ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3611/25 Справа № 183/7090/24 Суддя у 1-й інстанції - Майна Г. Є. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Космачевської Т.В.,

суддів: Агєєва О.В., Халаджи О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2024 року в цивільній справі номер 183/7090/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 26 січня 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №611834955, шляхом підписання електронним цифровим підписом позичальника, за умовами якого позичальник отримав фінансовий кредит в розмірі 22 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності та зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки, у порядку та на умовах, визначених договором, чого відповідачем зроблено не було, виникла заборгованість.

28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, крім того 28 листопада 2018 року, 28 листопада 2019 року, 31 грудня 2020 року та 31 грудня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладались окремі додаткові угоди до договору факторингу №28/1118-01. За умовами правочинів до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до боржників первісного кредитора, в тому числі й до боржника ОСОБА_1 , про що зазначено у відповідному реєстрі боржників.

В подальшому, а саме 30 жовтня 2023 року, між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу №30/1023-01, згідно з умовами якого до останнього перейшло право вимоги до боржників, в тому числі й до боржника ОСОБА_1 , про що зазначено у відповідному реєстрі боржників.

Разом з тим, 14 червня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу №14/06/24, згідно з умовами якого до останнього перейшло право вимоги до боржників, в тому числі й до боржника ОСОБА_1 , за кредитним договором №611834955 від 26 січня 2022 року, про що зазначено у відповідному реєстрі боржників.

Загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором №611834955 від 26 січня 2022 року, право вимоги за яким отримано ТОВ «Юніт Капітал», на момент подання позовної заяви становить 24041,60 грн, з якої: 22000,00 грн заборгованість за кредитом та 2041,60 грн заборгованість з несплачених відсотків за користуванням кредитом.

Позивач зазначав про те, що з моменту отримання прав вимог до відповідача за вищезазначеним кредитним договором, нарахування жодних штрафних санкцій не здійснювалося, відповідач, у свою чергу, не здійснював жодного платежу на погашення заборгованості, ані на користь позивача, ані на користь первісних кредиторів.

Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №611834955 від 26 січня 2022 року в розмірі 24041,60 грн, яка складається з 22000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 2041,60 грн - заборгованість за відсотками, а також судові витрати зі сплати судового збору та витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2024 року в задоволенні позову Товариству з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Із вказаним рішенням не погодився позивач ТОВ «Юніт Капітал», подав апеляційну скаргу, просив скасувати рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2024 року в справі №183/7090/24 та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача судові витрати, понесені в суді першої та апеляційної інстанції у вигляді сплати судового збору, а також витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 9000,00 грн.

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції підлягає таким, що ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та невідповідністю висновків суду, обставинам справи.

Позивачем доведено факт виконання зобов`язання первинного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та перерахування на рахунок відповідача суми в розмірі 22000,00 грн. В свою чергу, відповідачем жодних доказів, що спростовують вимоги Позивача не надано.

Наявність підписів різних уповноважених осіб Товариства на різних документах обумовлена виключно зміною керівного складу юридичної особи та жодним чином не впливає на чинність та юридичну силу вказаних документів.

Договір факторингу №28/1118-01 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме 28.11.2018 року - 31.12.2022 року. Право вимоги за кредитним №611834955 від 26.01.2022 року перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» - 05.05.2022, відповідно до підписання сторонами реєстру прав вимоги №175.

30.10.2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 30/1023-01, строк дії якого закінчується 31 грудня 2024 року, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором №611834955 від 26.01.2022 року.

14.06.2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу №14/06/24 відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Таким чином, позивач є належним кредитором та отримав дійсне право вимоги за кредитним договором № 611834955 від 26.01.2022 року.

Дані обставини та докази спростовують висновки суду першої інстанції про те, що позивач не набув права вимоги до ОСОБА_1 , оскільки вказані права вимоги були передані (відступлені) від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 05.05.2022 року, тобто після укладення кредитного договору 26.01.2022 року та виникнення заборгованості у лютому 2022 року, які позивач набув у червні 2024 року.

Посилання суду першої інстанції, на недоведеність переходу права вимоги в зв`язку з тим, що позивачем не долучено докази, що підтверджують оплату договорів факторингу є помилковими.

Факт перерахування кредитних коштів належним чином підтверджується наявними в матеріалах справи платіжним дорученням та довідкою банка.

Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат: судовий збір за подання позовної заяви: 2422,40 грн; судовий збір за подання апеляційної скарги: 3633,60 грн; витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи в суді першої інстанції: 5000,00 грн; витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи в апеляційному суді: 4000,00 грн.

Від ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Тронько В.В., надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив апеляційний суд залишити апеляційну скаргу без задоволення.

