Справа № 524/1606/23
Провадження №2/524/41/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2025 року Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі: головуючого - судді Нестеренка С.Г., за участі секретаря судового засідання Бельченко Н.Л., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ПП «СТМ» - ОСОБА_4., відповідача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 , розглянув у загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчук Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ПП «СТМ» про захист прав споживачів, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року до суду звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до ПП «СТМ» та ОСОБА_4 про захист прав споживачів, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначала, що 24 лютого 2022 року у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» придбала акумулятор для свого автомобіля «Мазда 6», за який було сплачено 2500,00 грн. У грудні 2022 року внаслідок вимушених зупинок її автомобіля під час руху звернулася до автомайстерні, де їй було повідомлено про те, що придбаний акумулятор має заводські дефекти і тому він неякісно працює.

У магазині, де було придбано товар, підтвердили брак акумулятора, запропонували його замінити на якісний протягом 7-8 днів та надали інший акумулятор у тимчасове користування. 15 березня 2023 року звернулася до директора магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» з письмовою претензією, однак до цього часу їй акумулятор не замінили та не повернули його вартість у 2500,00 грн.

Вважає, що діями відповідачів їй було спричинено матеріальну та моральну шкоду. Розмір матеріальної шкоди складається із вартості акумулятора у розмірі 2500,00 грн., амортизаційних витрат, вартості бензину у розмірі 2775,00 грн., що загалом становить 5275,00 грн. Розмір 3% річних становить 171,44 грн., інфляційні втрати становлять 1250,25 грн. Крім того, позивач вважає, що відповідачі мають сплатити їй пеню у розмірі 2517,86 грн. Розмір моральної шкоди позивач оцінила у 100 000,00 грн.

Просила стягнути з ПП «СМТ» на її користь у відшкодування матеріальної шкоди 10 4672,55 грн., у відшкодування моральної шкоди 100 000,00 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Одночасно позивач заявила клопотання про витребування доказів.

Ухвалою судді Андрієць Д.Д. від 05 квітня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

15 травня 2025 року до суду від відповідача ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач висловив свою незгоду з позовом. Зазначив, що ПП «СТМ» не працює з фізичними особами, не здійснює торгівлю за готівку, не здійснює торгівлю в торгівельному магазині та не є власником магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 , для здійснення своєї діяльності ПП «СТМ» орендує частину приміщення по АДРЕСА_1 в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а саме 15 кв.м. Основним видом діяльності підприємства є оптова торгівля деталями та приладдями для автотранспортних засобів з юридичними особами по безготівковому розрахунку. За цією адресою свою діяльність здійснює ФОП ОСОБА_2 , яка займається продажом автозапчастин, в тому числі і акумуляторами. Просив відмовити у задоволенні позову, судові витрати покласти на позивача.

17 травня 2023 року до суду від позивача надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача.

Ухвалою суду від 17 травня 2023 року (головуючи суддя Андрієць Д.Д.) замінено відповідача ОСОБА_4 на належного ОСОБА_2

26 травня 2023 року до суду від позивача надійшло клопотання про витребування доказів та уточнена позовна заява. Просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь 13 430,88 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 15 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, а також 20 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 19 червня 2023 року (головуючий суддя Андрієць Д.Д.) витребувано від ОСОБА_2 письмові докази по справі.

05 жовтня 2023 року до суду від відповідача ОСОБА_2 надійшли письмові пояснення у справі, в яких вона висловила свою незгоду з позовом. Вказала, що позивачем до матеріалів справи не додано касового чеку та гарантійного талону на випадок, якщо товар виявиться невідповідної якості. Також в позовній заяві позивачем невірно вказано марку акумулятора не 62-GPEEN, а 62 GREEN MAX, іншими акумуляторами вона не торгує. У лютому 2022 року вартість акумулятора складала 1600,00 грн., а не 2500,00 грн. як вказує позивач. Крім того, позивачем не надано ніяких доказів того, що акумулятор бракований, ні висновку експерта, ні іншого документу, який би це підтверджував. Щодо іншої частини матеріальної шкоди, то взагалі незрозуміло яким чином нараховувалася амортизація автомобіля позивачем, не надано доказів, ні чеків на придбання пального, ні висновку про нарахування амортизаційних витрат автомобіля. Щодо розміру моральної шкоди, то вона взагалі не обґрунтована. Просила відмовити у задоволенні позову, судові витрати покласти на позивача.

