Справа №766/2716/25
УХВАЛА

про закриття провадження

23 липня 2025 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі: головуючого судді Ус О.В., секретар судового засідання Петішкін О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань міського суду цивільну справу за скаргою Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі на рішення Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), боржник ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Митниця в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі звернулася до суду зі скаргою, у якій просила поновити строк для звернення зі скаргою на Постанову державного виконавця у виконавчому провадженні №54679010 від 17.03.2020 про повернення виконавчого документа стягувачу; визнати Постанову державного виконавця у виконавчому провадженні №54679010 від 17.03.2020 про повернення виконавчого документа стягувану незаконною та скасувати та зобов`язати Суворовський відділ ДВС у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відновити виконавче провадження №54679010 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу згідно постанови Суворовського районного суду міста Херсону в справі №668/7679/15-ц від 04.08.2015.

В обґрунтування скарги вказано, що 13 лютого 2025 року митницею отримана скарга ОСОБА_1 на дії Суворовського відділу ДВС у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса) в зв`язку з відмовою ДВС зняти арешт з майна, оскільки Постановою державного виконавця у виконавчому провадженні №54679010 від 17.03.2020 виконавчий документ повернуто стягувачу через відсутність майна боржника, на яке може бути звернуто стягнення і митниця повторно не подала виконавчий документ до виконання. До матеріалів скарги була додана і сама Постанова державного виконавця. Відповідно до Постанови державного виконавця у виконавчому провадженні №54679010 від 17.03.2020 виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» в зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Про наявність даної постанови митниця як стягувач у виконавчому провадженні дізналась лише з даної скарги, оскільки ні саму постанову у виконавчому провадженні №54679010 від 17.03.2020, ні виконавчий документ постанову Суворовського районного суду міста Херсону в справі №668/7679/15-ц від 04.08.2015 року не отримували, і як свідчать матеріали виконавчого провадження ці документи митниці не направлялися, що підтверджується наявністю в електронних матеріалах виконавчого провадження супровідного листа без зазначення вихідного номеру та зазначенням додатків. Про винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу митниці стало відомо лише 13 лютого 2025 року, коли на електронну адресу митниці із суду надійшла скарга представника ОСОБА_1 на дії державного виконавця щодо не скасування арешту майна, тому дану скаргу подано протягом 10 днів з моменту, коли митниці стало відомо про наявність даної постанови. В зв`язку з цим є підстави для поновлення строку для звернення із заявою про оскарження даної постанови та поновлення виконавчого провадження. Крім сама постанова державного виконавця у виконавчому провадженні №54679010 від 17.03.2020про повернення виконавчого документу через відсутність майна боржника є неправомірною та незаконною в зв`язку з наступним. Відповідно до ч.2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» про наявність обставин, зазначених у пунктах 2-6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт, який відсутній. Крім того, статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено обов`язок державного виконавця вжити перелік заходів, спрямованих на виконання виконавчого документу та на виявлення майна боржника. Натомість у матеріалах виконавчого провадження №54643004 відсутні навіть витяги з Єдиних державних реєстрів для встановлення наявності та відсутності майна боржника, що свідчить про те, що виконавцем не було вжито жодних заходів, визначених ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», для виявлення майна та коштів боржника, на яке можна було звернути стягнення. Таким чином, вважає, що були відсутні жодні підстави для повернення виконавчого документу митниці без виконання в зв`язку з відсутністю майна боржника, а отже Постанова державного виконавця у виконавчому провадженні №54643004 від 17.03.2020 про повернення виконавчого документу стягувачу є незаконною.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.02.2025 року скаргу прийнято до провадження, призначено судовий розгляд, запропоновано державному виконавцю в разі не згоди зі скаргою викласти свої заперечення проти неї письмово з наданням відповідних доказів, вручив їх копію скаржнику до початку розгляду скарги за суттю; зобов`язано державного виконавця Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надати в судове засідання для огляду матеріали виконавчого провадження №54679010.

17.03.2025 року представником боржника подано заперечення, у яких вказала, що 25.11.2024 року на адресу Суворовського ВДВС було надіслано запит про надання інформації про виконавче провадження, зокрема чи пред`являлась постанова суду повторно, чи перебуває на виконанні тощо. На вказаний запит отримала відповідь, що по ВП № 54679010 на виконанні у відділі перебувала постанова № 668/7679/15, яка видана 04.08.2015 року Суворовським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДФС штрафу у розмірі 349904,00 гривень. 17.03.2020 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника. 17.03.2020 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, у зв`язку із відсутністю майна у боржника, копія постанови № 668/7679/15 направлено до Митниці ДФС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі на адресу вул. Гоголя, 13 у м. Херсоні. Згідно номенклатури справ Суворовського районного відділу державної виконавчої служби м. Херсона реєстри відправленої кореспонденції зберігаються один рік, за 2016, 2020 роки знищено. У зв`язку з минуванням терміну зберігання завершене виконавче провадження № 54679010 знищено. Потворно постанова для виконання до відділу не пред`являлася. Таким чином, вказує, що скаржник вводить суд в оману, що матеріали виконавчого провадження збереглися. Представник скаржника витягнув лише інформацію, яка зберігається в Єдиному реєстрі виконавчих проваджень та документи, які сформовані у ньому. Відповідно посилання скаржника на те, що супровідний лист не містить вихідного номеру є безпідставним, оскільки він присвоювався супровідному листу, яким направлялася постанова про повернення виконавчого документу вже в канцелярії Суворовського ВДВС та оригінал супровідного листа з вихідним номером зберігався в письмових матеріалах виконавчого провадження. Те, що дана постанова не була направлена рекомендованим листом, є лише припущенням скаржника. При цьому скаржник не додає до скарги копію книги вхідної кореспонденції за 2020 рік по Митниці, яка може підтвердити, що дана постанова разом з виконавчим документом до них не надходила. Вважає, що книга вхідної кореспонденції вже також була знищена. При цьому напротязі п`яти років скаржник чомусь не цікавився ходом проведення виконавчих дій, не направляв жодних запиті до виконавчої служби. Більш того, скаржник мав код доступу до виконавчого провадження в електронному вигляді, але чомусь постанови про повернення виконавчого документу не бачив. При цьому відповіді на запити, акт відсутності майна у боржника, інша інформація, яка свідчить про належне проведення виконавчих дій містилася в письмових матеріалах виконавчого провадження, які вже знищені. Таким чином, сам скаржник проявив бездіяльність, а на даний час вводить суд в оману, що постанова ним отримана не була. Більш того, приховав інформацію від суду, що виконавче провадження вже знищено. Таким чином вважає, що скарга є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 09.04.2025 року ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 27.02.2025 року про зобов`язання Суворовський районний відділ державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надати суду в судове засідання для огляду матеріали виконавчого провадження №54679010 (або належним чином засвідчену копію) направлено вдруге для виконання, встановлено строк для її виконання до 05.05.2025 року включно.