З матеріалів наданих позивачем разом із позовною заявою вбачається, що доказів направлення на адресу відповідача письмового повідомлення про зміну кредитора відповідно до п. 5.21 договору №611834955 від 26.01.2022 року не надано.

З аналізу положень договору факторингу від 28.11.2018 року №28/1118-01 та долучених до матеріалів справи доказів вбачається відсутність доказів оплати за договором факторингу, повідомлення боржника про відступлення права вимоги за кредитним договором.

Відтак, установити, коли та на підставі чого у ТОВ «Таліон Плюс» виникло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №611834955, та чи на момент укладення договору факторингу від 30.10.2023 року ТОВ «Таліон Плюс» мало таке право, належними та допустимими доказами не доведено.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що договір факторингу від 04.08.2023 року №14/06/24 був виконаний, оскільки, підписаний сторонами угоди акт прийому-передачі реєстру боржників, відсутні.

Таким чином, позивачем не надано належних доказів того, що відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором від початкового кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до кінцевого фактора ТОВ «Юніт Капітал».

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 26 січня 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії №611834955, за умовами якого кредитор надає позичальнику кредит у сумі 22 000,00 грн. строком на 30 днів, а саме до 25 лютого 2022 року, зі сплатою дисконтних відсотків в розмірі 76,65% річних, що становить 0,21% від суми кредиту за кожен день користування. Разом з тим, сторони погодили, що в разі продовження дисконтного періоду нарахування відсотків відбувається за індивідуальною ставкою в розмірі 383,25% річних (а.с. 12зв-15зв).

До матеріалів справи долучено платіжне доручення про перерахування коштів 26 січня 2022 року на суму 22000,00 грн, довідку №06/2024 щодо перерахунку коштів боржникові, паспорт споживчого кредиту (а.с. 32, 33-34,11-12 ).

28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, згідно з умовами якого до останнього перейшло право вимоги до Боржників первісного кредитора, в тому числі й до боржника ОСОБА_1 , про що зазначено у витягу з реєстру прав вимоги 175 від 05.05.2022 року, за кредитним договором №611834955 від 26 січня 2022 року. (а.с. 36-41, 49-50).

Додатковими угодами №19 від 28.11.2019, №26 від 31.12.2020 та №27 від 31.12.2021 вносились зміни до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до яких, зокрема, строк його дії було продовжено до 31.12.2022 року включно (а.с. 42, 43-47зв, 48).

З розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 має заборгованість за договором 611834955 від 26 січня 2022 року у розмірі 24041,60 грн, з якої: 22000,00 грн заборгованість за кредитом та 2041,60 грн заборгованість з несплачених відсотків за користуванням кредитом (а.с. 52-52зв).

30 жовтня 2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу №30/1023-01, згідно з умовами якого до останнього перейшло право вимоги до боржників, в тому числі й до боржника ОСОБА_1 , про що зазначено у відповідному реєстрі боржників (а.с. 53-57, 58-59).

14 червня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу №14/06/24, згідно з умовами якого до останнього перейшло право вимоги до боржників, в тому числі й до боржника ОСОБА_1 , про що зазначено у відповідному реєстрі боржників, за кредитним договором №611834955 від 26 січня 2022 року в розмірі 24041,60 грн, здійснено оплату за договором№14/06/24 (а.с. 61-65зв, 66-67, 107).

На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу надано: договір про надання правничої допомоги №17/06/24-02 від 17.06.2024 року, додаткову угоду №1 до договору про надання правничої допомоги №17/06/24-02 від 17.06.2024 року; акт прийому-передачі наданих послуг до договору надання правничої допомоги №17/06/24-02 від 17.06.2024 року (а.с. 68-69, 70-73, 78).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

З вказаним висновком суду першої інстанції апеляційний суд погоджується, виходячи з наступного.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Таким чином судом встановлено, що укладений кредитний договір відповідає формі, передбаченій ст. 207, 208, 1047 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 214 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Положеннями ч. 1 статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частиною 1 статті 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ч. 1 статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Судом встановлено, що 26 січня 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №611834955, за умовами якого кредитор надає позичальнику кредит у сумі 22000,00 грн строком на 30 днів, а саме до 25 лютого 2022 року, зі сплатою дисконтних відсотків в розмірі 76,65% річних, що становить 0,21% від суми кредиту за кожен день користування. Разом з тим, сторони погодили, що в разі продовження дисконтного періоду нарахування відсотків відбувається за індивідуальною ставкою в розмірі 383,25% річних.

До матеріалів справи долучено платіжне доручення про перерахування коштів 26 січня 2022 року на суму 22000,00 грн, довідку №06/2024 щодо перерахунку коштів боржникові, паспорт споживчого кредиту.