Ухвалою суду від 15 березня 2024 року (головуючий суддя Андрієць Д.Д.) прийнято самовідвід по справі. Матеріали справи передано до канцелярії суду для повторного автоматизованого розподілу.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.03.2025 року визначено головуючим по справі суддю Нестеренка С.Г.

Ухвалою суду від 22 травня 2024 року залучено до участі у справі третьою особою без самостійних вимог Головне управління Держпродспоживслужби в Полтавській області, закрито підготовче судове засідання, призначено справу до розгляду.

17 червня 2024 року до суду від відповідача ОСОБА_2 надійшли письмові пояснення у справі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлений позов, з урахуванням поданого уточненого позову, підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на обставини та підстави, викладені в ньому.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 проти позову заперечувала з підстав, викладених у письмових поясненнях ОСОБА_2 . Просили відмовити у задоволенні позову.

Представник ПП «СТМ» - ОСОБА_4. проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просив відмовити у його задоволенні.

Представник третьої особи - Головного управління Держпродспоживслужби у Полтавській області, керівництво якого було належним чином повідомлено про час, дату та місце розгляду справи, у судове засідання не прибув повторно з невідомих суду причин, керівництво третьої особи повідомило, що скарга позивача не була розглянута внаслідок наявної в суді на розгляді цивільної справи, свого відношення до позову не висловили.

Суд, вислухавши пояснення сторін у справі, їх представників, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

Із позовної заяви та уточненої позовної заяви позивача та її особистих пояснень наданих у судовому засіданні, постає, що 24 лютого 2022 року у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» вона придбала акумулятор марки 62-GPEEN вартістю 2500,00 грн. за готівкові кошти. При продажу акумулятора, продавець вказав, що гарантійний талон на акумулятор знаходився у ньому. Як стверджувала позивач, чек про оплату їй не видали.

24 грудня 2022 року, тобто через 9 місяців після купівлі акумулятора, вимушена була звернутися до авто майстерні внаслідок виникнення проблем щодо руху автомобіля, де їй було повідомлено, що акумулятор має заводський дефект. Після її звернення до магазину, де було придбано акумулятор, як зазначала позивач, їй також було повідомлено про заводський брак акумулятора, його забрали на обмін, зробили відмітку у журналі, пообіцяли замінити через 7-8 днів та надали тимчасовий акумулятор у користування. 15 березня 2023 року позивач звернулася до директора магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» з письмовою претензією. . До теперішнього часу акумулятор не замінили, кошти за нього у розмірі 2500,00 грн. не повернули.

Позивач вказала, що на поїздки до магазину витратила 10 літрів пального на суму 525,00 грн., амортизаційні витрати по експлуатації автомобіля за цей період складають 2250,00 грн., що загалом становить 2775,00 грн., Зазначені витрати у розмірі 2775,00 грн. та вартість акумулятора у 2500,00 грн. позивач просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь.

Крім того, позивач ОСОБА_1 нарахувала відповідачу ОСОБА_2 пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання у розмірі 5449,10 грн. Також, позивач заявила про спричинення їй діями відповідача ОСОБА_2 моральної шкоди, розмір якої в уточненому позові вказала у 15 000,00 грн. та які просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь, обґрунтовуючи розмір шкоди душевними стражданнями, які вона зазнала.

Будь-яких вимог до відповідача ПП «СТМ» в уточненій позовній заяві позивач ОСОБА_1 не пред`являла.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 суду повідомила, що при продажу акумулятора покупцю в обов`язковому порядку видається касовий чек та гарантійний талон на випадок, якщо товар буде невідповідної якості та його потрібно буде замінити. Позивач не надала ні до належного їй магазину, ні суду жодних підтверджуючих документів про придбання в магазині акумулятора, а саме касового чеку та/або гарантійного талону. Крім того, відповідач зазначила, що магазин продає акумулятори 62-GREEN MAX, а не 62-GPЕЕN, як вказала позивач, продаж інших акумуляторів магазин не здійснює. У лютому 2022 року акумулятор 62-GREEN MAX коштував 1600 грн., а не 2500 грн. Жодних відносин у магазина з позивачем ОСОБА_1 не було. Після її звернення до магазину, їй дійсно пішли на зустріч та надали акумулятор у тимчасове користування на підміну її акумулятора для перевірки її несправного, оскільки з позивачем були знайомі внаслідок надання її сім`ї певних юридичних послуг позивачем.

До матеріалів справи відповідачем ОСОБА_2 додано копію Журналу з обслуговування акумуляторів з 06.12.2021 року, за яким за № 767 журналу наявна відмітка про обслуговування акумулятора та додано копію витягу з книги обліку доходів та витрат за період з 05.01.2022 року по 24.02.2022 року включно, за якою сума доходу 24.02.2022 року склала 3700,00 грн. і в цей день було продано акумулятор марки 6СТ-100Ан Platin за ціною 3700,00 грн. (а.с. 82-83).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтвердила, що ні квитанції на купівлю акумулятора, ні гарантійного талону в неї немає.

Надаючи оцінку зазначеному, суд звертає увагу на наступне.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про захист прав споживачів», законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, ЦК України, Господарського Кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів.

Згідно з визначеннями, що містяться у статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», гарантійний строк, протягом якого виробник (продавець, виконавець або будь-яка третя особа) бере на себе зобов`язання про здійснення безоплатного ремонту або заміни відповідної продукції у зв`язку з введенням її в обіг.

У пункті 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що істотний недолік це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

За п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону «Про захист прав споживачів» споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування.

Згідно з ч. 3 ст. 4 цього ж Закону, споживачі зобов`язані: перед початком експлуатації товару уважно ознайомитися з правилами експлуатації, викладеними в наданій виробником (продавцем, виконавцем) документації на товар; в разі необхідності роз`яснення умов та правил використання товару до початку використання товару звернутися за роз`ясненнями до продавця (виробника, виконавця) або до іншої вказаної в експлуатаційній документації особи, що виконує їх функції; користуватися товаром згідно з його цільовим призначенням та дотримуватися умов (вимог, норм, правил), встановлених виробником товару (виконавцем) в експлуатаційній документації; з метою запобігання негативним для споживача наслідкам використання товару застосовувати передбачені виробником в товарі засоби безпеки з дотриманням передбачених експлуатаційною документацією спеціальних правил, а в разі відсутності таких правил в документації дотримуватися звичайних розумних заходів безпеки, встановлених для товарів такого роду.

Як установлено у ч. 1 та 2 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Продавець (виробник, виконавець) на вимогу споживача зобов`язаний надати йому документи, які підтверджують належну якість продукції.

Статтею 7 цього ж Закону передбачено, що виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором. Гарантійний строк зазначається в паспорті на продукцію або будь-якому іншому документі, що додається до продукції. При виконанні гарантійного ремонту гарантійний строк збільшується на час перебування продукції в ремонті. Зазначений час обчислюється від дня, коли споживач звернувся з вимогою про усунення недоліків.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети.

Згідно зі ст. 675 ЦК України строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк), може бути встановлений договором або законом. Гарантія якості товару поширюється на всі комплектуючі вироби, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно ст. 678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

За ч. 1 ст. 708 ЦК України у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов`язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором: 1) вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення; 2) вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні; 3) вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни; 4) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.

Положеннями ст. 709 ЦК України передбачено, що продавець або виготовлювач (чи уповноважені ними представники) зобов`язані прийняти товар неналежної якості від покупця і задовольнити його вимоги про заміну товару або усунення недоліків. Вимога покупця про безоплатне усунення недоліків товару підлягає задоволенню продавцем або виготовлювачем протягом чотирнадцяти днів або, за домовленістю сторін, в інший строк. На вимогу покупця на час ремонту йому має бути наданий у користування аналогічний товар, незалежно від моделі, з доставкою.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Частиною 3 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Споживач має право пред`явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті.

