Справа № 933/284/25
Провадження № 2/933/75/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року селище Олександрівка

Олександрівський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Шинкаренко А.І.,

за участі:

секретаря судового засідання - Пліскачової Н.В.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Олександрівка за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якої діє її представник ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

07.05.2025 року ОСОБА_2 , в інтересах якої діє її представник - адвокат Сащук М.М., звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , про розірвання шлюбу.

Свої вимоги мотивує тим, що з 24 вересня 2022 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що через відсутність спільних інтересів та взаєморозуміння між подружжям, сімейні стосунки між ними суттєво погіршились, що в кінцевому результаті призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. На даний момент шлюбні відносини між ними фактично припинені, а сам шлюб має формальний характер.Позивач наголошує на тому, що рішення про розірвання шлюбу прийняла остаточно, та змінювати його не має наміру, у тому числі у зв`язку із наданням строку на примирення, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. За таких обставин просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Після розірвання шлюбу прізвище відновити дошлюбне - « ОСОБА_2 ».

Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 16.05.2025 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якої діє її представник ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , про розірвання шлюбу, та призначено до судового розгляду, в порядку спрощеного позовного провадження, на 13 годину 30 хвилин 12 червня 2025 року.

12.06.2025 року розгляд справи було відкладено на 09 годину 00 хвилин 29 липня 2025 року, у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, у прохальній частині позовної заяви просили розглянути справу без їх участі, за наявними матеріалами справи. Проти винесення заочного рішення суду не заперечують.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, та не заперечував щодо розірвання шлюбу. Заперечував проти стягнення з нього судового збору та витрат на правову допомогу. Подав клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши зібрані у справі докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив таке.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, який зареєстрований 24 вересня 2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого повторно 22 квітня 2025 року, актовий запис № 1975 ( а.с. 8).

Подружжя має неповнолітню дитину, доньку - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 21 квітня 2020 року Олександрівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а.с.9).

В межах даної цивільної справи, спору про поділ спільного майна подружжя не має.

Відповідно до ст. 21 Сімейного Кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Оскільки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу, та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Частиною першою ст. 55 СК України передбачений обов`язок дружини та чоловіка спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 СК України.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що подружжя зберігати сім`ю намірів не має, їх сім`я фактично розпалася.

Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Особа, яка вирішила змінити своє прізвища після розірвання шлюбу, має право звернутися до органу державної реєстрації актів цивільного стану з заявою про зміну прізвища або до суду під час розгляду справи про розірвання шлюбу, зазначенням в прохальній частині позовної заяви вимоги про зміну прізвища.

Судом встановлено, що в прохальній частині позовної заяви позивач просить після розірвання шлюбу, відновити своє дошлюбне прізвище - « ОСОБА_2 ».

Враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, суд приходить до висновку щодо необхідності задоволення в цій частині позовних вимог позивача.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Враховуючи вище викладене, фактичні взаємини подружжя, відсутність згоди позивача на збереження шлюбу, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження даної сім`ї суперечить їх спільним інтересам, що має істотне значення, а тому шлюб необхідно розірвати.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з позовом, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

24.06.2025 відповідач надіслав до суду клопотання, в якому просить звільнити його від сплати судового збору, згідно пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідач, на підтвердження наявності у нього певного статусу, надав до суду копію військового квитка про перебування на військовій службі та копію посвідчення учасника бойових дій.

Водночас, згідно з пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Зміст заявлених позивачем вимог (розірвання шлюбу) свідчить, що вони не пов`язані з виконанням позивачем військових обов`язків та не стосуються його службових обов`язків.

Оскільки справа про розірвання шлюбу не пов`язана з порушенням прав відповідача, як військовослужбовця та учасника бойових дій, він не звільняється від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Наведене відповідає правовій позиції, викладеній, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №640/7310/19 (провадження №11-905заі19).

Згідно чч. 5, 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у Постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у Постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи те, що за результатом розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, відповідно, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму судового збору у розмірі1211,20 грн.

Стосовно витрат позивача на правничу допомогу суд зазначає наступне.

Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 6500,00 грн.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000 від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, на підтвердження понесених витрат позивачем надано договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 17.04.2025 року №137.

Відповідно до п.1.1 договору зазначено, що адвокат надає клієнту, а клієнт приймає від адвоката правову допомогу в обсязі та на умовах, що передбачені договором.

Пунктом 3.1 договору зазначено, що отримання винагороди адвокатом та надання правової допомоги відбувається завчасно у формі гонорару, згідно з розрахунком. Крім оплати гонорару, клієнт відшкодовує адвокату всі витрати, понесені ним у зв`язку з виконанням даної угоди (поштові витрати, фотокопіювання, транспортні та відрядні витрати). У разі дострокового розірвання договору, сума гонорару не повертається.

Як вбачається з розрахунку вартості надання правничої допомоги (гонорару), що є додатком № 1 до договору про надання правничої допомоги № 137 від 17.04.2025 року, обсяг послуг (робіт), що будуть надані (виконані) адвокатом клієнту, та їх вартість, встановлюється відповідно до таблиці, а саме: підготовка та подання позовної заяви - 3500,00 грн.; супровід справи у суді 1 інстанції - 3000,00 грн. Витрати, що пов`язані зі сплатою судового збору чи будь якого іншого державного мита не входять до вартості послуг та сплачуються клієнтом окремо (а.с.12).

Також, на підтвердження сплачених послуг надано платіжну інструкцію №@2PL112015 від 25.04.2025 року, відповідно до якої ОСОБА_2 сплатила адвокату Сащуку М.М. оплату за розірвання шлюбу за договором у розмірі 6500,00 грн.

Перевіривши матеріали справи суд приходить до висновку, що розмір витрат на представництво у суді в розмірі 3000,00 грн. задоволенню не підлягають, оскільки представник позивача жодного разу не приймав участі у судових засіданнях як особисто, так і за допомогою відеоконференцзв`язку, а обмежився лише заявами про розгляд справи без участі позивача та його представника.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Враховуючи малозначність справи, обсяг та характер наданих послуг та виконаних робіт, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без участі представника позивача за його заявою, суд вважає, що понесені витрати є неспівмірними із складністю справи, наданим обсягом послуг, затраченим часом на надання таких послуг, які не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягненню з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн., який буде достатнім, співмірним і справедливим у даному випадку.

З огляду на викладене, та відповідно до статті 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн., та 3500,00 грн. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 89, 141, 263, 264 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_2 , в інтересах якої діє її представник ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 24 вересня 2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 1975 від 24.09.2022 року - розірвати.

ПрізвищеОСОБА_2 ,після розірвання шлюбу, відновити на - « ОСОБА_2 ».

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок, та відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 ( три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач -ОСОБА_2 ? місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач - ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено і проголошено 29 липня 2025 року.

Суддя А.І. Шинкаренко