28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, згідно з умовами якого до останнього перейшло право вимоги до боржників первісного кредитора, в тому числі й до боржника ОСОБА_1 , про що зазначено у витягу з реєстру прав вимоги 175 від 05.05.2022 року, за кредитним договором №611834955 від 26 січня 2022 року.

Пунктом 4.1 Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному додатку. Вказаною формою реєстру прав вимог передбачено, що згідно пункту 1 на умовах Договору клієнт відступає фактору наступні права вимоги до наступних боржників (відповідні права вимоги мають бути вказані у таблиці, що містить такі стовпці: №, ПІБ Боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків, номер та дата кредитного договору, заборгованість по основному боргу (тіло кредитну) (грн.), заборгованість по відсотках (грн.), Загальна заборгованість (грн.), сума фінансування (грн.).

Додатковими угодами №19 від 28.11.2019, №26 від 31.12.2020 та №27 від 31.12.2021 вносились зміни до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до яких, зокрема, строк його дії було продовжено до 31.12.2022 року включно.

З розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 має заборгованість за договором 611834955 від 26 січня 2022 року у розмірі 24041,60 грн, з якої: 22000,00 грн заборгованість за кредитом та 2041,60 грн заборгованість з несплачених відсотків за користуванням кредитом.

30 жовтня 2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №30/1023-01, згідно з умовами якого до останнього перейшло право вимоги до боржників, в тому числі й до боржника ОСОБА_1 , про що зазначено у відповідному реєстрі боржників.

14 червня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №14/06/24, згідно з умовами якого до останнього перейшло право вимоги до боржників, в тому числі й до боржника ОСОБА_1 , про що зазначено у відповідному реєстрі боржників, за кредитним договором №611834955 від 26 січня 2022 року в розмірі 24041,60 грн, здійснено оплату за договором№14/06/24.

Таким чином, договір факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року діяв на момент передання прав вимоги за кредитним договором №611834955 від 26 січня 2022 року.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що розділом 3 договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року визначено «Фінансування та порядок розрахунків». Зокрема, пунктом 3.1.1 передбачено, що фінансування - належна до сплати клієнту сума грошових коштів встановлюється в кожному реєстрі прав вимог окремо. Розмір фінансування сторони погоджують шляхом укладання додаткової угоди. Згідно п. 3.1.2 фінансування - належна до сплати Клієнту сума грошових коштів, яка вказана у відповідному реєстрі прав вимог, сплачується фактором одним платежем протягом п`яти банківських днів з моменту підписання сторонами такого реєстру прав вимог, якщо інші умови сторони не погодили шляхом укладання додаткової угоди. А пунктом 3.1.3 передбачено, що фінансування сплачується фактором на банківський рахунок клієнта, зазначений у 13 розділі цього договору. Сума фінансування вважається отриманою після її зарахування на рахунок клієнта.

Аналогічні положення передбачено також у договорах факторингу №30/1023-01 від 30 жовтня 2023 року, укладеному між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та №14/06/24 від 14 червня 2024 року, укладеному між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал».

Матеріали справи не містять доказів проведення фінансування за договорами факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, №30/1023-01 від 30 жовтня 2023 року.

Таким чином, позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», а наступні переходи прав вимоги, які є похідними, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора - ТОВ «Таліон Плюс».

За таких обставин, виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується апеляційний суд, про те, що права кредитора за договором кредитної лінії №611834955 від 26.01.2022 року до позивача не перейшли, внаслідок чого позивач не набув прав кредитора по відношенню до позичальника ОСОБА_1 , а тому не могли бути передані новому кредитору ТОВ «Таліон Плюс» на час укладення договору відступлення права вимоги від 28.11.2018 року, а відтак ТОВ «Таліон Плюс» не набувши прав вимоги до боржника ОСОБА_1 , не міг їх передати ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а ТОВ`ФК «Онлайн Фінанс» в свою чергу не могло передати право вимоги до ОСОБА_1 - позивачу, та правильно відмовив у задоволенні позовних вимог.

Довід апеляційної скарги про неврахування судом передання прав вимоги відповідно до реєстрів боржників, апеляційний суд вважає безпідставним, оскільки реєстри боржників самі по собі не свідчать про набуття позивачем прав кредитора по відношенню до позичальника ОСОБА_1 , а є додатками до договору та його невід`ємною частиною.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції, висновків суду не спростовують та переважно зводяться до незгоди із встановленими судом обставинами, та спрямовані на переоцінку доказів у справі.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) (Рішення): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Враховуючи наведене, апеляційний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив судове рішення, яке відповідає вимогам закону.

Підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, витрати ТОВ «Юніт Капітал» по сплаті судового збору, пов`язані з поданням апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» залишити без задоволення, рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: