Справа № 683/2595/24

28 липня 2025 року м. Старокостянтинів
Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
в складі: головуючого судді Завадської О.П.
секретаря Поважнюк О.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинові Хмельницької області заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до фермерського господарства «ЗАЛІССЯ» про розірвання договору оренди землі та за зустрічним позовом фермерського господарства «ЗАЛІССЯ» до ОСОБА_1 про стягнення упущеної вигоди,
11 липня 2025 року Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області ухвалено рішення, яким задоволено первинний позов ОСОБА_1 до фермерського господарства «ЗАЛІССЯ» про розірвання договору оренди землі.
Стягнуто з фермерського господарства «ЗАЛІССЯ» на користь ОСОБА_1 1211,20 грн судового збору.
Відмовлено в задоволенні зустрічного позову фермерського господарства «ЗАЛІССЯ» до ОСОБА_1 про стягнення упущеної вигоди.
Представник відповідача позивача в судове засідання не з`явився, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, заяв, клопотань не подавав.
У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наступне.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов?язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
При визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.
Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 (провадження №12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 (провадження №12-14гс22)).
У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.
З урахуванням складності та категорії справи, обсягу доказів, наявності сталої судової практики, наданих правових послуг (складання відзиву на зустрічну позовну заяву, письмових заперечень на клопотання про зупинення провадження у справі, заяви про зміну предмету позову, заяви про ухвалення додаткового рішення, а також ознайомлення з матеріалами справи, долучення доказів понесення судових витрат) потребувало від професійного адвоката зусиль та витрат часу. При цьому, суд бере до уваги участь в справі іншого адвоката Ткача В.В., який надавав аналогічну правову допомогу ОСОБА_1 , до того ж подавав позовну заяву з додатками, письмові пояснення, відповідь на відзив, заявляв клопотання, брав участь в засіданнях в режимі відеоконференції. Адвокат Олійник В.П. брав участь в п`яти засідання в режимі відеоконференції, з яких два були відкладними, під час останнього проголошувалось судове рішення.
Враховуючи наведене, з урахуванням принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, суд дійшов висновку, що справедливим буде стягнення з фермерського господарства «ЗАЛІССЯ» на користь ОСОБА_1 судових витрат за надану адвокатом Олійником В.П. професійну правничу допомогу в розмірі 5500,00 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 76- 81, 141, 206, 263-265, 270, 273, 430 ЦПК України, суд
Заяву задовольнити частково.
Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 683/2595/24 за позовом ОСОБА_1 до фермерського господарства «ЗАЛІССЯ» про розірвання договору оренди землі та за зустрічним позовом фермерського господарства «ЗАЛІССЯ» до ОСОБА_1 про стягнення упущеної вигоди.
Стягнути з фермерського господарства «ЗАЛІССЯ» на користь ОСОБА_1 5500 грн витрат на професійну правничу допомогу, надану адвокатом Олійником Віталієм Петровичем.
В решті вимог відмовити.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього додаткового рішення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Позивач-відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Суддя