Справа №155/94/25
Провадження №6/155/15/25
ГОРОХІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Яремчук С.М.,

за участю секретаря судових засідань Задурської К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів до досягнення двадцяти трьох років,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 29 липня 2025 року звернулася в суд з заявою про видачу дубліката виконавчого документа.

Заяву мотивує тим, що рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 24 березня 2025 року в цивільній справі №155/94/25 ухвалено стягувати з ОСОБА_2 в її користь аліменти на період навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23 років, в розмірі 1/6 (однієї шостої) частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 16 січня 2025 року. У вказаній справі остання отримала виконавчий лист. Заявниця вказує, що оригінал даного виконавчого листа був випадково нею знищений під час його зберігання, що робить непридатним для подальшого пред`явлення до виконання. Зазначає, що виконавчий лист було випадково пошкоджено, внаслідок чого він став технічно непридатним для подання до органів виконавчої служби через порушення його цілісності. Враховуючи вищенаведене, просить подану заяву задовольнити.

Заявниця ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час, день та місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомила.

Боржник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 24 березня 2025 року в цивільній справі №155/94/25 ухвалено стягувати з ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти в розмірі 1/6 (однієї шостої) частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на період навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23 років, починаючи з 16 січня 2025 року.

Із заяви, що міститься в матеріалах цивільної справи вбачається, що ОСОБА_1 10 травня 2025 року отримала виконавчий лист про стягнення аліментів.

Згідно з інформацією з Автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 25 липня 2025 року відсутні виконавчі провадження щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Як стверджує заявник у поданій заяві, виконавчий лист, виданий на виконання вищевказаного рішення суду, випадково знищений через власну необачність останньої. Доказів зворотного судом не здобуто.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 3 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Частиною 1 статтею 431 ЦПК України, визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 44-47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі №2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону №1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».

ЦПК України не надає права відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого документа з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати виконавчого документа. За встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката виконавчого документа не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат виконавчого документа має повністю відтворювати втрачений виконавчий документ, у тому числі містити й дату його видачі. Натомість відсутність виконавчого документа у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 18 листопада 2020 року по справі №263/4331/18, сам факт відсутності виконавчого документа у стягувана та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено».

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 09 жовтня 2019 року у справі №2-6471/06, провадження №61-11034св19.

Таким чином, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Оскільки, доказів, які б підтверджували, що вказаний виконавчий лист на даний час перебуває на виконанні, матеріали справи не містять, є підстави вважати, що виконавчий документ було втрачено.

Враховуючи вищенаведене, виходячи з положень ч. 3 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» та з огляду на принцип обов`язковості виконання судового рішення, надаючи оцінку обставинам, на які посилається заявник як на підставу заявлених вимог, суд приходить до висновку про наявність підстав для видачі дублікату виконавчого листа №155/94/25 виданого на виконання рішення Горохівського районного суду Волинської області від 24 березня 2025 року про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

На підставі ст. 247, 352, 354, 431, п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа у цивільній справі №155/94/25, яким вирішено стягувати з ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти в розмірі 1/6 (однієї шостої) частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на період навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23 років, починаючи з 16 січня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області С.М. Яремчук