Справа № 361/6039/25
2-н/729/158/25

У Х В А Л А
31 липня 2025 р. суддя Бобровицького районного суду Булига Н. О., вивчивши матеріали заяви ТОВ «Енера Чернігів» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію,
ТОВ «Енера Чернігів» звернулося до суду із заявою, в якій просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Енера Чернігів» заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 01.08.2022 по 31.01.2024 у сумі 5985,92 грн. та сплачений судовий збір, зазначивши в заяві місце реєстрації боржника АДРЕСА_1 .
Дослідивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд доходить такого висновку.
Відповідно до ст. 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.
Виходячи із вимог ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Як вбачається із отриманої судом інформації від Кобижчанського старостинського округу від 22.07.2025 ОСОБА_1 , 21.02.1960 року, не зареєстрований на підвідомчій території старостату.
Відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.
Як роз`яснено у п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 1 березня 2013 року "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Отже, виходячи із аналізу зазначених позицій Верховного Суду, користування нерухомим майном та користування електричною енергією (про стягнення заборгованості за яку просить заявник) є відмінними поняттями і норми виключної підсудності поширюються саме на спори щодо користування нерухомим майном, а тому ч.1 ст.30 ЦПК України у даному випадку не підлягає застосуванню.
Разом з тим, заявником не надано доказів належності будинковолодіння на праві власності за адресою АДРЕСА_2 боржнику ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 6 ст 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.
З огляду на вищенаведене, суддя доходить висновку, що у видачі судового наказу необхідно відмовити.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 162, ч. 6 ст 165 ЦПК України, суддя
Відмовити ТОВ «Енера Чернігів» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію.
Ухвала суду може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Бобровицький районний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне провадження.

Суддя Бобровицького районного суду Н. О. Булига