Справа № 487/5110/25
Провадження № 2/487/2703/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2025 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді - Нікітіна Д.Г., при секретарі Марченко О.С., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

24 липня 2025 року разом з позовом до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт з оголошенням в розшук, в тому числі за допомогою інформаційної підсистеми «Гарпун» інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» та проведенням у встановленому законом випадку затримання автомобіля марки HYUNDAI, модель SONATA, тип СЕДАН- ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ, категорія В, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова/ НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 , який перебуває у користуванні відповідача 1: ОСОБА_2 та відповідача 2: ОСОБА_3 з забороною відчуження, перереєстрації, зняття з обліку та передачі права власності в будь-який спосіб будь-яким особам. Передати автомобіль марки HYUNDAI, модель SONATA, тип СЕДАН-ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ, категорія В, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова VIN№ НОМЕР_4 , двигун № НОМЕР_3 , після накладення арешту, на зберігання в Центр забезпечення ГУНП в Миколаївській області (місцезнаходження: 54000, м. Миколаїв, вул. Лагерне Поле 5, спец.майданчик ГУНП в Миколаївській області).

Відповідно до статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Згідно із п.5 ч.1 статті 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошову кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб.

Дослідивши зміст поданої заяви та доданих до неї документів, суд приходить до висновку, що вона підлягає поверненню, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України, визначено, що позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тобто, в Цивільному процесуальному кодексі України не передбачено такого заходу забезпечення позову, як розшук майна.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

До заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі (ч.6 ст.151 ЦПК України).

Представник позивача у заяві про забезпечення позову не зазначає підстави звільнення від сплати судового збору.

Згідно підпункту 4 пункту 1 частини 2 статті 4 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір за подання фізичною особою заяви про забезпечення позову становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 454,00 грн. станом на 28 вересня 2021 року.

Звільнення споживачів від сплати судового збору має відбуватися не тільки в суді першої інстанції (при пред`явленні позову), а й на наступних стадіях цивільного процесу (при поданні апеляційної та касаційної скарг). Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завдання якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права.

Аналогічний висновок зроблено і в постанові Великої палати ВС від 21.03.2018 у справі №761/24881/16-ц. Зокрема, зазначено, що відступаючи від практики Верховного Суду України, колегія суддів Великої Палати Верховного Суду вважає, що порушені права можуть захищатись як у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу, а саме при апеляційному перегляді. Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завдання якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права.

Крім того, відповідно до роз`яснень, наданих у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон № 3674-VI), а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Згідно зі статтею 5 Закону № 3674-VI визначено пільги щодо сплати судового збору, відповідно до якої від його сплати звільняються позивачі за подання окремих позовів, а також деякі категорії осіб, визначені законом, незалежно від виду позову.

При цьому позивачі, які звільнені від сплати судового збору при пред`явленні окремих позовів, і деякі категорії осіб незалежно від виду позову звільняються від сплати судового збору не лише при пред`явленні позову, а й при поданні апеляційних чи касаційних скарг, заяв про перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами та Верховним Судом України.

Сплата судового збору за подання до суду заяв про забезпечення доказів або позову здійснюється на загальних підставах за визначеними ставками незалежно від того, чи звільнені позивачі від сплати судового збору за пред`явлення певних позовів.

Разом з тим, приймаючи до уваги зазначене, а також конституційний принцип рівності сторін перед законом і судом, суд не вбачає обґрунтованих та переконливих підстав, що обґрунтовують звільнення позивача від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову, тому вважаю, що заявник має виконувати встановлений законодавством обов`язок щодо сплати судового збору у встановленому законом розмірі.

Таким чином, зазначена заява про забезпечення позову підлягає поверненню заявнику на підставі ч.10 ст.153 ЦПК України, оскільки вона подана з порушенням вимог ч.1 та ч.6 ст.151 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.151, ст.153 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння- повернути заявнику.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду в 15-ти денний строк.

Суддя Д.Г. Нікітін