КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 липня 2025 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Кашперської Т.Ц. (суддя - доповідач), Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 березня 2025 року, ухвалене в складі судді Сенюти В.О. у м. Київ у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2024 року позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду із даним позовом, просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість в розмірі 83928,54 грн. та судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Позов мотивував тим, що 20 грудня 2023 року ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 шляхом подання заяви-договору № 2023/І_С/000-038265 (договір карткового рахунку) укладено договір про приєднання до Правил відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк» № 2023/ОВР/000-004906.

Заява-договір № 2023/І_С/000-038265 була оформлена у вигляді електронного документу та підписана відповідачем шляхом проставлення кваліфікованого удосконаленого електронного підпису (документ підписано у сервісі «Дія»), про що зазначено в розділі 5 заяви-договору.

Відповідно до п. 2.1 заяви-договору, ця заява-договір разом з Правилами відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк» (далі Правила), Тарифним планом (далі Тарифи), умовами банківських Продуктів/Пакетів та які розміщені на офіційному сайті банку за посиланням https://ukrgasbank.com (далі сайт банку) та довідкою про відкриття поточного рахунку, є договором комплексного банківського обслуговування (далі Договір), укладеним між АБ «Укргазбанк», реквізити якого визначені у правилах, та клієнтом, реквізити якого зазначені в цій заяві-договорі.

В п. 2.2 заяви-договору зазначено, що банк на підставі договору надає клієнту послуги щодо відкриття та розрахунково-касового обслуговування поточного рахунку, обслуговування за яким може здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу, надання кредиту шляхом встановлення ліміту овердрафту відповідно до програми кредитування, вказаній у розділі 4 договору.

В п. 3.1 заяви-договору передбачено, що проставлянням підпису на цьому договорі підтверджується досягнення згоди щодо всіх істотних умов договору, що передбачені чинним законодавством України для договорів банківського рахунку фізичної особи, операції за якими, в тому числі, можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів, та для кредитних договорів.

В п. 3.2 заяви-договору зазначено про отримання від банку інформації, зазначеної в ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», до підписання цієї заяви-договору примірник договору отримано до початку надання банком послуг відповідно до умов договору.

Згідно п. 3.3 заяви-договору, позичальник підтверджує, що з діючими тарифами на момент підписання договору, які є невід`ємною частиною Правил, ознайомлений та цілком згоден.

В п. 3.4 заяви-договору зазначено, що позичальником отримано примірник тарифів на обслуговування платіжної картки, що діють на дату укладення цього договору шляхом завантаження з сайту банку.

Керуючись положеннями укладеного договору, банк відкрив клієнту картковий рахунок та субрахунок за програмою кредитування «Овердрафт Крок назустріч», на якому встановлено орієнтовна сума кредиту 10000 грн., можлива сума кредиту до 300000 грн., щомісячний платіж по кредиту - відповідно до графіку, додаток № 1, відсоткова ставка 29,99 % річних, відсоткова ставка на прострочену заборгованість 48 %, комісія за видачу кредиту 4 %, строк кредитування 24 місяці.

Банк виконав взяті на себе зобов`язання за договором, видав клієнту платіжну картку, відкрив рахунок/субрахунок, надав клієнту кредитні кошти у встановленому договором ліміті. Відповідач, в свою чергу, зобов`язання за договором належним чином не виконує, систематично порушує умови договору.

Станом на 08 жовтня 2024 року за відповідачем утворилася заборгованість: по кредиту поточна 46533,20 грн., по кредиту прострочена 23041,84 грн., по процентах поточна 1510,56 грн., по процентах прострочена 12822,94 грн., разом 83928,54 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04 березня 2025 року позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість в розмірі 83928,54 грн. та судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Відповідач ОСОБА_1 не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість рішення, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 березня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові.

Наводила зміст ст. 2 ЦПК України, судову практику ЄСПЛ у справах «Проніна проти України», «Руїс Торіха проти Іспанії», «Суомінен проти Фінляндії», «Гірвісаарі проти Фінляндії», вказувала, що місцевим судом не виконано завдань цивільного судочинства, суд фактично усунувся від надання оцінки доказам сторони позивача, не врахував їх при прийнятті оскаржуваного рішення, не обґрунтував свою позицію, залишив поза увагою право сторони відповідача на участь в судовому процесі, яка не була «почута» місцевим судом в розумінні цитованої вище практики ЄСПЛ, та дійшов неправильних висновків.

Наголошувала, що не отримувала копії позовної заяви, не мала можливості подати відзив, власні докази чи пояснення, що грубо порушує її право на захист і доступ до правосуддя. гарантовані ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також нормами ЦПК України. Вона не мала змоги подати документи і докази, що суперечить принципу змагальності, закріпленому у ст. 13 ЦПК України, ст. 129 Конституції України.

Щодо передчасності та необґрунтованості висновків суду першої інстанції, звертала увагу, що суд безпідставно вказав про відсутність заперечень відповідача проти позову, не маючи доказів її ознайомлення з матеріалами справи.

Також суд не перевірив справжність електронного цифрового підпису відповідача, що є порушенням прав на захист, не встановив дійсних обставин справи, не уточнив факт здійснення оплат, не встановив факт реальної передачі коштів від позивача відповідачу.

Також суд не дослідив правомірність нарахування штрафів, пені, відсотків. Процентна ставка у 48 % є надмірною і має бути зменшена відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України як така, що явно порушує принцип справедливості і тільки у випадку, якщо буде доведено, що відповідач отримувала кредитні кошти.

Вказувала, що суд не перевірив, чи дійсно відповідач отримала кредитні кошти. Переказ на картковий рахунок сам по собі не підтверджує, що коштами скористалась саме відповідач. Потрібно було дослідити банківську виписку, чого не вбачається з тексту оскаржуваного рішення.

Суд не взяв до уваги фінансовий стан відповідача, не розглянув можливість врегулювання спору мирним шляхом, не дослідив обставини укладення договору, що свідчить про поверхневий розгляд справи.

Від позивача ПАТ АБ «Укргазбанк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Не погоджувався з доводами апеляційної скарги про порушення судом прав на доступ до правосуддя в зв`язку з ненаправленням позовної заяви на адресу відповідача та відсутністю в матеріалах справи доказів направлення. Пояснював, що при подачі позову через систему «Електронний суд» позивачем до позовної заяви було додано докази направлення копії позовної заяви з додатками для відповідача, а саме поштове відправлення від 31 жовтня 2024 року з описом вкладення на адресу місця реєстрації відповідача, яка збігається з адресою, зазначеною в апеляційній скарзі АДРЕСА_1 . Формально посилаючись на те, що не отримувала жодних документів, ОСОБА_1 не надає доказів непроживання за вказаною адресою та доказів неотримання копії позовної заяви.

Наводив правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 23 квітня 2018 року в справі № 916/3188/16 про те, що факт неотримання стороною справи кореспонденції, якою суд надіслав копії судових рішень за належною адресою та яка повернулася в зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною пропуску на оскарження рішення суду, оскільки зумовлена не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надала суду таку адресу для кореспонденції.

Щодо доводів відповідача про порушення принципу змагальності сторін, звертав увагу, що 27 січня 2025 року та 04 березня 2025 року відповідачем направлялися клопотання про відкладення розгляду справи та надання матеріалів справи на ознайомлення, тобто відповідач була обізнана про наявність справи в суді та зобов`язана була проявити особливу старанність у захисті своїх інтересів, вжити необхідні заходи для ознайомлення з рухом провадження в справі. Однак відповідач не скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву та доказів на підтвердження своїх заперечень.

Щодо твердження відповідача про те, що суд не перевірив справжність ЕЦП, пояснював, що алгоритм дій, які здійснюються під час укладення договору, описаний в Умовах проведення повноцінної моделі віддаленої ідентифікації та верифікації клієнтів (фізичних осіб) за допомогою функції шеринг е-паспорта шляхом інтеграції з Порталом Дія в АБ «Укргазбанк», які затверджені рішенням Оперативного штабу № 84, як додаток № 13 від 10 червня 2022 року, який додано до позовної заяви.

Згідно цих Умов шеринг е-паспорта здійснюється в наступному порядку: користувач скачує мобільний додаток Еко-банк з App-Store або Play Market, вводить номер мобільного телефону (авторизація користувача підтверджується ОТП-паролем (код підтвердження реєстрації), який надсилається на мобільний номер телефону користувача у вигляді sms. Користувач створює особистий пароль для входа в мобільний додаток Еко-банк або по відбитку пальця або Face ID; клієнт, натиснувши кнопку в мобільному додатку Еко-банк за допомогою сервісу «Дія» та «Дія.Підпис» переходить у мобільний застосунок «Дія», в якому підтверджує передачу документів; банк зберігає документи клієнта в програмному забезпеченні «WebBank»; клієнт заповнює опитувальник, підтверджує коректність заповнення даних та підтверджує своє ознайомлення та погодження з документами: заявою-договором, умовами банківських продуктів, тарифним планом, Правилами відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками, натиснувши кнопку «Підписати за використанням «Дія ID». Клієнт, натиснувши кнопку в мобільному додатку Еко-банк «Підписати за використанням «Дія ID», переходить у мобільний застосунок Дія, де проходить сценарій підписання заяви-договору. Банк заповнену клієнтом додаткову інформацію зберігає в програмному забезпеченні «WebBank».

Згідно зазначеної вище процедури відповідач здійснив накладення кваліфікованого електронного підпису на заяву-договір та додаток до заяви-договору за допомогою сервісу Дія, був ознайомлений та прийняв всі умови договору.

Щодо відсутності фактично отриманих коштів, повідомляв, що відповідно до п. 57 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75, інформація, що міститься в прийнятих для обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного).

Відповідно до п. 59 Положення № 75, банк обов`язково має складати на паперових та/або електронних носіях такі регістри, як клієнтські рахунки та виписки з них.

Таким чином, виписки з особових рахунків клієнта є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій та відповідно є доказами зарахування та отримання коштів відповідачем.

Згідно з умовами договору відсоткова ставка на прострочену заборгованість становить 48 %, відповідач, підписуючи договір, була ознайомлена з умовами договору та прийняла їх.

Вважав, що всі доводи апеляційної скарги носять формальний, безпідставний, необґрунтований та абстрактний характер та направлені на затягування розгляду справи, уникнення відповідальності щодо виконання рішення суду та введення суду в оману.

Так, відповідач посилався на неправомірність нарахування пені та штрафів, хоча такі не були нараховані та не відображені в рішенні суду.

Також відповідач вимагає зменшення процентної ставки, яка була погоджена сторонами договору, на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України, хоча дана норма стосується розміру неустойки, яка не стягується позивачем.

Відповідач вказує, що суд не врахував її фінансовий стан та не розглянув врегулювання спору мирним шляхом, обставини укладення договору. При цьому жодним чином не описує цей стан та не обґрунтовує, яким чином її фінансовий стан повинен мати вплив на обов`язок виконати умови договору щодо повернення отриманих коштів, не вказує, чи зверталася вона до банку для мирного врегулювання питання тощо.

Наголошував, що відповідачем не спростовано ні факт укладення договору з банком, ні факту отримання коштів, ні факт порушення банком умов договору чи законодавства тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції даним вимогам закону відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що 20 грудня 2023 року сторонами шляхом подання заяви-договору №2023/I_C/000-038265 укладено договір про приєднання до Правил відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками Публічним акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк» № 2023/ОВР/000-004906, на підставі якого відповідачу було видано платіжну картку, відкрито рахунок/субрахунок, надано кредитні кошти у встановленому договором ліміті, і оскільки у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором станом на 08 жовтня 2024 року у неї виникла заборгованість перед банком у розмірі 83928,54 грн., вказана заборгованість підлягає стягненню з позичальника на користь банку.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що Умовами проведення повноцінної моделі віддаленої ідентифікації та верифікації клієнтів (фізичних осіб) за допомогою функції шеринг е-паспорта шляхом інтеграції з Порталом Дія в АБ «Укргазбанк» визначено порядок здійснення АБ «Укргазбанк» належної перевірки нових клієнтів, зокрема включаючи заходи щодо віддаленої (дистанційної) ідентифікації та верифікації клієнтів (фізичних осіб) (а. с. 9 - 13).

На а. с. 14 - 17 знаходиться копія заяви-договору № 2023/І_С/000-038265 від 20 грудня 2023 року (договір карткового рахунку), укладеного ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 , підписаного кваліфікованим та удосконаленим цифровим підписом ОСОБА_1 , до якого додається протокол створення та перевірки.

За умовами п. 1 заяви-договору, ця заява-договір, Правила відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк», Програма кредитування, документи, що вимагаються чинним законодавством України з питань кредитування фізичних осіб, усі зміни та додатки до них, які розміщуються за посиланням https://ukrgasbank.com, а також інші заяви та розпорядження клієнта, прийняті банком до виконання на умовах Правил, разом вважаються договором банківського/карткового рахунку, а в частині встановлення на рахунку ліміту овердрафту - договором про споживчий кредит, укладеним АБ «Укргазбанк», реквізити якого визначені у правилах, та клієнтом, реквізити якого зазначені у цій-заяві договорі.

Згідно п. 2.2 заяви-договору. банк на підставі договору надає клієнту послуги щодо відкриття та розрахунково-касового обслуговування поточного рахунку, обслуговування за яким може здійснюватись з використанням електронного платіжного засобу; надання кредиту шляхом встановлення ліміту овердрафту відповідно до Програми кредитування, вказаній у розділі 4 договору.

Так, згідно розділу 4 договору, основні параметри кредитування наступні: договір № 2023/ОВР/000-004906, програма кредитування «Крок на зустріч», строк дії ліміту дозволеного овердрафту (строк кредитування): 24 місяці, мета кредиту: споживчі цілі: реструктуризація карткового кредиту. Тип та спосіб надання кредиту: ліміт дозволеного овердрафту, безготівковим шляхом. Валюта кредиту: національна валюта України гривня, порядок надання кредиту: безготівковий. шляхом перерахування на поточний рахунок. Погашення кредиту: згідно графіку. Тип процентної ставки: фіксована. Порядок сплати процентів: щомісячна. Строк кредитування: 24 місяці. Орієнтовна сума кредиту 10000 грн. Можлива сума кредиту 1000 - 300000 грн. Щомісячний платіж по кредиту: відповідно до графіку додаток № 1. Процентна ставка 29,99 % річних. Процентна ставка на прострочену заборгованість 48 % річних. Комісія за видачу кредиту 4 % від суми переказу.

Згідно п. 3.1 заяви-договору, проставленням підпису на цій заяві підтверджується досягнення згоди щодо всіх істотних умов договору, що передбачені чинним законодавством для договорів банківського рахунку та для кредитних договорів.

Згідно п. 3.3 - 3.5 заяви-договору, підтверджується отримання від банку інформації, зазначеної в ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», до підписання цієї заяви-договору. Примірник заяви-договору отримано до початку надання банком послуг відповідно до умов договору. З діючими тарифами на момент підписання цієї заяви-договору, які є невід`ємною частиною договору, ознайомлена та цілком згодна. Підтверджується отримання примірник Тарифів на обслуговування платіжної картки, що діють на дату укладання договору шляхом завантаження з сайту банку.

Згідно п. 5.13, 5.14 заяви-договору, сторони домовились укласти цей договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, що використовуються сторонами. Договір укладено в письмовій формі шляхом підписання клієнтом заяви-договору у вигляді електронного документа, який створено та підписано в інформаційно-комунікаційній системі, що використовується шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису (КЕП) клієнта. Підписанням електронного документу клієнт приєднався до Публічної частини договору. умови якої розміщені банком на сайті банку та підписані КЕП Уповноваженої особи банку.

Для перевірки КЕП сторони використовують сервіс перевірки КЕП за посиланням https://czo/gov.ua/virifyабо сервіс перевірки КЕП ДП «Дія» за посиланням https://sign.diia.gov.ua/verity.

Згідно п. 5.15, 5.16 заяви-договору, банк надсилає примірник заяви-договору на електронну адресу клієнта, вказану в п. 1 цієї заяви-договору. Моментом (датою) підписання договору є факт накладання КЕП клієнтом на електронний документ в інформаційно-комунікаційній системі, що використовуються сторонами.

До договору додано протокол створення кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису ОСОБА_1 , сертифікат видано «Дія», кваліфікованим надавачем електронних довірчих послуг (а. с. 21).

На а. с. 22 знаходиться додаток № 1 до заяви-договору, яким є графік зменшення ліміту дозволеного овердрафту, з відомостями про проставляння кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису ОСОБА_1 , до якого додано протокол створення та перевірки (а. с. 23).

На а. с. 18 - 19 знаходиться копія паспорту споживчого кредиту, з відомостями про проставляння кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису ОСОБА_1 .

Також в матеріалах справи наявна завірена відповідачем копія паспорту відповідача ОСОБА_1 (а. с. 24 - 26, 28), до якого додається протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису ОСОБА_1 (а. с. 27).

На а. с. 33 - 34 знаходиться копія виписки з особового рахунку ОСОБА_1 за період з 20 грудня 2023 року по 08 жовтня 2024 року, на якій відображено рух коштів по рахунку та прострочену заборгованість за користування кредитною лінією по договору овердрафту 2023/ОВР/000-004906 від 20 грудня 2023 року.

27 серпня 2024 року АБ «Укргазбанк» направляло на адресу ОСОБА_1 вимогу про дострокове повернення кредиту в загальному розмірі 80424,03 грн. (а. с. 25).

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 08 жовтня 2024 року ОСОБА_1 має заборгованість за договором № 2023/ОВР/000-004906: по кредиту поточна 46533,20 грн., по кредиту прострочена 23041,84 грн., по процентах поточна 1510,56 грн., по процентах прострочена 12822,94 грн., разом 83928,54 грн. (а. с. 32).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення.

Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно правових висновків Верховного Суду в постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 77 - 80 ЦПК України).

Стаття 80 ЦПК України передбачає достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, за змістом цих норм процесуального права сторона справи зобов`язана та має право довести обставини, на які вона посилається на підставі доказів, які вона надає самостійно або за допомогою суду.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.

Так, судом першої інстанції встановлено, що на підтвердження факту укладення кредитного договору в електронній формі позивачем надано примірник кредитного договору у формі паперової копії, що містить відмітку про електронний підпис позичальника, а саме кваліфікований та удосконалений електронний підпис, до якого додано протокол створення та перевірки, на підтвердження видачі кредиту надано виписку з рахунку позичальника ОСОБА_1 , а на підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором - розрахунок заборгованості, який узгоджується з іншими доказами, наявними у справі, та не спростований позичальником, якою не надано власного контррозрахунку заборгованості або доказів відсутності такої заборгованості шляхом належного погашення кредиту.

Таким чином, забезпечивши повний та всебічний розгляд справи, проаналізувавши всі доводи сторін, дослідивши та надавши правову оцінку всім зібраним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справах доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, не спростованого доводами апеляційної скарги, що позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» є підставними та обґрунтованими, оскільки відповідач не виконує свої зобов`язання за договором, не здійснює платежів у рахунок погашення суми кредиту та нарахованих відсотків, чим порушує прийняті на себе договірні зобов`язання, а тому з відповідача на користь банку підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у сумі 83928,54 грн.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не було перевірено справжність електронного цифрового підпису відповідача, що є порушенням права на захист, відхиляються апеляційним судом як необґрунтовані, з огляду на наявність в матеріалах справи протоколів створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого цифрового підпису від 19 грудня 2023 року, із яких вбачається, що електронні документи - картковий договір та додаток до нього, підписані саме ОСОБА_1 , зазначено, що сертифікат видано кваліфікованим надавачем електронних довірчих послуг «Дія» (а. с. 21, 23, 27).

У постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20 зазначено, що виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, є належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.

Це відповідає положенням статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, передбачено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Враховуючи вищевикладене, є безпідставними доводи апеляційної скарги, що судом не встановлено дійсних обставин справи, не уточнено факт здійснення оплат та реальної передачі коштів від позивача відповідачу, з огляду на наявність в матеріалах справи виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 20 грудня 2023 року по 08 жовтня 2024 року, на якій відображено рух коштів по рахунку та прострочену заборгованість за користування кредитною лінією по договору овердрафту 2023/ОВР/000-004906 від 20 грудня 2023 року.

Апеляційний суд відхиляє як неспроможні доводи відповідача в апеляційній скарзі, що судом не досліджено правомірність нарахування пені, штрафів, оскільки будь-якої пені та штрафів позивачем в межах даної справи не нараховано, а судом першої інстанції, відповідно, з ОСОБА_1 не стягнуто.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, що судом не досліджено правомірність нарахування відсотків в розмірі 48 % і необхідність її зменшення на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України як такої, що порушує принцип справедливості, апеляційний суд звертає увагу, що відсоткова ставка на прострочену заборгованість, яка становить 48 %, нарахована відповідно до положень розділу 4 договору, а відповідач, підписуючи договір, була ознайомлена з умовами договору та прийняла їх. Договір в частині розміру відсоткової ставки не оскаржувався ОСОБА_1 , не визнаний недійсним в судовому порядку повністю або частково, а тому підлягає виконанню сторонами.

Крім цього, відповідач безпідставно вимагає зменшення процентної ставки, яка була погоджена сторонами договору, на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України, оскільки дана норма стосується розміру неустойки, яка не заявлена позивачем до стягнення і не стягнута судом.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не перевірено, чи дійсно відповідач отримала кредитні кошти та сама скористалася ними, спростовуються наявними в матеріалах справи протоколами створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого цифрового підпису від 19 грудня 2023 року, із яких вбачається, що електронні документи - картковий договір та додаток до нього, підписані саме ОСОБА_1 , зазначено, що сертифікат видано кваліфікованим надавачем електронних довірчих послуг «Дія», а отже, особу позичальника було належним чином ідентифіковано через застосунок «Дія» під час укладення кредитного договору.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не перевірено фінансовий стан відповідача і не розглянуто можливості врегулювання спору мирним шляхом, відхиляються апеляційним судом як необґрунтовані, оскільки відповідачем не надано будь-яких доказів свого фінансового стану, і оскільки відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не отримувала копії позовної заяви і не мала можливості подати відзив, заперечення та власні докази, оскільки з матеріалів справи вбачається, що до позовної заяви ПАТ АБ «Укргазбанк» на виконання ч. 2 ст. 177 ЦПК України долучено докази направлення копії у поштовому відправленні № 398 позовної заяви з додатками до неї на адресу реєстрації ОСОБА_1 АДРЕСА_1 (а. с. 36), яка вказана відповідачем також у апеляційній скарзі.

В постанові Верховного Суду від 20 березня 2019 року в справі № 222/1402/16 викладено правовий висновок, згідно якого напис про одержання поштового відправлення учасником справи, в якому зазначене його прізвище, зроблений працівником поштового зв`язку, зазвичай є переконливим доказом отримання відправлення саме адресатом. Таке переконання ґрунтується на презумпції добросовісного виконання працівниками пошти своїх обов`язків. Однак таку презумпцію може бути поставлено під сумнів і спростовано.

Презумпція добросовісного виконання працівниками АТ «Укрпошта» своїх обов`язків при врученні поштового відправлення № 398 в апеляційній скарзі заявником не спростована.

Щодо доводів апеляційної скарги, що суд першої інстанції залишив поза увагою право сторони відповідача на участь в судовому засіданні, апеляційний суд зауважує, що копія ухвали Деснянського районного суду м. Києва про відкриття провадження від 02 грудня 2024 року була направлена відповідачу ОСОБА_1 за адресою, вказаною в позовній заяві АДРЕСА_1 .

Копія поштового відправлення, направленого відповідачу, була повернута до суду першої інстанції з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою (а. с. 49).

Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

З урахуванням положень ч. 8 ст. 128 ЦПК України ОСОБА_1 вважається такою, що повідомлена про розгляд справи судом першої інстанції.

Презумпція добросовісного виконання працівниками АТ «Укрпошта» своїх обов`язків при врученні копії ухвали суду першої інстанції разом із копією позовної заяви та доданих до неї матеріалів в апеляційній скарзі заявником не спростована.

Крім того, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 була фактично обізнана про розгляд даної справи судом першої інстанції, оскільки 24 січня 2025 року подавала клопотання про відкладення судового засідання та надання матеріалів справи на ознайомлення (а. с. 50), зазначене клопотання було задоволено і судове засідання відкладалось на 04 березня 2025 року.

Про дату, час і місце розгляду справи ОСОБА_1 повідомлялась судом шляхом направлення судової повістки-повідомлення на поштову адресу відповідача, а також, як додатковий спосіб повідомлення, на її електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначену у клопотанні про відкладення розгляду справи. Згідно довідки Деснянського районного суду м. Києва, документ доставлено до електронної скриньки 28 січня 2025 року (а. с. 54 - 55).

В подальшому ОСОБА_1 , на власний розсуд не скориставшись процесуальним правом ознайомлення з матеріалами справи в приміщенні суду, повторно 03 березня 2025 року подала клопотання про відкладення судового засідання та надання матеріалів справи на ознайомлення.

Суд першої інстанції надав належну оцінку зазначеним обставинам, та оскільки доказів поважності неявки в судове засідання відповідачем не зазначено, дійшов правомірного висновку про можливість розгляду справи у відсутності сторони відповідача, яка була належним чином повідомлена про день та час судового засідання.

При цьому апеляційним судом повністю поновлено процесуальні права відповідача та забезпечено дотримання принципу змагальності сторін шляхом надання відповідної оцінки аргументам відповідача. Будь-яких власних доказів, про неможливість надання яких в суді першої інстанції зазначено в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 до апеляційної скарги не додано.

Відтак, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до переоцінки доказів та відхиляються апеляційним судом.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді : Кашперська Т.Ц.

Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.