Справа № 344/6693/25
Провадження № 22-ц/4808/1302/25
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М.
Суддя-доповідач Мальцева Є.Є.
У Х В А Л А

31 липня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі судді Мальцевої Є.Є., ознайомившись з апеляційною скаргою Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», Головного сервісного центру МВС в особі Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях (ТСЦ МВС № 2641) про визнання права власності на транспортний засіб,

в с т а н о в и в:

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 липня 2025 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб (автомобіль) марки Volkswagen, моделі Passat, 2012 року випуску.

Не погодившись з рішенням суду, представник відповідача Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях подав апеляційну скаргу.

Проте, апеляційне провадження у справі не може бути відкрито виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо апеляційна скарга подана представником і ці документи раніше не подавалися.

Підписант Гриньків І.М. від імені апелянта сформував у системі «Електронний суд» апеляційну скаргу Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 липня 2025 року.

До апеляційної скарги, на підтвердження своїх повноважень, як представника апелянта, Гриньків І.М. додав витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях, в якому зазначено, що керівником цієї юридичної особи є Панчишин М.Ю., а також довіреності у порядку передоручення від 14.01.2025 року.

Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника (частини перша, третя статті 58 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 58 ЦПК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.

У частині першій статті 60 ЦПК України визначено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

У пунктах 18, 25 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 303/4297/20 (провадження № 14-105цс21) вказано, що починаючи з 29 грудня 2019 року, самопредставництво юридичної особи допускає можливість вчинення у суді процесуальних дій від її імені не тільки керівником або членом виконавчого органу, але й будь-якою іншою особою, уповноваженою на такі дії за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом). Тому можливість участі у справі за правилами самопредставництва юридичної особи того, хто не є її керівником або членом її виконавчого органу, слід підтверджувати або приписом відповідного закону, або приписом статуту чи положення цієї особи, або умовами трудового договору (контракту), зокрема посадовою інструкцією (у разі, якщо такого договору у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника). Якщо інше не передбачено саме цими документами, уповноважений діяти у суді за правилами самопредставництва юридичної особи, має всі права відповідного учасника справи. Зазначене не виключає можливості додаткового подання до суду довіреності юридичної особи, проте самостійно вона не підтверджує повноваження діяти за правилами самопредставництва.

Отже, з 29 грудня 2019 року самопредставництво юридичної особи, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування (в адміністративному судочинстві - також суб`єкта владних повноважень, який не є юридичною особою) у цивільному, господарському й адміністративному судочинствах можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). У разі, якщо такого договору (контракту) у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника (наприклад, є посилання на посадову інструкцію), то поряд із підтвердженням наявності трудових відносин, такий працівник подає відповідний документ юридичної особи (зокрема, посадову інструкцію), у якому визначений його обов`язок представляти інтереси цієї особи в суді (діяти за правилами її самопредставництва), а за наявності - також обмеження відповідних повноважень.

Наявність або відсутність у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємств та громадських формувань даних про такого працівника, який поряд із керівником має право вчиняти дії від імені юридичної особи, не впливає на обов`язок останньої підтвердити повноваження цього працівника діяти у судовому процесі на підставі закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), зокрема обсяг цих повноважень.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2024 року у справі № 910/16580/23 (провадження № 12-30гс24) зазначено, що «частина перша статті 10 цього Закону передбачає, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

У разі, якщо відповідні відомості щодо особи, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи на засадах самопредставництва, внесені до Реєстру, ці відомості є офіційним та достатнім підтвердженням того, що юридична особа діє в суді через певну особу на засадах самопредставництва (з урахуванням відповідних обмежень повноважень, якщо такі є).

До апеляційної скарги не додано будь-яких документів, які б підтверджували статус Гриньківа І.М. (положення, наказ про призначення на посаду, посадова інструкція тощо), як особи уповноваженої діяти від імені Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях у порядку самопредставництва.

У Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань також відсутні відомості про Гриньківа І.М., як особу, яка уповноважена вчиняти дії від імені Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях у порядку самопредставництва.

За цих обставин сама по собі сформована в порядку передоручення в підсистемі «Електронний суд» довіреність, не підтверджує повноваження особи, яка підписала апеляційну скаргу, діяти від імені Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях у порядку самопредставництва.

Зважаючи на викладене, на підтвердження повноважень на подання та підписання апеляційної скарги у справі в порядку самопредставництва скаржник має надати суду належним чином засвідчені докази того, що представник обіймає певну посаду (наказ, трудовий договір); докази, що дозволяють встановити обсяг повноважень (статут, положення, трудовий договір (контракт), посадову інструкцію), які би засвідчували можливість підписанта діяти від імені апелянта.

Крім того відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 3 ст. З ЦПК провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

П.п. 1 п. 1 ч. 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пп. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Зі змісту положень п. 2 ч.1 ст. 176 ЦПК України вбачається, що у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 910/13737/19 (провадження № 12-36гс20) зроблено висновок про те, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці.

Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову.

Оскільки із матеріалів поданої апеляційної скарги не вбачається ціни позову (відсутнє визначення вартості спірного майна), тому неможливо визначити розмір судового збору, який підлягав сплаті при поданні позовної заяви за вимогу майнового характеру, у зв`язку з чим апелянт при сплаті судового збору має підтвердити відповідність такої сплати належними доказами (позовна заява з визначеною ціною позову, майнова оцінка нерухомого майна та земельної ділянки або інші належні докази).

Таким чином, апелянт зобов`язана надати докази вартості об`єкту, самостійно обґрунтувати розмір судового збору щодо вимоги про визнання права власності на транспортний засіб та сплатити судовий збір за такими реквізитами:

отримувач: ГУК в Iв.-Фр.об./ТГ Ів.-Фр./ 22030101; ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); номер рахунку - UA0009612; наявність відомчої ознаки: «80» Апеляційні суди; назва суду: Івано-Франківський апеляційний суд.

При цьому, при заповненні платіжного документа потрібно зазначити вищевказані реквізити, а також у графі «Код платника» слід зазначити: *;101;_____________________ (реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);судовий збір, за позовом _________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Івано-Франківський апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа).

Відповідно до ч.2 ст.357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

У разі, якщо апелянт не усуне недоліки апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та буде повернута апелянту.

На підставі вищевикладеного, апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду в апеляційній інстанції без усунення вказаних недоліків.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 185, 356, 357 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 липня 2025 року залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків апеляційної скарги - протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є.Є Мальцева