Справа № 462/981/25
Провадження № 2/686/3344/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025 рік м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Колієва С.А.

при секретарі Кучерук Н.В.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача Киришко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради в якому просив встановити факт самостійно виховання та утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . У вказаному шлюбі у них народилися двоє спільних дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Постановою Хмельницького апеляційного суду у справі №686/1379/19 від 18.01.2022 року визначено місце проживання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 . Мати неповнолітнього ОСОБА_4 та відповідач у справі ОСОБА_3 з огляду на її особисті обставини життя переїхала разом із донькою за кордон та понад 2 років не проживає на території України, відповідно не здійснює догляд і виховання сина, не цікавиться його успіхами, станом здоров`я, не піклується про його фізичний, духовний стан, не забезпечує необхідних базових потреб медичного догляду, лікування сини. Вихованням сина, його утриманням, організацією його навчання здійсню ОСОБА_1 самостійно. За таких обставин, просив суд встановити факт самостійного виховання та утримання сина ОСОБА_1 . Встановлення вказаного факту необхідно йому для належного захисту прав дитини та реалізації соціальних прав пов`язаних із самостійним вихованням дитини, а також отримання відстрочки від мобілізації.

Відзив на позов відповідачем не подано.

Письмових пояснень щодо позову третьою особою на адресу суду не подано.

В судовому засіданні позивач та його представник адвокат Киришко О.В. позов підтримали, просили його задовольнити. Зазначили, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який у 2019 році був розірваний за рішенням суду. У вказаному шлюбі у них народилися двоє дітей: син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Постановою Хмельницького апеляційного суду від 18.01.2022 року був задоволений позов ОСОБА_1 та визначено місце проживання неповнолітнього сина ОСОБА_4 разом з ним. Зазначили, що з того часу син фактично проживає разом з позивачем у справі, останній самостійно забезпечує його, матеріально утримує, займається його вихованням. Участі в утриманні сина, його вихованні ОСОБА_3 не приймає. Остання разом з донькою ОСОБА_7 виїхала за кордон, життям сина не цікавиться та з ним не спілкується. Оскільки він самостійно утримує та виховує сина, відповідно до положень діючого законодавства, він має право на відстрочку від мобілізації. Разом з цим для офіційного підтвердження такого факту до органів ТЦК та СП слід надати відповідне рішення суду, яким би цей факт був підтверджений.

Відповідач в судове засідання не з`явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Заяв про розгляді справи за її відсутності не подавала.

Представник органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини своєї неявки суд не повідомив.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та представник третьої особи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказах.

Фактичні обставини встановлені судом.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 14.03.2019 року (справа №462/2936/18) шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який був зареєстрований 20.09.2008 року у Відділі РАЦС по місту Хмельницькому ХМРУЮ був розірваний.

Сторони мають двох спільних дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 18.01.2022 року (справа №686/1379/21) був частково задоволений позов ОСОБА_1 та визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 .

Згідно довідки №89895 про реєстрацію місця проживання від 04.04.2022 року ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 05.11.2019 року.

Відповідно до витягну з реєстру Львівської територіальної громади від 02.10.2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 13.08.2014 року.

Згідно довідки в.о. директорки СЗШ №77 м. Львова №02-02/195 від 11.06.2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається в 9-В класі вказаної школи. Мати дитини - ОСОБА_3 навчанням сина не цікавиться, батьківські збори не відвідує, не бере участь у його вихованні. Вихованням сина займається батько - ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки «5-тої міської клінічної поліклініки м. Львова» № 02-10вих325 від 04.07.2024 року встановлено, що за даними сімейного лікаря вказаної медичної установи ОСОБА_8 , з якою укладено декларацію на медичне обслуговування дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько дитини ОСОБА_1 належно виконує свої обов`язки, що стосуються стану здоров`я дитини (регулярно приводить сина на профілактичні медичні огляди та обстеження, вчасно звертається за медичною допомогою, при погіршенні стану здоров`я дитини).

26.08.2024 року між відокремленим структурним підрозділом «Технологічний фаховий коледж Державного навчального закладу «Національний лісотехнічний університет України» та ОСОБА_4 (вступник) і ОСОБА_1 , як законним представником останнього, був укладений Договір про надання освітньої послуги №1424. Відповідно до Договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців №2848 від 26.08.2024 року, який укладений між відокремленим структурним підрозділом «Технологічний фаховий коледж Державного навчального закладу «Національний лісотехнічний університет України» та ОСОБА_1 і який є невід`ємним додатком до договору № 1424 від 26.08.2024 року, загальна вартість платної освітньої послуги становить 48 000,00 гривень та за навчальний рік 2024-2025 складає 16 000,00 гривень.

Згідно довідки відокремленим структурним підрозділом «Технологічний фаховий коледж Державного навчального закладу «Національний лісотехнічний університет України» №538 від 16.09.2024 року ОСОБА_4 є студентом 1 курсу денної форми навчання вказаного навчального закладу за спеціальністю економіка. Період навчання з 01.09.2024 року по 30.06.2027 рік.

Згідно фіскальних чеків АТ «Укрпошта» від 05.09.2024 року та 21.08.2024 року ОСОБА_1 було перераховано ВСП «Технологічний фаховий коледж Державного навчального закладу «Національний лісотехнічний університет України» за навчання ОСОБА_4 8000,00 гривень.

Застосовані норми права та мотиви з яких виходить суд.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Приписами частин першої та другої ст.16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України (стаття 1 СК України).

Частиною першою статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Статтею 141 СК встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені у статтях 150, 151 СК України.

За приписами частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними.

При цьому сімейні відносини як вид суспільних відносин складаються з суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, які поділяються на юридичні дії (настання яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини).

Так, у силу положень ЦК України у момент народження фізичної особи в неї виникає цивільна правоздатність (здатність мати цивільні права та обов`язки), яка припиняється у момент її смерті (стаття 25 ЦК України), а з підстав, установлених цим Кодексом, виникає цивільна дієздатність (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання), яка може бути обмежена виключно у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 30 ЦК України).

Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.

Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом.

У частині четвертій статті 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України).

Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.

Отже, для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється.

Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх.

СК України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Так само як визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання дитини.

Звертаючись до суду із вказаним позовом позивач просив встановити факт самостійного виховання та утримання неповнолітнього ОСОБА_4 . Як на підставу вказаного позову останній по суті послався на факт ухилення ОСОБА_3 (матір`ю дитини) від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Частиною першою статті 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Отже, належним способом захисту у даній справі є вимога позивача про позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітньої дитини.

Разом з цим суд зазначає, що у справах позовного провадження, встановлення певних юридичних фактів належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК).

З огляду на викладене суд зазначає, що позивачем обраний неефективний спосіб захисту прав, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 81, 141, 223, 258-268, 280-282 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Третя особа: орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, ЄРДПОУ 04056084, м. Львів, вул. Івана Виговського, 34.

Повний текст судового рішення виготовлено 24.07.2025 року.

Суддя: