Справа № 444/1751/25
Провадження № 2/444/1236/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

15 липня 2025 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Олещук М. М.,

секретаря судового засідання Мачіха Г.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа: Жовківська державна нотаріальна контора Львівської області про визнання права власності на на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа: Жовківська державна нотаріальна контора Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що проживає в селі Любеля в будинку, який зведено його дідусем ОСОБА_2 . Даний будинок відносився до колгоспного типу двору, головою якого і значився сам дідусь, що підтверджується виписками з погосподарських книг по селі Любеля Львівського району Львівської області. Право власності на будинок зареєстровано лише в погосподарській книзі, що є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні з 1979 року.

Позивач в позовній заяві зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дідусь. При житті дідусь склав заповіт, яким все своє майно та все те, на що він мав право на день смерті заповів позивачу - його внуку - ОСОБА_1 .

Позивач в позовній заяві вказує, що з приводу спадкування звернувся до Жовківської державної нотаріальної контори, де відкрито спадкову справу № 396/2024 і йому, як спадкоємцю 29 жовтня 2024 року вже видано свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки.

Щодо спадкування житлового будинку, то нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину на даний будинок із-за відсутності правовстановлюючого документу відмовлено, про що видано постанову від 29 жовтня 2024 року №1340/01-16, та роз`яснено про звернення до суду, оскільки відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" після 2013 року реєстрація нерухомого майна можлива за рішенням суду.

Окрім цього позивач зазначає, що померлий ОСОБА_3 є батьком його матері - ОСОБА_4 , що підтверджується рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 15 грудня 2022 року, яким встановлено їх родинні відносини, а отже померлий є дідом позивача про що ним зазначено і в заповіті.

На підставі викладеного позивач просить поданий ним позов задоволити.

Ухвалою суду від 26.05.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі на 15.07.2025 року. Одночасно витребувано від Жовківської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи, яка заведена після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, однак його представник - адвокат Брунець Н.М. подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи 15 липня 2025 року проводити у його відсутності та відсутності позивача. Позовну заяву підтримує в повному обсязі, та просить таку задоволити.

Представник відповідача Жовківської міської ради Львівського району Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак на адресу суду відповідачем направлено листа, в якому представник відповідача зазначає про те, що заперечень щодо позовних вимог відповідач не має та просить розгляд справи проводити за відсутності їх представника.

Представник Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився, на адресу суд надано копію спадкової справи №396/2024 заведеної після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також нотаріальна контора направила на адресу суду листа, в якому зазначає про те, що заперечень щодо позовних вимог третя особа не має та просить розгляд справи проводити за відсутності їх представника.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач не заперечив проти задоволення позову, фактично визнав позов, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

А тому, судом вирішено проводити розгляд справи за відсутності учасників справи та на підставі наявних у справі доказів.

Оскільки учасники справи в підготовче судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дідусь позивача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Жовківським відділом реєстрації актів цивільного стану (арк.спр.17).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Про те, що позивач ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є донькою померлого ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 підтверджується рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 15.12.2022 року. Рішення суду набрало законної сили 19.01.2023 року (справа 444/2601/22).

Із копії свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_2 встановлено, що його батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (арк.спр.12).

З копії заповіту посвідченого 29 травня 2020 року встановлено, що все своє майно та все те, на що за свого життя дідусь позивача ОСОБА_2 мав право на день смерті останній заповів його внуку - позивачу ОСОБА_1 (арк.спр.18).

З копії виписок із погосподарської книги Любельського старостинського округу №8 встановлено, що станом на 30 червня 1990 року та 15 квітня 1991 року господарство в АДРЕСА_1 , відносилося до колгоспного типу двору головою якого значився - ОСОБА_2 . Дідусь позивача ОСОБА_2 був єдиним і останнім членом колгоспного двору (арк.спр.30-31).

Після смерті голови двору ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне йому майно в т.ч. на житловий будинок, тип господарства - колгоспний,.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року зі змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25 травня 2008 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в майні, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.

Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що право власності на будинок було зареєстровано згідно з вимогами чинного на той час законодавства.

З копії спадкової справи № 396/2024 встановлено, що із заявою про спадкування після смерті ОСОБА_2 в Жовківську державну нотаріальну контору звернувся ОСОБА_1 і йому 29 жовтня 2024 року видано свідоцтва про право на спадщину земельних ділянок площею 0.3770 га та 0.2012 га. Щодо спадкування майна колгоспного типу двору, а саме житлового будинку, право на яке мав померлий ОСОБА_2 , нотаріусом відмовлено про що видано постанову та роз`яснено про судовий порядок визнання права власності на спадкове майно.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Відповідно до п. 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22 лютого 2012 № 296/5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25 травня 1998 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в майні.

З копії довідки виданої КП ЛОР "Шептицьке МБТІ" ОСОБА_1 від 18.02.2025 року встановлено, що станом на 31 грудня 2012 року в КП ЛОР "Шептицьке МБТІ" реєстрація права власності на нерухоме майно по АДРЕСА_1 не проводилась (арк.спр.29).

Згідно з технічним паспортом, який виготовлений Шептицьким МБТІ, загальна площа будинку в АДРЕСА_1 становить - 117.4 кв.м, житлова - 86.8 кв.м, допоміжна - 30.6 кв.м з господарськими будівлями (господарська будівля з літною кухнею, гараж, гараж, сарай, господарські споруди) (арк.спр.23-28).

Відповідно до вимог ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно зі ст. 1216-1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Постановою Жовківської державної нотаріальної контори від 29 жовтня 2024 року позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки спадкоємцем не дотримано п. 2 ст. 49 Закону України Про нотаріат, а саме: не надані необхідні правовстановлюючі документи, що посвідчують право власності на спадкове нерухоме майно, яке підлягає реєстрації (арк.спр.22).

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності (ст. 392 ЦК України).

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Суд також враховує те, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача.

Враховуючи наведене, оскільки відповідач не заперечує проти задоволення позову, суд, належним чином оцінивши зібрані у справі докази та встановивши дійсні обставини справи, дійшов висновку, що позов належить задовольнити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 200, 206, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 392, 1216, 1218, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті діда - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок в АДРЕСА_1 , загальна площа якого становить - 117.4 кв.м, житлова - 86.8 кв.м, допоміжна - 30.6 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або ухвалення постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 15 липня 2025 року.

Суддя: Олещук М. М.