Подільський районний суд міста Полтави
Справа № 553/1460/25
Провадження № 2/553/970/2025
У Х В А Л А

Іменем України

24.07.2025м. Полтава

Суддя Подільського районного суду міста Полтави Крючко Н.І., розглянувши матеріали заяви (Другої) поданої позивачем ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог у цивільній справі № 553/1460/25, провадження № 2/553/970/2025, за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про визнання дій незаконними та відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про визнання дій незаконними та відшкодування шкоди.

Ухвалою Подільського (Ленінського) районного суду міста Полтави від 17 квітня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, розпочато підготовче провадження, призначено підготовче судове засідання.

В ході підготовчого провадження позивачем ОСОБА_1 подано на адресу суду заяву ( Друга) по справі № 553/1460/25 про збільшення розміру позовних вимог, яка надійшла на адресу суду 5 червня 2025 року.

В даній заяві позивач ОСОБА_1 просить:

-прийняти до розгляду (Третю) заяву про збільшення позовних вимог в цивільній справі № 553/1460/25 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Полтаваенергозбут»;

-визнати дії відповідача (боржника) ТОВ «Полтаваенергозбут» по відключенню від електропостачання 18 березня 2025 року домоволодіння споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 незаконними;

- стягнути на користь ОСОБА_1 на о/р НОМЕР_1 у ТОВ «Полтаваенергозбут» борг в загальному розмірі 7564 грн в межах позовних вимог за період з 01.11.2024 року по 03.06.2025 року, за порушення відповідачем гарантованого стандарту Порядок № 375 та стягнення пені з розрахунку 3% в день згідно ч.5 ст. 10 ЗУ « Про захист прав споживачів» за прострочення сплати компенсаційних коштів;

-стягнути на користь ОСОБА_1 моральну шкоду з ТОВ «Полтаваенергозбут» за аналогією ст. 52 ЗУ « Про захист економічно конкуренції» в розмірі 1 155 775 664 грн;

-згідно ст. 8 ЦК України за аналогією застосовуючи ст. 247 Господарського Кодексу України ліквідувати за рішенням суду відповідача ТОВ «Полтаваенергозбут».

Статті 175,177 ЦПК України визначають вимоги до позовної заяви.

Так, заява (Друга) по справі № 553/1460/25 про збільшення розміру позовних вимог не відповідає ч. 4 ст. 177 ЦПК України, а саме: позивачем ОСОБА_1 не сплачено судовий збір та не надано підтвердження про його сплату в частині вимог про відшкодування моральної шкоди.

Позивач при зверненні з вимогами до суду посилалася на те, що він звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

У статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, у якому не передбачено звільнення від сплати судового збору споживачів - за позовами, що пов`язані з порушенням їхніх прав. Разом з тим у частині 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Системний і комплексний аналіз зазначених норм дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб, як «споживачі, які звернулися з позовними вимогами про захист порушених справ», у переліку осіб, що мають пільги щодо сплати судового збору, установленому в статті 5 Закону України «Про судовий збір», не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів, а саме Законом України «Про захист прав споживачів».

Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову, зазначив, що вони звільняються від майнового навантаження з метою захисту своїх порушених прав (частина третя стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №761/24672/15-ц від 19.06.2018.

При цьому, позовна заява містить вимогу про відшкодування моральної шкоди, у розмірі 1 155 775 664 гривень.

Пунктом 5 частини 1 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції) відповідно до закону.

Таким чином, споживачі звільнені від сплати судового збору за подання позову про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої лише внаслідок недоліків продукції, тобто в даному випадку позивач не звільнений від сплати судового збору у відповідності до положень ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» за вимогу про відшкодування моральної шкоди.

Пунктом 2.2. Узагальненого науково-консультативного висновку стосовно визначення належності позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди до вимог майнового чи немайнового характеру, викладеного в Листі ВАСУ від 01.01.2015, зазначено, що майновий чи немайновий характер позовної вимоги про відшкодування (компенсації) моральної шкоди залежить від такого.

Згідно з частиною третьою статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що заява ( Друга) по справі № 553/1460/25 про збільшення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб.

Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою. Таким чином, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди грошима або майном є майновою, а вимога про відшкодування моральної шкоди в інший (немайновий) спосіб є немайновою вимогою.

Зазначений висновок узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 28 листопада 2018 року у справі №761/11472/15-ц.

Таким чином, за позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди має справлятися судовий збір в розмірі, встановленому Законом у відповідності статті 2 за ставкою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 17336634,96 грн. ( ціна позову (грн.): Відсоток збору(%): 1.5 Розрахункова сума (грн.): 17336634.96).

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової)шкоди» визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, окрім вказівки на те, у чому полягає ця шкода та якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві. У разі недотримання позивачем зазначених вимог суд вправі залишити позовну заяву без руху.

Однак, заявляючи позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди у відповідності до заяви (Другої) по справі № 553/1460/25 про збільшення розміру позовних вимог, позивачем не повно викладено обставини справи з зазначенням посилань на відповідні докази щодо спричинення йому моральної шкоди. Позовна заява містить лише загальні посилання на наявність підстав, на думку позивача, для відшкодування моральної шкоди, та відповідно, не містить відомостей, в чому саме полягає заподіяна моральна шкода.

Виходячи з цих обставин, сума заявленої позивачем моральної шкоди в розмірі 1 155 775 664 гривень в позові не обґрунтовано: якими міркуваннями керувався позивач при визначенні розміру моральної шкоди; якими доказами підтверджується завдання позивачу моральної шкоди саме в такому розмірі. Позивачем не в повній мірі викладено обставини справи з зазначенням посилань на відповідні докази щодо спричинення моральної шкоди та відповідного розрахунку, згідно якого позивача оцінив свої моральні страждання (п. 5 ч. 3 ст.175, ч. 5 ст.177 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч. 3 ст. 185 цього Кодексу якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк вимоги ухвали не виконає, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві разом з додатками.

Враховуючи вищевикладене заяву (Другу) подану позивачем ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог у цивільній справі № 553/1460/25, провадження № 2/553/970/2025 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про визнання дій незаконними та відшкодування шкоди в частині заявлення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, слід залишити без руху.

Поряд з цим, у заяві (Другій) про збільшення позовних вимог позивачем ОСОБА_1 ставиться вимога про ліквідацію за рішенням суду відповідача ТОВ «Полтаваенергозбут», згідно ст. 8 ЦК України за аналогією застосувавши ст. 247 Господарського кодексу України.

Дослідивши дану заяву та додані до неї документи, суддя прийшов до висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження у даній частині заяви (Другої) про збільшення позовних вимог, поданої в порядку цивільного судочинства з наступних підстав.

У відповідності до статті 186 ЦПК України, до відкриття провадження у справі суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 186 ЦПК України, чи підсудна справа даному суду, чи немає інших підстав для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в цивільній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частин 1, 2 статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і згідно частини 1статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 24.10.11р. № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" у вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України: господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

- участь у спорі суб`єкта господарювання;

-наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин.

Відповідно до частини 2 статті 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання є:

1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;

2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Як вбачається з тексту заяви (Другої) про збільшення позовних вимог позивачем ОСОБА_1 ставить вимога про ліквідацію ТОВ «Полтаваенергозбут» рішенням суду, застосувавши ст. 247 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Таким чином, аналіз змісту позовних вимог та суб`єктного складу свідчить, що між сторонами в даній частині збільшених позовних вимог виник спір, що підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Ознайомившись з заявою (Другою) про збільшення позовних вимог у справі та доданими до неї матеріалами, суд вважає, що спір виник між суб`єктами господарювання, які здійснюють господарську діяльності, тому вирішення даної позовної вимоги не підлягає у порядку цивільного судочинства, а є юрисдикцією господарського суду.

За таких обставин, вважаю що у відкритті провадження у даній частині збільшених позовних вимог за заявою (Другою) поданою ОСОБА_1 необхідно відмовити, в зв`язку з тим, що спір виник між суб`єктами господарювання, які здійснюють господарську діяльності, тому вирішення такого спору не підлягають у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст.175, 185, 187, 258 261, 260-261, 293,294 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження за вимогою про ліквідацію ТОВ «Полтаваенергозбут» у відповідності до ст. 247 Господарського Кодексу України, заявленою ОСОБА_2 у заяві (Другій) про збільшення позовних вимог у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про визнання дій незаконними та відшкодування шкоди відмовити.

Роз`яснити позивачу ОСОБА_1 , що дана вимога підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Заяву (Другу) подану позивачем ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог у цивільній справі № 553/1460/25, провадження № 2/553/970/2025 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про визнання дій незаконними та відшкодування шкоди в частині заявленої вимоги про стягнення моральної шкоди -залишити без руху, про що повідомити позивача та встановити строк десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків заяви, а саме:

-обґрунтувати позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди;

-надати суду квитанцію про сплату судового збору в частині вимог про відшкодування моральної шкоди.

Роз`яснити позивачу, що у випадку не усунення недоліків у встановлений строк заява (Другу) про збільшення позовних вимог буде вважатися неподаною і йому повернута разом з додатками.

Ухвала суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 15- денний термін. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Подільського районного суду міста Полтави Н. І. Крючко