Дата документу 16.10.2025Справа № 554/7383/25
Провадження № 2/554/3505/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е )

16 жовтня 2025 року Шевченківський районний суд міста Полтави у складі

головуючого судді - Савченко Л.І.

за участі секретаря судового засідання Титаренко Д.В.,

розглянувши цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Позивач ТОВ «Українські фінансові операції» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 135800 грн., судового збору у сумі 2422,40 грн. та 10000 грн. витрат на правову допомогу.

В обґрунтування позову вказав, що 06.02.2024 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 4364584 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачу були надані грошові кошти у сумі 14000 грн. строком на 348 днів з 06.02.2024 р. по 18.01.2025 р. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто під час укладання договору. Позивач зазначає, що кредитний договір укладено в електронній формі та підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора. Кредитні кошти були перераховані за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію та у спосіб обумовлений умовами кредитного договору на банківську картку відповідача.

23.09.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» укладено договір факторингу № 23/09/2024, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило належні йому права вимоги, а ТОВ «Українські фінансові операції» прийняло належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників відповідно до реєстру, зокрема, до ОСОБА_1 .

Позивач вказує, що до ТОВ «Українські фінансові операції» відповідно до укладеного договору факторингу від 23.09.2024 №23/09/2024 перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором № 4364584 від 06.02.2024 на загальну суму в розмірі 101 850 грн., з яких заборгованість з тіла кредиту 14 000 грн., заборгованості за процентами 80850 грн., штрафні санкції 7000 грн.

У позовній заяві позивач зазначає, що станом на дату укладання договору факторингу від 23.09.2024 №23/09/2024, строк дії договору № 4364584 від 06.02.2024 не закінчився, а тому, в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «Українські фінансові операції» у період з 24.09.2024 по 18.01.2025 (117 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі 40950 грн. (14 000 грн. х 2.5% = 350 грн. х 117 календарних дні = 40950 грн.).

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, позивач ТОВ «Українські фінансові операції» просив стягнути з відповідача заборгованість загальною сумою 135800 грн., яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 14 000 грн., суми заборгованості за нарахованими відсотками первісним кредитором у розмірі 80 850 грн., суми заборгованості за процентами нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції» 40950 грн. Штрафні санкції у сумі 7000 грн. позивач не прохає стягувати з відповідача, на підставі Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, згідно яких у період дії в Україні воєнного стану неустойка (штраф, пеня) підлягають списанню кредитодавцем.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 20 травня 2025 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Від представника позивача Дідух Є.О. до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.136-137).

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток про виклик до суду рекомендованим листом з повідомленням про вручення, однак останні повернулись до суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою (а.с. 124-125, 134-135), що є належним повідомленням згідно п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника (постанова Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №911/3142/19).

Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав, суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 06.02.2024 р. між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 був укладений договір № 4364584 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно з яким відповідач отримав у користування кредитні кошти в розмірі 14000 грн. строком на 348 днів. Договором передбачений порядок нарахування та сплати відсотків: стандартна процентна став5ка: 2,50 % за кожен день користування кредитом, денна процентна ставка при застосуванні Стандартної процентної ставки 2,5 %, знижена процентна ставка становить 0,38 % за кожен день користування кредитом (а.с. 23-33).

З доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором № 4364584 від 06.02.2024 вбачається, що ТОВ «Лінеура Україна» нарахував відповідачу заборгованість, яка станом на 23.09.2024 становить 101 850 грн. та складається з наступного: 14000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 80850 грн. - заборгованість за відсотками, 7000 грн.- штрафні санкції (а.с. 38-42).

Штрафні санкції у сумі 7000 грн. позивач не прохає стягувати з відповідача, на підставі Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, згідно яких у період дії в Україні воєнного стану неустойка (штраф, пеня) підлягають списанню кредитодавцем.

23.09.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» був укладений договір факторингу №23/09/2024 (а.с. 68-72). Згідно Акту приймання-передачі реєстру боржників за договором факторингу №23/09/2024 від 23.09.2024 року TOB «Лінеура Україна» передало TOB «Українські фінансові операції» належні йому права вимоги, а TOB «Українські фінансові операції» прийняло належні TOB «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, які вказані у реєстрі боржників .

З розрахунку заборгованості ТОВ «Українські фінансові операції» за кредитним договором №4364584 від 06.02.2024 р. відповідачу нараховано проценти за користування кредитом з 24.09.2024 р. по 18.01.2025 р. в сумі 40950 грн. (а.с.43-44)

Відповідно до ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно ч. 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12цього Закону є оригіналом такого документа.

Згідно ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до норм статей 610, 612, 625, 629 ЦКУкраїни договір є обов`язковим до виконання, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором та не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлений договором строк, як закріплено нормами статей 526, 530 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст.1077ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Згідно з ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Згідно ч. 1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. Така позиція викладена і Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року № 6-979цс15.

Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин справи та з урахуванням доказів, що подані на підтвердження позовних вимог, суд приходить до висновку що позивачем належним чином доведені обставини виникнення між сторонами правовідносин та обґрунтованість позовних вимог щодо невиконання зобов`язань за договором, за таких обставин є підстави для задоволення позову ТОВ «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 135800 грн. , яка складається із: 14000 грн.- заборгованості за основним боргом (сумою кредиту), 80850 грн.- заборгованості за нарахованими відсотками первісним кредитором, 40950 грн. заборгованості за відсотками нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції».

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат. Також слід зазначити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Заїченко проти України»).

Судом досліджено договір № 01/08/2024-А про надання юридичних послуг (а.с.60-61), акт приймання-передачі виконання робіт (наданих послуг) згідно договору № 01/08/2024 А від 01.08.2024 р. (а.с.46).

З урахуванням вищевикладеного, обсягу наданої правової допомоги, розрахунку цієї правової допомоги, зважаючи на характер даної категорії справи, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, загальний обсяг наданих адвокатом правничих послуг за відповідний період, компенсації підлягають кошти в сумі 5000,00 грн., що відповідатиме об`єктивному та співмірному обсягу наданої правової допомоги стороні позивача, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє повністю, то з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в сумі 2422,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.512, 514,610,612, 625,629,1049,1054,1077, 1082,1081 ЦК України, ст.12,13,81,133,137,141,247,263-265,280-282 ЦПК України, суд

В и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» заборгованість за Договором № 4364584 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 06.02.2024 р. у сумі 135800 грн. , яка складається із: 14000 грн.- заборгованості за основним боргом (сумою кредиту), 80850 грн.- заборгованості за нарахованими відсотками первісним кредитором, 40950 грн. заборгованості за відсотками нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції».

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» сплачений судовий збір в сумі 2422 ,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», місцезнаходження 03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, будинок 27, приміщення 2, .

Відповідач- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП- НОМЕР_2 .

Суддя Л.І. Савченко