За змістом ч. 14 ст. 8 цього ж Закону, вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання. Споживач має право брати участь у перевірці якості товару особисто або через свого представника.

Слід зазначити, саме на споживача покладається обов`язок довести наявність істотного дефекту продукції, а тягар доказування причин виникнення недоліку товару покладений на продавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що для застосування встановлених законом санкцій за порушення умови договору про якість товару необхідно, довести той факт, що товар є справді неналежної якості, має недоліки чи фальсифікований, тобто, виявлення цього факту слугує достатньою правовою підставою для покладення на продавця (виробника) відповідальності.

У Законі України «Про захист прав споживачів», законодавець визначив, що наявність істотного недоліку товару повинно бути підтверджена висновком експертизи. Порядок проведення і призначення експертизи для визначення причин втрати якості продукції і можливих істотних недоліків товару регламентується ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої у разі, коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов`язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Однак питання призначення експертизи сторонами не ініціювалося.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 стверджувала, що відповідачем 24.02.22022 року їй було продано товар - акумулятор автомобільний марки 62-GPEEN неналежної якості.

Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Засобом доказування факту придбання, замовлення товарів (послуг) у звичайний спосіб є розрахунковий документ - квитанція, товарний чи касовий чек, квиток, талон, розрахунковий документ.

У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 р. № 5 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» роз`яснено, що вимоги можуть заявляти споживачі, які мають на товари квитанцію, товарний чи касовий чек або інший письмовий документ. Втрата зазначених документів, неодержання їх при придбанні товару чи неможливість їх відновлення не позбавляє споживача права доводити факт купівлі-продажу за допомогою свідків.

Тобто, тягар доказування факту придбання, замовлення товарів (послуг) покладається на споживача.

Позивач не надала суду належних і допустимих доказів на обґрунтування заявлених нею позовних вимог, не надала гарантійного талону, товарного чи касового чеку, квитанції або іншого документу на підтвердження факту придбання нею товару (акумулятора автомобільного) у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » належного відповідачу ОСОБА_2 , доказів повернення цього товару на гарантійний ремонт. Посилання позивача на наявність візитної картки магазину та дописи на ній не вказують про факт придбання позивачем акумулятора у відповідачів.

Третья особа - Головне управління Держпродспоживслужби у Потавській області повідомило суд про те, що скарга позивача надійшла до суду та не була розглянута внаслідок наявної в суді на розгляді цивільної справи.

У зв`язку з викладеним, на підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди задоволенню не підлягають задоволенню внаслідок їх безпідставності, необґрунтованості та недоведеності.

Оскільки відсутні підстави для задоволення вказаної позовної вимоги, не підлягають задоволенню і вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки ця позовна вимога є похідною і окремому обґрунтуванню не підлягає.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приймає до уваги наступне.

Статтею 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У ч. 1 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач як споживач, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, то судові витрати у розмірі 1073,60 грн. за вимоги майнового характеру та 1073,60 грн. за вимоги немайнового характеру, що загалом складає 2147,20 грн., слід віднести на рахунок держави. Крім того, позивачем заявлено про понесення нею витрат на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн. Враховуючи ту обставину, що позов не підлягає задоволенню, то понесені позивачем витрати з правничої допомоги слід покласти на позивача.

Сторони не заявляли про понесення ними жодних інших судових витрат.

Справа розглянута в межах заявлених вимог та наданих учасниками справи доказів.

Керуючись ст. 15, 16, 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, ст. 4, 5, 10-13, 18, 76 - 83, 133, 141, 258, 259, 263 - 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 та ПП «СТМ» про захист прав споживачів, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Витрати зі сплати судового збору у розмірі 2147,20 грн. віднести на рахунок держави.

Повний текст рішення суду виготовлено 28 липня 2025 року.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Рішення набирає законної сили, якщо не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: