УХВАЛА

04 серпня 2025 року м. Мукачево Справа №303/4794/22

2-ві/303/5/25

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Кость В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді Полянчука Богдана Івановича по справі

за позовом ОСОБА_1

до відповідачів (1) Мукачівської міської ради

(2) ОСОБА_2

третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області

про визнання недійсними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Полянчука Богдана Івановича перебуває вищевказана цивільна справа.

18 липня 2023 року позивач подав до суду заяву про відвід судді Полянчука Богдана Івановича, з посиланням на фактичну наявність обставин, які викликають сумнів в його об`єктивності та неупередженості, а саме: через систематичне надання слова представнику Мукачівської міської ради, який не має повноважень на представництво, в той час як її клопотання відхиляються без належного обґрунтування; звертання із запитаннями до представника відповідача раніше, ніж заслуховує думку позивача і винесення рішення керуючись позицією іншої сторони, не враховування аргументів позивача; прояв неповаги до рішення вищої інстанції та формальне ставлення до розгляду справи, образи представників позивача, зокрема адвоката Рижикова назвав «Рижік», перебивання виступів адвоката, не надання слова для пояснень, демонстрацію агресивної поведінки та виявлення неприязні до позивача, відмову у допуску представника за довіреністю, не ухвалення рішення належною ухвалою та не прийняття рішення з приводу заявленого клопотання.

На підставі ухвали судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Полянчука Б. І. від 21 липня 2025 року заявлений ОСОБА_1 відвід було визнано необґрунтованим, а вирішення питання про відвід передано на розгляд іншому судді.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу розподілено судді Кость В.В.

На підставі частини восьмої статті 40 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 13 статті 7 Цивільного процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Розглянувши заяву позивача про відвід судді та дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Приписами ст. 36 Цивільного процесуального кодексу України визначені окремі підстави для відводу судді. Зокрема до таких законодавець відніс обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді (п. 5 частини першої), на що і посилається позивач.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

При цьому, суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже "правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене". Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Надаючи правову оцінку зазначеним у заяві про відвід доводам та аргументам позивача відносно необхідності відводу головуючого по справі слід зазначити, що заявлений відвід не містить об`єктивних та доказово підтверджених даних, які б свідчили про необ`єктивність та упередженість судді, чи про наявність будь-якого іншого суб`єктивного та об`єктивного критерію для його відводу.

Крім того, згідно з приписами частини четвертої статті 36 Цивільного процесуального кодексу України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

У спірній по справі ситуації фактичну наявність має саме незгода позивача з процесуальним рішеннями судді у межах розгляду даної цивільної справи та її особистісне сприйняття окремих обставин судового розгляду справи, які не є свідченням необ`єктивності та неупередженості судді.

Інших об`єктивних та доказово підтверджених даних, які б свідчили про необ`єктивність та упередженість судді, чи про наявність будь-якого іншого суб`єктивного та об`єктивного критерію для відводу судді, відповідачем не зазначено.

Також слід врахувати те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria,) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000XII). Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38). 29. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 43).

За таких обставин, заява про відвід судді Полянчука Богдана Івановича задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 36, 37, 39, 40, 41, 260, 353 Цивільного процесуального кодексу України

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про відвід судді Полянчука Богдана Івановича відмовити.

2. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Кость