Справа № 446/2711/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2025 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Котормус Т. І.

секретар судового засідання Груба Л.М.

справа № 446/2711/24

за участю:

позивача ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

представник відповідача ОСОБА_4

свідок ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янка-Бузька в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності,

в с т а н о в и в:

20.11.2024 представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить припинити право власності ОСОБА_3 на 1/6 частку житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 68.0 кв.м житловою площею 40,9 кв.м разом з відповідною часткою прилеглих до нього господарських будівель і споруд: цегляна прибудова (а), веранда, (а1), сарай (Б), сарай (В), вбиральня (Г), ворота 1/1, огорожа 1/2, огорожа 1/3, хвіртка 1/4, колодязь К та виплатити компенсацію вартості 1/6 частки у спільному майні у розмірі 34 444 грн. 33 коп. та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частку житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 68.0 кв.м житловою площею 40,9 кв.м разом з відповідною часткою прилеглих до нього господарських будівель і споруд: цегляна прибудова(а), веранда (а1), сарай (Б), сарай (В), вбиральня (Г), ворота 1/1, огорожа 1/2, огорожа 1/3, хвіртка 1/4, колодязь К.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що згідно рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області за ОСОБА_1 визнано право власності на 5/6 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_2 . Вказує, що власником іншої 1/6 частини вищевказаного житлового будинку є відповідачка ОСОБА_3 на підставі рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 18.10.2022 однак, частка відповідача є незначною і не може бути виділена в натурі, відповідач жодних сплат за утримання будинку та житлово-комунальні послуги не здійснює, не утримує своє майно, а технічний стан будинку є незадовільний та потребує капітального ремонту. Оскільки частка відповідачки в будинку 11,33 кв.м. є недостатньою для облаштування її житла та спільне володіння, користування майном із двома сім`ями є неможливим, а тому позивач змушений звернутися до суду із даною позовною заявою.

Ухвалою суду від 21.11.2024 відкрито провадження у справі, визначено, що розгляд справи проводитиметься за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

17.12.2024 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що відповідачка ОСОБА_3 має право на 1/6 частку в житловому будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , однак там не проживає біля десяти років, не робить ремонт не сплачує комунальні послуги, просить позовні вимоги задоволити.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_3 є його матір`ю. В будинку живе він з дружиною, трьома дітьми та батьком, утримує будинок, сплачує комунальні послуги. Просить позовну заяву задоволити, оскільки відповідачка в даному житловому будинку не проживає біля 10 років.

Представник відповідача ОСОБА_4 вказала, що 1/6 частки в житловому будинку законно належить відповідачці, заперечила щодо задоволення позовних вимог, оскільки відсутні підстави в припиненні права власності ОСОБА_3 на належну їй частку.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечила , щодо задоволення позовних вимог, зазначила, що їй законно належить 1/6 частки в даному житловому будинку. Пояснила, що немає іншого житла, а в спірному будинку не проживає, бо її туди не впускають, тому змушена проживати на квартирі, яку винаймає. Вказала, що є інвалідом другої групи, а комунальні послуги не сплачує, оскільки такими не користується.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що є дружиною ОСОБА_1 та проживає разом з ним у будинку з 2016 року. Також з ними живуть їхні діти та свекор, інколи в гості приїжджають сестри чоловіка. Вказала, що відповідачка в будинку не живе, за весь період була там 2-3 рази.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку осіб за адресою: АДРЕСА_2 , в такому зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (а.с.20)

Судом встановлено, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 відносився до колгоспного двору.

Як видно з матеріалів справи 5/6 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_2 належить позивачу ОСОБА_1 на підставі рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 28 травня 2019 року №446/2487/18 (а.с.11)

Водночас, власником іншої 1/6 частини вищевказаного житлового будинку є відповідачка ОСОБА_3 згідно рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 18.10.2022 року, №446/1091/19. (а.с.50)

Встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є матір`ю позивача, що підтверджується свідоцтвом по народження серії НОМЕР_1 від 08.02.1985 (а.с.10)

Відповідно до акту перевірки житлового будинку АДРЕСА_2 від 20 грудня 2023 року, відповідач ОСОБА_3 на час проведення обстеження в будинку АДРЕСА_2 не проживала і на даний час не проживає. (а.с.21)

Вирішуючи спір суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За приписами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до приписів частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності.

У відповідності з частиною першою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Частиною другою цієї статті передбачено, що співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю.

Згідно із статтею 155 ЖК України власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно частини першої статті 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Положеннями частини першої статті 346 ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту частини другої цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом.

Згідно ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Відповідно до частини другої статті 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Верховний Суд України у постанові від 15.05.2013 по справі № 6-37цс13 зазначав, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

В постанові від 02.07.2014 по справі № 6-68цс14 Верховний Суд України роз`яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2018 у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) зроблено висновок, що «відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності».

Звертаючись до суду позивач просив припинити право власності ОСОБА_3 на 1/6 частку житлового будинку з житловою прибудовою, визнавши за ним право власності на таку мотивуючи, що частка відповідача є незначною і не може бути виділена в натурі, крім цього в даному будинку відповідачка тривалий час не проживає не здійснює оплат за комунальні послуги та утриманню будинку.

Однак до матеріалів справи не долучено доказів того, що частка відповідача у спірному майні є незначною та виділити її в натурі є неможливим з технічної точки зору.

Крім того, судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 будучи співвласником 1/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами відповідно до рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 18.10.2022 року, заперечила проти позовних вимог посилаючись на те, що іншого житла у неї немає, спірна частка є єдиним житлом, в якому вона має право власності. Вказала, що вона не проживає у вказаному будинку з огляду на особисті обставини, а саме погані стосунки із сином, змушена орендувати житло, однак не відмовлялася від своєї частки, не позбавлена прав користування нею та має законне право на неї. Також суд бере до уваги, що відповідачка є пенсіонером та особою з інвалідністю ІІ групи, що додатково вказує на неможливість позбавлення її права власності.

Сам факт не проживання у будинку не є підставою для припинення права власності, оскільки власник не зобов`язаний користуватись майном постійно.

Також суд звертає увагу, що коштів на депозитний рахунок суду позивачем не вносилося, як того вимагає ч.2 ст. 365 ЦПК України.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про припинення права власності ОСОБА_3 на 1/6 частку житлового будинку з виплатою компенсації не вбачається, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Згідно п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Відтак, судові витрати у сумі 1211,20 грн. слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності відмовити.

Судові витрати у сумі 1211,20 грн. залишити за позивачем.

Повний текст рішення складено 25.07.2025.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Відомості про сторони:

Позивач: ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 )

Відповідач: ОСОБА_3 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ).

Суддя Т.І. Котормус