26.06.2025 року представником боржника подано клопотання про закриття провадження у справі з огляду на те, що виконавче провадження було відкрито за постановою суду № 668/7679/15 від 04.08.2016 року, яка була винесена в результаті розгляду справи про адміністративне правопорушення, а не в результаті розгляду справи судом цивільної юрисдикції. В разі оскарження дій чи рішень органу державної виконавчої служби щодо здійснення виконавчого провадження з примусового виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення, а не за наслідками розгляду цивільної справи, відповідний спір має розглядатися у порядку, передбаченому КАС України. Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 28 серпня 2023 року у справі № 707/349/22, від 04 жовтня 2023 року у справі № 240/8781/23, від 11 жовтня 2023 року у справі № 460/10292/23, від 12 червня 2024 року у справі № 495/1465/22. З даних підстав з тим же предметом спору та між тим ж сторонами, у аналогічних виконавчих провадженнях вже було винесено постанову Херсонського апеляційного суду від 08 квітня 2025 року про закриття провадження у справі 766/2091/25.

В судове засідання сторони не прибули, в матеріалах справи наявні заяви про розгляд справи у відсутність.

Оскільки за приписами ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність осіб, що не з`явились в судове засідання.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Встановлено, що постановою Суворовського районного суду м. Херсона від 04 серпня 2015 року у справі № 668/7679/15 про адміністративне правопорушення притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ч. 2 ст. 483 МК України та стягнуто на користь ДФС штраф у розмірі 349904,00 грн.

Зі змісту скарги вбачається, що ОСОБА_1 оскаржує дії державного виконавця у виконавчому провадженні № 54679010 з примусового виконання постанови № 668/7679/15 Суворовського районного суду м. Херсона від 04 серпня 2015 року, ухваленої за результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частинами першою, другою статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно зі статтями 447, 448 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Тобто зазначеними нормами ЦПК України передбачено можливість оскарження дій державного виконавця до того суду, який видав виконавчий документ на виконання свого рішення, ухваленого в порядку цивільного судочинства. Така скарга подається з метою судового контролю за виконанням судового рішення, ухваленого у цивільній справі.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 757/62025/17 виклала правовий висновок про те, що справи (про накладення адміністративного стягнення) розглядаються районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами, іншими органами (посадовими особами) в порядку, встановленому КУпАП, яким передбачено порядок примусового виконання постанов про накладення адміністративного стягнення. Проте цим Кодексом не передбачено можливості оскарження в порядку судового контролю за виконанням судових рішень дій осіб, уповноважених здійснювати таке примусове виконання.

Оскільки у справі, що розглядалась, позивач оскаржував дії державного виконавця у зв`язку з примусовим виконанням судового рішення про накладення адміністративного стягнення, ухваленим в порядку КУпАП, а не за наслідками розгляду цивільної справи, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що розгляд такої скарги віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Статтею 287 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця. У частині першій цієї статті зазначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Таким чином, в разі оскарження дій чи рішень органу державної виконавчої служби щодо здійснення виконавчого провадження з примусового виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення, а не за наслідками розгляду цивільної справи, відповідний спір має розглядатися у порядку, передбаченому КАС України.

Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 28 серпня 2023 року у справі № 707/349/22, від 04 жовтня 2023 року у справі № 240/8781/23, від 11 жовтня 2023 року у справі № 460/10292/23, від 12 червня 2024 року у справі № 495/1465/22.

З огляду на те, що Митниця в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі оскаржує бездіяльність Суворовського районного відділу держаної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у виконавчому провадженні, щодо примусового виконання постанови суду, винесеної у справі про адміністративне правопорушення, а не судового рішення у цивільній справі, тому скарга боржника не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а належить до компетенції адміністративного суду.

Таким чином, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі на підставі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, з роз`ясненням того, що заявлені вимоги віднесені до юрисдикції окружного адміністративного суду.

Ухвала в повному обсязі складена 23 липня 2025 р.

Керуючись ст. 127, 447, 449, 451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження за скаргою Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі на рішення Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), боржник ОСОБА_1 закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку учасниками справи до Херсонського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

СуддяО. В. Ус