чернігівській області зазначеного вище рішення ОСОБА_1 заподіяна моральна шкода, що полягає у душевних стражданнях внаслідок неможливості реалізувати своє конституційне право на належний розмір пенсійного забезпечення.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково: стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 2000 грн 00 коп. на відшкодування моральної шкоди. Ухвалюючи його, суд виходив з того, що відповідно до характеру страждань, які зазнав позивач, їх тривалості, а також вимушених змін в життєвих стосунках, керуючись принципами розумності, справедливості та співмірності, останньому належить сатисфакція в сумі 2000 грн 00 коп.

В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Чернігівській області просить скасувати вказане рішення в частині задоволених позовних вимог і відмовити у їх задоволенні. Доводи скарги зводяться до того, що у справі нема достатніх доказів заподіяння позивачу моральної шкоди, про причинний зв`язок між шкодою і протиправними діяннями (бездіяльністю) відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити її без задоволення, а рішення суду І інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає відхиленню.

У справі встановлено таке.

Відповідно до копії довідки серії МСЕ-ЧНВ № 007875, ОСОБА_1 має інвалідність 3 групи внаслідок захворювання, отриманого в період проходження військової служби (арк. 18).

Згідно з копією листа ГУ ПФУ в Чернігівській області від 20.11.2024 № 16378-15274/1-02/8-2500/24, ОСОБА_1 перебуває на обліку в цьому Управлінні та отримує пенсію по 3 групі інвалідності внаслідок захворювання, отриманого в період проходження військової служби, в розмірі пенсії за вислугу років відповідно до ст. 23 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 90% грошового забезпечення. На виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.09.2024 у справі № 620/11388/24 у жовтні 2024 р. Управлінням проведено перерахунок пенсії позивача з 01.02.2023 на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 без обмеження пенсії максимальним розміром в розмірі 90% грошового забезпечення. Нарахована йому пенсія на 01.02.2023 становить 38702 грн 88 коп., яка виплачується з 01.11.2024. Різниця пенсії на виконання вищевказаного рішення суду за період з 01.02.2023 по 31.10.2024 склала 204023 грн 19 коп. Виплата цієї суми буде проведена в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат (арк. 9).

Постановою виконавця Відділу примусового виконання рішень від 19.12.2024 відрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа № 620/11388/24 від 19.11.2024, виданого Чернігівським окружним адміністративним судом, про зобов`язання ГУ ПФУ в Чернігівській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023 на підставі оновленої довідки від 04.06.2024 № ФЧ45260 про розмір грошового забезпечення, складеної ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на 01.01.2023, та виплатити без обмеження її максимальним розміром, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум (копія постанови - арк. 10).

Інші докази про обставини, які мають значення для справи, відсутні.

Аналізуючи надані докази і норми права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить таких висновків.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.09.2024 у справі № 620/11388/24 в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Чернігівській області здійснити доплату пенсії ОСОБА_1 на підставі оновленої довідки від 04.06.2024 № ФЧ45260 про розмір грошового забезпечення, складеної ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на 01.01.2023, та виплатити без обмеження її максимальним розміром, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум не виконується безпідставно тривалий час - принаймні з 19.12.2024 (дата відкриття вищевказаного виконавчого провадження).

Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органів державної влади при здійсненні ними своїх повноважень відшкодовується державою незалежно від вини цих органів.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції», п. 40; від 28.07.1999 у справі «Імобільяре Саффі» проти Італії», заява № 22774/93, п. 66).

Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою (рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00, п. 44, від 20.07.2004). Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному та вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення від 26.04.2005 у справі «Сокур проти України», заява № 29439/02, та від 19.02.2009 у справі «Крищук проти України», заява № 1811/06).

ЄСПЛ також зазначив, що у випадках, коли йдеться про відшкодування матеріальної шкоди, національні суди мають явно кращі можливості визначати наявність такої шкоди та її розмір. Але інша ситуація, коли йдеться про моральну шкоду. Існує обґрунтована і водночас спростовна презумпція, що надмірно тривале провадження даватиме підстави для відшкодування моральної шкоди (рішення у справі «Скордіно проти Італії», заява № 36813/97, пп. 203 - 204, та рішення у справі «Вассерман проти Росії», заява № 21071/05, п. 50). Суд вважає таку презумпцію особливо незаперечною у випадку надмірної затримки у виконанні державою винесеного проти неї судового рішення, враховуючи те, що недотримання державою свого зобов`язання з повернення боргу після того, як заявник, пройшовши через судовий процес, домігся успіху, неминуче викликатиме у нього почуття розпачу (рішення від 07.05.2002 в справі «Бурдов проти Росії», п. 100). Заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс (рішення від 01.07.2010 в справі «Недайборщ проти Росії», п. 9.3).

Суд погоджується з твердженнями ОСОБА_1 (фізичної особи) про те, що бездіяльністю ГУ ПФУ в Чернігівській області (органу державної влади), яка виражається у невиплаті доплати до його пенсії за період з 01.02.2023 по 31.10.2024 у сумі 204023 грн 19 коп., йому завдано втрат немайнового характеру у виді душевних страждань внаслідок неможливості реалізувати своє конституційне право на належний розмір пенсійного забезпечення. Розмір відшкодування цієї шкоди місцевим судом визначено правильно: з урахуванням встановлених і описаних вище характеру й способу завдання цієї шкоди та тривалості її перетерплювання.

Доводи апеляційної скарги відкидаються як такі, що суперечать встановленим і описаним вище обставинам справи та визначеним відповідно до них правовідносинам.

Отож оскаржуване рішення є законним і підстав для його скасування нема.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 березня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: