Справа № 584/1222/24
Провадження № 2/584/414/25
РІШЕННЯ

Іменем України

24.07.2025 Путивльський районний суд Сумської області

в складі: головуючого - судді Токарєва С.М.

при секретарі Зікрати Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» (далі ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» звернулося до суду із вказаним позовом та свої вимоги обґрунтовує тим, що 10.10.2023 між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 10.10.2023-100001104, шляхом підписання пропозиції та заявки, на наступних умовах: сума кредиту 10000 грн; первинний строк, на який надається кредит 70 днів; процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користуванню кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит; комісія повязана з наданням кредиту - 15% від суми кредиту та дорівнює 1500,00 грн.

Позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав шляхом надання останній кредиту відповідно до умов укладеного кредитного договору, а відповідач у порушення своїх зобов`язань своєчасно не погасила заборгованість за кредитом та відсотками відповідно до умов договору.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх кредитних зобов`язань виникла заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 18500 грн., з яких: 10000 грн. - заборгованість по тілу кредита, 7000 грн. - проценти, 1500 грн. - комісія, які позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь разом із судовими витратами.

Представник позивача у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 була належним чином повідомленою судом про дату, час і місце судового засідання, однак у судове засідання не з`явилася, про причини неявки до суду не повідомила, у поданному відзиві на позов просила відмовити у задоволенні позовних вимог, обгрунтовуючи свою позицію наступним.

По-перше: щодо довідки-рахунку про стан заборгованості, то такий документ сам по собі сам по собі не є належним та допустимим доказом наявності заборгованості та її розміру за договором.

По-друге: у всіх доказах, наданих до суду, кредитна картка на яку здійснювалось перерахування коштів, не містить повного номеру, зокрема «5168-74хх-хххх-2812» або «516874*12», а саме як мінімум 6 цифр (в Квитанції 8 цифр) у діапазоні від 0 до 9 приховані символом зірочкою, що фактично позбавляє можливості ототожнити вказаний номер карти із зазначеним у Договорі та усіх інших документах, адже приховані 6 цифр у такому діапазоні можуть утворювати безліч комбінацій (610). Матеріали справи не містять виписки з рахунку особи, як і не містять видачі в будь-який спосіб кредитних коштів чи факт використання відповідачем кредитних коштів. Таким чином, квитанція, сформована через систему платежів LiqPay, що долучена до матеріалів справи, не може підтверджувати те, що кошти, які було перераховано ТОВ «Споживчий центр», було видано саме відповідачу у якості кредиту на умовах, про які зазначає позивач.

По-третє: в оцінці поведінки та способу ведення справ банком чи фінансовою установою варто враховувати, що вони є професійними учасниками ринку надання відповідних послуг, у зв`язку з чим до них висуваються певні вимоги щодо дотримання правил та процедур, які є традиційними в цій сфері, до обачливості та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком чи фінансовою установою є вищими, ніж до споживача фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною в цивільних відносинах з такою установою. З врахуванням наведенного, всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом на користь такої слабшої сторонни, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах.

По-четверте: як свідчать матеріали справи, заборгованість ОСОБА_1 складає 18500 грн., з яких: 10000 грн. основного боргу, 7000 грн. проценти, 1500 грн. комісія. Відповідно до ст.ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договірів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення вимоги щодо сплати споживачем несправедливо великої суми компенсації (понад 50 відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що визнане недійсним, вважається таким з моменту укладання договору. Тому, враховуючи викладене, умови кредитного договору про реальну процентну ставку в розмірі 70 % є несправедливими в сенсі Закону України «Про захист прав споживачів» та суперечить таким загальним засадам цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України).

По-п`яте: згідно п. 9 електронного кредитного договору № 10.10.2023-100001104 комісія, пов`язана з наданням кредиту 15% від суми кредиту та дорівнює 1500,00 грн. При цьому, у вказаному договорі не зазначено, за які саме послуги ця комісія підлягає сплаті позичальником. В той же час, ч.1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає безоплатність надання позикодавцем певних послуг, до яких можна віднести видачу кредиту та його супровід.

У відповіді на відзив представник позивача просив позовні вимоги задовольнити, при цьому, звертав увагу суду, що комісія, передбачена п. 9 кредитного договору № 10.10.2023-100001104 пов`язана із наданням послуги, а сааме: перерахуванням кредитодавцем коштів на рахунок позичальника, з використанням стороннього сервісу інтернет-еквайрингу.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступних підстав.

10.10.2023 між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ОСОБА_1 укладено електронний кредитний договір № 10.10.2023-100001104, шляхом підписання пропозиції та заявки. Вказаним договором передбачені такі умови (а.с. 11-17):

п. 1. дата надання/видачі кредиту 10.10.2023;

п. 2. сума кредиту 10000 грн;

п. 3. строк, на який надається кредит 70 днів з дати його надання;

п. 4. дата повернення (виплати) кредиту 18.12.2023;

п. 5. період користування кредитом - кожні наступні 14 днів з дня його надання;

п. 6. продовження строку, на який надається кредит, не передбачене;

п. 9. комісія, пов`язана з наданням кредиту - 15% від суми кредиту та дорівнює 1500,00 грн.

У розділі «Відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт)» вказаної заявки зазначено реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для перерахування йому коштів за договорами: 5168-74хх-хххх-2812.

Із копії паспорта споживчого кредиту вбачається, що ОСОБА_1 , підписавши його, підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування, орієнтовну загальну вартість кредиту, надану виходячи із обраних нею умов кредитування (а.с. 18-19).

Паспорт споживчого кредиту, заявка, пропозиція про укладення кредитного договору (оферта) та додаток до анкети позичальника підписані електронним підписом відповідача шляхом використання одноразового ідентифікатора.

Відповідно до квитанції, сформованої через систему платежів LiqPay на підставі договору № 10.10.2023-100001104 від 10.10.2023 по платежу № ID платежу , 10.10.2023 перераховано 10000 грн. на платіжну картку: НОМЕР_1 (а.с. 20).

Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 10.10.2023-100001104 від 10.10.2023 заборгованість ОСОБА_1 складає 18500 грн., з яких: 10000 грн. основного боргу, 7000 грн. проценти, 1500 грн. комісія (а.с. 21).

За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Матеріали справи свідчать про те, що кредитний договір № 10.10.2023-100001104 від 10.10.2023 укладений в електронній формі.

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується також Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

У даній справі судом встановлено, що 10.10.2023, між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем ОСОБА_1 , укладено кредитний договір (оферти) № 10.10.2023-100001104, шляхом прийняття пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), яка розміщена на сайті кредитора та підписанням заявки після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та схвалення їх кредитором, а також підписанням відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), які сформовані на сайті кредитора та підписані позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (коду) А215, отриманого позичальником в sms-повідомленні на номер телефону НОМЕР_2 , який вказаний при його ідентифікації на сайті (а.с.12-15).

У пункті 2.1 розділу 2 пропозиції про укладання кредитного договору (оферти) вказано, що електронний кредитний договір, частиною якого є дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), укладається кредитодавцем та позичальником у порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію".

Відповідно до п.2.2 розділу 2 Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) електронний кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), розміщена на веб-сайті кредитодавця у загальному доступі, а також у особистому кабінеті позичальника на веб-сайті кредитодавця; заявка сформована на сайті кредитодавця після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитодавцем; відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті кредитодавця, та підписана позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті.

За цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити проценти, комісію (п.3.1 Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти)).

За змістом пункту 3.2 розділу 3 пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах, які встановлюються у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти (п.3.3 Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти)).

Відповідно до п.4.1 Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківських рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5168-74хх-хххх-2812.

Згідно із п.4.3 розділу 4 пропозиції про укладення кредитного договору (оферт) днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу - день надходження коштів у касу кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця.

Пунктом 4.4 розділу 4 пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) визначено, що сторони встановлюють, що проценти нараховуються з дня надання коштів позичальнику включно до дати їх фактичного повернення. У разі дострокового повного повернення кредиту позичальник у день цього повернення сплачує проценти за період фактичного користування кредитом. У разі дострокового часткового повернення кредиту у день повернення позичальник сплачує проценти за період фактичного користування всією сумою кредиту, а на залишок суми кредиту нараховуються проценти у загальному порядку, передбаченому договором.

Відповідно до п. 6.1. Договору позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені в договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України, і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата процентів, комісії не пізніше термінів, вказаних у графіку платежів; б) неустойка, яка може бути нарахована кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим договором, - негайно, з моменту пред`явлення кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.10.2023 за допомогою одноразового ідентифікатора А215, ОСОБА_1 підписала заявку до кредитного договору № 10.10.2023-100001104, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомлена 10.10.2023 за посиланням https:/sgroshi.com.ua/ua/informaciya-o-kompanii згідно зі ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

За змістом даної заявки реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для перерахування коштів позичальнику за даним та наступними договорами: 5168-74хх-хххх-2812.

Відповідно до умов заявки та відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепту) кредитного договору № 10.10.2023-100001104 позичальнику надається кредит на наступних умовах: дата надання кредиту 10.10.2023, сума кредиту 10000 грн., строк, на який надається кредит - 70 днів з дати його надання, дата повернення кредиту - 18.12.2023, фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, комісія, пов`язана з наданням кредиту 15% від суми кредиту та дорівнює 1500 грн.

Такі ж положення щодо істотних умов договору містяться в Паспорті споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма)), який підписано відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором, номер пароля А215, яким підтвердила, що ознайомлена з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних умов кредитування.

Указане свідчить, що між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного Договору.

Також згідно з п. 17 Заявки, позичальник підтверджує, що йому надано та він отримав інформацію, зазначену в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (він ознайомився з нею за посиланням https://sgroshi.com.ua/ua/rozkritta-informacii), паспорт споживчого кредиту відповідно до Закону України «Про споживче кредитування», графік платежів з переліком складових загальної вартості кредиту відповідно до Правил розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, примірник цього договору.

Згідно з відповіддю позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) від 10.10.2023 відповідач підтвердила, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору № 10.10.2023-100001104 від 10.10.2024, з яким вона попередньо уважно ознайомився. Акцептовані нею умови кредитного договору містяться у вказаних заявці та оферті, а також вказуються нижче.

У відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) ОСОБА_1 вказала пріоритетним каналом повідомлень: смс інформування на фінансовий номер та підтвердила, що підписує та укладає кредитний договір на вищевказаних умовах, підписуючи даний акцепт одноразовим ідентифікатором (код з смс-повідомлення): А215.

Згідно з п. 6.7.1 Договору, позичальник підтверджує, що він уклав цей договір, повністю усвідомлюючи значення своїх дій та згідно з вільним волевиявленням, та має здатність виконувати його умови.

Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 10.10.2023-100001104 від 10.10.2023, заборгованість позичальника ОСОБА_1 складає: 10000,00 грн. - основний борг; 7000,00 грн. - проценти, 1500 грн. - комісія. Разом 18500,00 грн. Проценти по кредиту нараховані за період з 10.10.2023 по 18.12.2023 (а.с.21).

Таким чином, належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами доведено, що ОСОБА_1 10.10.2023 уклала кредитний договір № 10.10.2023-100001104 з ТОВ «Споживчий центр» в електронній формі шляхом підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А215, заявки та відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепту), за умовами якого кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі 10000,00 грн. на споживчі потреби, строком на 70 днів (з 10.10.2023 по 18.12.2023) із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами за денною процентною ставкою у розмірі 1%, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит.

Крім того, в матеріалах справи наявний паспорт споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма)), підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором А215, який містить аналогічні умови щодо суми кредиту, строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, розмір і тип процентної ставки, орієнтовну сукупну вартість кредиту.

Отже, у відповідності до вимог ч.6 та 8 ст.11 і ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов щодо суми кредиту, строку договору, сплати відсотків за користування кредитом, розмір і тип процентної ставки та уклали в належній формі кредитний договір.

Також пунктом 4.1 договору № 10.10.2023-100001104 від 10.10.2023 передбачено, що кредитні кошти надаються позичальнику безготівково банківських рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5168-74хх-хххх-2812, зазначений відповідачем у кредитному договорі.

Також, заявка споживача ОСОБА_1 від 10.10.2023, відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) містять реквізити належного позичальнику електронного засобу для перерахування коштів позичальнику за даним та наступними договорами 5168-74хх-хххх-2812.

Крім того, згідно з п. 11.9 пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) позичальник підтверджує, що вказаний ним для перерахування коштів платіжний засіб/поточний рахунок належить виключно йому на законних підставах, право на його використання не зупинене, не припинене, не обмежене іншим чином, платіжний засіб не є втраченим, безперешкодно використовується виключно позичальником.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження виконання своїх зобов`язань за кредитним договором позивач надав квитанцію про перерахування відповідачу коштів за кредитним договором № 10.10.2023-100001104 в сумі 10000 грн., за допомогою системи LIQPAY, ID платіж , дата 10.10.2023, з призначенням платежу-видача за договором кредиту № 10.10.2023-100001104 на картку/рахунок НОМЕР_1 (а.с. 20).

Отже, ТОВ «Споживчий центр» виконало взяті на себе зобов`язання у повному обсязі за кредитним договором № 10.10.2023-100001104 від 10.10.2023, зокрема, відповідачу було надано кредитні кошти на умовах, передбачених договором.

При цьому, відповідачем не надано суду суду належних і допустимих доказів того, що відповідні кредитні кошти не були зараховані на його картковий рахунок.

Окрім цього, ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, та, відповідно, не може надати первинні банківські документи, тому надані суду позивачем довідка - розрахунок заборгованості, квитанція АТ КБ «Приватбанк» від 10.10.2023 про перерахування коштів за кредитним договором № 10.10.2023-100001104, суд вважає належними та допустимими доказами заборгованості у справі.

Тому у суду відсутні підстави для сумніву, що ОСОБА_1 не було перераховано визначену умовами договору позику, що підтверджується вищенаведеними доказами та не спростовано відповідачем, який будь-яких претензій щодо невиконання позивачем свого обов`язку по наданню коштів протягом дії договору не заявляв.

Також, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до умов кредитного договору № 10.10.2023-100001104 від 10.10.2023 сторонами погоджено строк кредитування терміном 70 днів, з 10.10.2023 по 18.12.2023 та фіксовану процентну ставку у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що саме за наведеною відсотковою ставкою розраховано заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Споживчий центр» за відсотками за період з 10.10.2023 по 18.12.2023, зокрема, за відсотковою ставкою 1%, що враховуючи розмір отриманого кредиту становить 100 грн. (10000 х 1 % = 100 грн.) за один день користування кредитом. Таким чином, розмір нарахованих процентів за вказаним кредитним договором за період з 10.10.2023 по 18.12.2023 року становить 7000 грн. (70 днів х 100 грн. = 7000 грн.), що повністю узгоджується із розрахунком заборгованості долученим позивачем до матеріалів справи та умовами кредитного договору, а тому наданий суду позивачем розрахунок, суд вважає належним та допустимим доказом заборгованості у справі.

Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідачем не надано.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов`язання за вказаним договором у строки, передбачені договором щодо повернення суми позики та процентів за користування позикою не виконала, внаслідок чого у останньої виникла заборгованість за тілом кредиту та процентами.

Оскільки в матеріалах справи не міститься доказів повернення відповідачем позивачу ТОВ «Споживчий центр» отриманої у позику за вказаним договором суми позики у розмірі 10000 грн., а відтак, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10000 грн. та відсотками в розмірі 7000 грн. за користування кредитними коштами, що були обумовлені договором, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також позивач, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, просив стягнути й прострочену заборгованість за комісією в сумі 1500 грн.

10.06.2017 набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Разом з тим, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

Окрім того, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 06.11.2023 по справі №204/224/21 виклала висновок щодо застосування норми права, а саме якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Так, у кредитному договорі № 10.10.2023-100001104 від 10.10.2023, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Споживчий центр» містяться умови про комісію за надання кредиту в розмірі 1500 грн., яка нараховується за ставкою 15% відсотків від суми кредиту.

Із довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором 10.10.2023-100001104 від 10.10.2023 вбачається, що відповідачу нарахована комісія в розмірі 1500 грн. (а.с.21).

Проте суд звертає увагу, що в кредитному договорі, який складається з пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), заявки, відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), в тому числі пункт 9 заявки споживача ОСОБА_1 від 10.10.2023 року не містять зазначення конкретного переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням кредиту і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які позикодавцем встановлена комісія, пов`язана з наданням кредиту, а тому доводи позивача, що комісія пов`язана із наданням послуги, а саме: перерахування кредитодавцем коштів на рахунок, зазначений позичальником, з використанням стороннього сервісу інтернет-еквайрингу не заслуговують на увагу, оскільки ТОВ «Споживчий центр» не надало доказів наявності, переліку такої послуги і погодження її зі споживачем при укладенні кредитного договору. В зв`язку з чим положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію, пов`язану з наданням кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 січня 2024 року в справі 727/5461/23, від 09 жовтня 2024 року в справі 582/202/22.

В зв`язку з цим підстави для стягнення з відповідача нарахованої позивачем заборгованості по комісії в сумі 1500 грн. відсутні.

Із матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана через систему «Електронний суд» та відповідно до ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2422 грн. 40 коп.

На виконання ст. 141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2225 грн. 99 коп. ((2422,40 грн. х 17000 грн.)/18500 грн. = 2225,99 грн.).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 229, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 133-А, ) заборгованість за кредитним договором № 10.10.2023-100001104 від 10.10.2023 у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч ) гривень 00 коп. та судовий збір у розмірі 2225 гривень 99 коп. (дві тисячі двісті двадцять п`ять гривень дев`яносто дев`ять копійок).

Рішення суду може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 29.07.2025.

Суддя С.М.Токарєв