Єдиний унікальний номер: 378/730/25
Провадження № 2/378/321/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2025 року Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Марущак Н. М.

за участю секретаря: Замші В. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду в селищі Ставище справу за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернулося ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , з посиланням на наступне.

04 травня 2024 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «1 безпечне агенство необхідних кредитів» було укладено договір позики № 2869169.

14.06.2021 між ТОВ «ФК «1 безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «1 безпечне агенство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників № 31 від 25.09.2024 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 9030 грн.

Відповідач зобов`язання за вказаним договором позики не виконує, у зв`язку з чим має заборгованість у сумі 9030грн., з яких 2800 грн. за основною сумою боргу, 630 грн. за відсотками, 5600 грн. за пенею.

19 березня 2024 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Україна» було укладено кредитний договір № 7701967.

27.02.2025 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 27022025, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників, у тому числі і до ОСОБА_1 , по вищевказаному кредитному договору.

Відповідно до реєстру боржників від 27.02.2025 до договору факторингу № 27022025від 27.02.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 40099,20 грн.

Відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконує, у зв`язку з чим має заборгованість у сумі 40099,20грн., з яких 9780 грн. за основною сумою боргу, 25819,20 грн. за відсотками, 4500 грн. за пенею.

28 березня 2024 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» було укладено кредитний договір № 918359616.

28.11.2018 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, у відповідності до умов якого ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» передає (відступає) ТОВ «Таліон Плюс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» приймає належні ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників, у тому числі і до ОСОБА_1 , по вищевказаному кредитному договору.

27.02.2025 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 27/0225-01, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників, у тому числі і до ОСОБА_1 , по вищевказаному кредитному договору.

Відповідно до реєстру боржників №1 від 27.02.2025 до договору факторингу № 27/0225-01від 27.02.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 15672,76 грн.

Відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконує, у зв`язку з чим має заборгованість у сумі 15672,76грн., з яких 2999,50 грн. за основною сумою боргу, 11173,51 грн. за відсотками, 1499,75 грн. неустойки.

05 травня 2024 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Оптимальні Кредити» було укладено кредитний договір № 400315591.

20.03.2024 між ТОВ «Оптимальні Кредити» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 20/0324-01, у відповідності до умов якого ТОВ «Оптимальні Кредити» передає (відступає) ТОВ «Таліон Плюс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» приймає належні ТОВ «Оптимальні Кредити» права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників, у тому числі і до ОСОБА_1 , по вищевказаному кредитному договору.

27.02.2025 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 27/0225-01, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників, у тому числі і до ОСОБА_1 , по вищевказаному кредитному договору.

Відповідно до реєстру боржників № 2 від 27.02.2025 до договору факторингу № 27/0225-01від 27.02.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 16717,50 грн.

Відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконує, у зв`язку з чим має заборгованість у сумі 16717,50 грн., з яких 4500 грн. за основною сумою боргу, 9967,50 грн. за відсотками, 2250 грн. неустойки.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за вищевказаним договором позики № 2869169 в сумі 9030 грн. та за кредитними договорами № 7701967 в сумі 40099,20 грн., № 400315591 в сумі 16717,50 грн., № 918359616 в сумі 15672,76 грн., а всього 81519,46 грн. та понесені судові витрати.

Ухвалою Ставищенського районного суду від 25.06.2025 відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження (а. с. 129 -130).

Представник позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в судове засідання не з`явився, про час та розгляд справи товариство повідомлене належним чином (а. с. 134, 136), відповідно до позовної заяви вказане товариство просить справу розглядати у відсутність його представника (а. с. 8).

Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 139), у встановлений судом строк письмового відзиву на позов не подав, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 8 ст. 178 ЦПК України.

Суд дослідивши та оцінивши докази у справі, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

04 травня 2024 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів»та ОСОБА_1 , як позичальником, укладено договір позики № 2869169, який підписаний електронним підписом Позичальника за допомогою одноразового ідентифікатора Q110Іс, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 29 договору «адреси та реквізити сторін» (а. с. 85 - 87).

Відповідно до п. 1 договору позики, товариство надає клієнту у власність грошові кошти, без забезпечення, на погоджений строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти позикодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах, тобто позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів та сплатити плату (проценти) від суми позики.

Згідно п. 2.1 договору сума позики складає 2800 грн., за п. 2.2 строк позики 15 днів, за п. 2.3 процентна базова ставка становить 1.50% в день.

14.06.2021 між ТОВ «ФК«1 Безпечне агенство необхідних кредитів»та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого останнє отримало право грошової вимоги до боржників, зазначених в реєстрі боржників (п. 1.1) (а. с. 89 - 91) та в подальшому 28.07.2021, 13.06.2022, 25.09.2024 додаткові угоди до даного договору факторингу, якими питання щодо строку дії договору факторингу не вирішувалось (а. с. 92, 93, 94).

Згідно п. 1.1 вказаного договору факторингу перелік позичальників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно п. 1.2 зазначеного договору факторингу перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту-прийому передачі відповідного реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості та набуває відповідні права вимоги.

Відповідно до акту прийому-передачі Реєстру боржників № 31 від 25 вересня 2024 року за вказаним Договором факторингу від 14.06.2021 ТОВ «ФК«1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передало, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло реєстр боржників (а. с. 95).

Згідно з витягом реєстру боржників № 31 від 25 вересня 2024 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 (а. с. 96) ОСОБА_1 у вказаному реєстрі зазначений як боржник за вищевказаним договором позики № 2869169, заборгованість за основною сумою кредиту 2800,00 грн., заборгованість за відсотками 630.00 грн., заборгованість за пенею 5600,00 грн., а всього 9030,00 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості за вищевказаним договором позики, складеним представником позивача, заборгованість відповідача за період з 25.09.2024 по 30.04.2025 становить 9030,00 грн., з яких борг по тілу кредиту - 2800,00 грн., за відсотками 630.00 грн., за пенею 5600,00 грн. (а. с. 97).

19 березня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи укладено електронний договір № 7701967 про надання споживчого кредиту (а. с. 10 - 17). Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» розміщених на сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно умов кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 5000 грн. (п. 1.3), строк кредиту - 360 днів (п. 1.4), періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (іменується - графік платежів), що є додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі (п. 1.4).

Згідно п. 1.5.1. кредитного договору стандартна процентна ставка становить 2,20% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору.

Відповідно до п. 3.1. договору проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».

Роз`яснення щодо процентів:

- економічна сутність процентів - плата за користування кредитом;

- база для розрахунку процентів - залишок фактичної заборгованості за кредитом станом на початок кожного календарного дня протягом строку кредиту;

- порядок обчислення процентів здійснюється відповідно до наступної формули:

проценти = «база для розрахунку процентів, з урахуванням умов п.3.2 договору» помножити на «процентну ставку вказану в п.1.5, яка діє відповідний період строку кредиту, з урахуванням умов договору».

Вказаний договір було підписано електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора С8326.

20.03.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до вищевказаного кредитного договору, відповідно до якої збільшено розмір кредиту до 10000 грн. (а. с. 20).

До копії договору позивач додав копії паспортів споживчого кредиту підписаних відповідачем за допомогою електронних підписів, а саме за допомогою одноразового ідентифікатора FN4982 (19.03.2024) та АР 7171 (20.03.2024) (а. с. 19, 23 - 24).

27.02.2025 між ТОВ «Авентус Україна»та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу № 27022025, відповідно до якого останнє отримало право грошової вимоги до боржників, зазначених в реєстрі боржників (п. 1.1) (а. с. 29 - 31).

Згідно п. 1.1 вказаного договору факторингу перелік позичальників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно п. 1.2 зазначеного договору факторингу перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту-прийому передачі відповідного реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості та набуває відповідні права вимоги.

Відповідно до акту прийому-передачі Реєстру боржників від 27 лютого 2025 року за вказаним Договором факторингу від 27.02.2025 ТОВ «Авентус Україна» передало, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло реєстр боржників в кількості 2926 (а. с. 32).

Згідно з витягом реєстру боржників від 27 лютого 2025 року до договору факторингу № 27022025від 27.02.2025 (а. с. 33) ОСОБА_1 у вказаному реєстрі зазначений як боржник за вищевказаним кредитним договором № 7701967, заборгованість за основною сумою кредиту 9780,00 грн., заборгованість за відсотками 25819.20 грн., заборгованість за штрафами 4500,00 грн., а всього 40099,20 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором, складеним первинним кредитором, заборгованість відповідача за період з 19.03.2024 по 26.02.2025 становить 40099,20 грн., з яких борг по тілу кредиту - 9780,00 грн., за відсотками 25819.20 грн., за пенею 4500,00 грн. (а. с. 18).

28 березня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 918359616, за умовами якого (п. 2.1) товариство зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 3000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів (а. с. 62 - 72). Кредитна лінія надається строком на 20 днів від дати отримання кредиту позичальником (дисконтний період) (п. 3.1).

Договір кредитної лінії підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором VFBP.

Відповідно до розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором, складеним первинним кредитором, заборгованість відповідача за період з 28.03.2024 по 16.07.2024 становить 10167,64 грн., з яких борг по тілу кредиту - 3000,00 грн., за відсотками 5667,89 грн., неустойка 1499,75 грн. (а. с. 74 - 75).

31 грудня 2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно якої сторони дійшли згоди викласти текст договору факторингу від 28.11.2018 року № 28/1118-01 в новій редакції (а. с 77), за умовами п. 2.1 якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно п. 1.3 «право вимоги» означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Згідно п. 4.1 договору право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку. (а. с. 77 - 79).

Проте, позивачем до позову не додано відповідного реєстру прав вимог до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року на підтвердження переходу права вимоги за вищевказаним договором кредитної лінії № 918359616 від 28.03. 2024 від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс».

Також позивачем на підтвердження переходу права вимоги за вищевказаним договором кредитної лінії № 918359616 від 28.03.2024 від ТОВ «Таліон Плюс» до позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» додано лише витяг з реєстру боржників № 1 від 27 лютого 2025 року (а. с. 80), в якому ОСОБА_1 зазначений як боржник за зазначеним кредитним договором № 918359616, за яким заборгованість за основною сумою кредиту становить 2999,50 грн., заборгованість за відсотками 11173,51 грн., неустойка 1499,75 грн., а всього 15672,76 грн.

Самого договору факторингу, за яким позивач отримав від ТОВ «Таліон Плюс» право грошової вимоги до відповідача як боржника, зазначеного в реєстрі боржників № 1 від 27 лютого 2025 року за кредитним договором № 918359616суду не надано.

Відповідно до розрахунку заборгованості за вищевказаним договором кредитної лінії № 918359616, складеним ТОВ "Таліон Плюс", заборгованість відповідача за період з 16.07.2024 по 27.02.2025 становить 15672,76 грн., з яких борг по тілу кредиту - 2999,50 грн., заборгованість за відсотками 11173,51 грн., неустойка 1499,75 грн. (а. с. 76).

05.05.2024 року між ТОВ «Оптимальні кредити» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № 400315591, який було підписано відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора GCXF. За умовами даного Договору, ОСОБА_1 отримав від ТОВ «Оптимальні кредити» кредит у вигляді кредитної лінії в сумі кредитного ліміту 4500,00 грн. (п. 2.1), з дисконтним періодом користування 30 днів (п. 3.1), для здійснення пролонгації дисконтного періоду позичальник має сплатити всі нараховані за 30 днів проценти в сумі 1687,50 грн. (п. 3.3.) (а. с 43 - 51).

Відповідно до п.7.1, 7.2, 7.3 договору рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування 04.06.2029. У разі пролонгації чи поновлення дисконтного періоду рекомендована дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту зміщується на відповідну дату закінчення дисконтного періоду, визначену договором. В обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернута не пізніше ніж протягом 30 календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії договору в порядку передбаченому п.11.1 договору; дострокового припинення дії договору в порядку передбаченому п.9.1.1.2 або 9.1.1.7 договору. Кінцева дата повернення кредиту 04.06.2029.

Відповідно до розрахунку заборгованості за вищевказаним договором кредитної лінії № 400315591, складеним первинним кредитором, заборгованість відповідача за період з 05.05.2024 по 24.07.2024 становить 9810 грн., з яких борг по тілу кредиту - 4500,00 грн., за відсотками 5310,00 грн. (а. с. 53).

20 березня 2024 року між ТОВ «Оптимальні кредити» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 20/0324-01, відповідно до умов ТОВ «Оптимальні кредити» передає ТОВ «Таліон плюс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Таліон плюс» приймає належні ТОВ «Оптимальні кредити» права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників (а. с. 55 - 56).

До вказаного договору факторингу № 20/0324-01позивачем до позову не додано відповідного реєстру прав вимог на підтвердження переходу права вимоги за вищевказаним договором кредитної лінії № 400315591від ТОВ «Оптимальні кредити» до ТОВ «Таліон Плюс».

27.02.2025 між ТОВ «Таліон плюс»та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу № 27/0225-01, відповідно до якого останнє отримало право грошової вимоги до боржників, зазначених в реєстрах прав вимоги боржників (п. 2.1) (а. с. 57 - 58).

Згідно п. 2.1 вказаного договору факторингу клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначеним цим договором.

Згідно з витягом реєстру боржників № 2 від 27 лютого 2025 року до договору факторингу № 20/0324-01від 20.03.2024 (а. с. 59) ОСОБА_1 у вказаному реєстрі зазначений як боржник за вищевказаним договором кредитної лінії № 400315591, заборгованість за основною сумою кредиту 4500,00 грн., заборгованість за відсотками 9967,50 грн., неустойка 2250,00 грн., а всього 16717,50 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості за вказаним договором кредитної лінії № 400315591, складеним ТОВ «Таліон плюс», заборгованість відповідача за період з 24.07.2024 по 27.02.2025 становить 16717,50 грн., з яких борг по тілу кредиту - 4500,00 грн., заборгованість за відсотками 9967,50 грн., неустойка 2250,00 грн. (а. с. 54).

Згідно з положеннями ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 634, 638 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень ч. ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015, який набрав чинності 30.09.2015, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно було укладено вищевказані договір позики № 2869169 від 04 травня 2024 року та кредитні договори № 7701967 від 19 березня 2024 року, № 918359616 від 28 березня 2024 року та № 400315591 від 05 травня 2024 року.

Позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» при обгрунтуванні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики № 2869169 від 04 травня 2024 року посилається на те, що право вимоги за вказаним договором було передано (відступлено) йому від первісного кредитора ТОВ «ФК «1 безпечне агенство необхідних кредитів» на підставі Договору факторингу № 14/06/21.

Позивач при обґрунтуванні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 7701967 19.03.2024 посилається на те, що право вимоги за вказаним договором було передано (відступлено) йому від первісного кредитора ТОВ «Авентус Україна»на підставі договору факторингу № 27022025 від 27.02.2025.

При вирішенні питання щодо наявності права вимоги у позивача за вищевказаним договором позики № 2869169 суд виходить з наступного.

У частині першій статті 510 ЦК України передбачено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом.

Тобто відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

У статті 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише суб`єктний склад у частині кредитора.

За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Такі висновки Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18.

Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України).

Відповідно до статті 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 761/33403/17 (провадження № 61-12551св20).

Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (пункт 132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20, пункт 90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 у справі № 910/19199/21).

З наведених норм вбачається, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-459цс17, яка є актуальною, що підтверджено ухвалою Великої Палати Верховного Суду у справі № 761/33403/17 від 22 квітня 2021 року.

Відтак, ураховуючи вищевикладені положення закону, що регулює спірні правовідносини та встановивши, що договір позики 2869169 від 04 травня 2024 року станом на момент укладення 14.06.2021 Договору факторингу, не був укладений, а в укладених в подальшому 28.07.2021, 13.06.2022, 25.09.2024 додаткових угодах до даного договору факторингу питання щодо строку дії договору факторингу не вирішувалось (а. с. 92, 93, 94), - суд вважає, що відступлення (продаж) неіснуючого станом на 14.06.2021 права вимоги на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суперечить статті 514 Цивільного кодексу України, що є окремою підставою для відмови в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики 2869169 від 04 травня 2024 року.

Крім того, слід зазначити, що вищевказаний витяг з реєстрів боржників № 31 від 25 вересня 2024 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 (а. с. 96), сформований представником ТОВ «ФК «ЄАПБ», не містить даних про завірення печатками підписів сторін договору, як клієнта так і фактора.

Також не містить даних про завірення печатками підписів сторін договору, як клієнта так і фактора сформований представником ТОВ «ФК «ЄАПБ» витяг з реєстру боржників від 27 лютого 2025 року до договору факторингу № 27022025від 27.02.2025 на підтвердження права переходу права вимоги до позивача за договором про надання споживчого кредиту № 7701967 від 19.03.2024 (а. с. 33).

При цьому, позивач не звернув уваги, що подані в такий спосіб витяги, не є ідентичними поданню стороною письмового доказу в розумінні ст. 95 ЦПК України, та не є копіями, як оригіналів документів (реєстрів), так і витягами з них.

У відповідності до вимог ч. 2-5 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відсутність даних про завірення печатками підписів сторін договору, як клієнта так і фактора у вищевказаних витягах з реєстрів боржників не дає суду підстав вважати доведеним факт передачі права вимоги таким фактором «Клієнту», тільки тому, що останній стверджує про таку передачу.

Отже, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів передачі позивачу права вимоги від первісних кредиторів подоговору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 (а. с. 89-91) та по договору факторингу № 27022025від 27.02.2025 (а. с. 29 31), що є окремою підставою для відмови в задоволенні позову про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за вищевказаним договором позики № 2869169 від 04.05.2024 та за договором про надання споживчого кредиту № 7701967 від 19.03.2024.

Схожі за змістом обставини встановлені Київським апеляційним судом судом в постановах від 15.01.2025 року у справі № 755/14725/24, від 19.02.2025 року у справі № 381/5656/23 та від 22.04.2025 року у справі № 760/22001/24.

Позивач при обгрунтуванні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором кредитної лінії № 918359616 від 28.03.2024 посилається на те, що право вимоги за вказаним договором було спочатку передано (відступлено) від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, а в подальшому від ТОВ «Таліон Плюс» позивачу на підставі договору факторингу № 27/0225-01 від 27 лютого 2025 року.

Проте, як зазначено вище, позивачем до позову не додано відповідного реєстру прав вимог до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року на підтвердження переходу права вимоги за вищевказаним договором кредитної лінії № 918359616 від 28.03.2024 від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», Також позивачем на підтвердження переходу права вимоги за вищевказаним договором кредитної лінії № 918359616 від 28.03.2024 від ТОВ «Таліон Плюс» до позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» додано лише витяг з реєстру боржників № 1 від 27 лютого 2025 року (а. с. 80), самого договору факторингу від 27.02.2025 № 27/0225-01, на який позивач посилається в позові, суду не надано, що є окремою підставою для відмови в задоволенні вимоги про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії № 91835961.

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» при обгрунтуванні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором кредитної лінії № 400315591 від 05.05.2024 року посилається на те, що право вимоги за вказаним договором було спочатку передано (відступлено) від первісного кредитора ТОВ «Оптимальні кредити» Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу № 20/0324-01 від 20 березня 2024 року, а в подальшому від ТОВ «Таліон Плюс» позивачу на підставі договору факторингу № 27/0225-01 від 27.02.2025.

Проте, як зазначено вище, доказів такого переходу (відступлення) суду не надано, оскільки до вказаного договору факторингу № 20/0324-01 позивачем суду не надано відповідного реєстру прав вимог на підтвердження переходу права вимоги за вищевказаним договором кредитної лінії № 400315591від ТОВ «Оптимальні кредити» до ТОВ «Таліон Плюс», що також є окремою підставою для відмови в задоволенні вимоги про стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача за договором кредитної лінії № 400315591 від 05.05.2024 року.

Крім того, при вирішенні вимоги щодо стягнення заборгованості за договором позики № 2869169 від 04 травня 2024 року, кредитними договорами № 7701967 від 19 березня 2024 року, № 918359616 від 28 березня 2024 року, та № 400315591 від 05 травня 2024 року суд враховує, що на підтвердження позовних вимог позивачем суду не надано відповідних платіжних документів про перерахування кредитних коштів за вказаними договорами на банківський рахунок (карту) ОСОБА_1 .

Суд зазначає, що розрахунок заборгованості за вказаними договорами, без банківської виписки з особового рахунку позичальника жодним чином не підтверджує, яку суму коштів отримав відповідач за укладеними договорами, яка частина тіла кредиту та відсотків за його користування була сплачена ним, а яка частина не була сплачена стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування.

Відповідно до правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18) банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених Договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно вказаної норми зазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Додатки до договору факторингу (акт прийому-передачі реєстру боржників та витяг з реєстру боржників, в яких зазначено прізвище, ім`я та по батькові боржника, номер договору, дата його укладання та сума боргу) без банківської виписки з особового рахунку позичальника жодним чином не підтверджують, яку суму коштів отримав відповідач за укладеним договором, яка частина тіла кредиту та відсотків за його користування була сплачена ним, а яка частина сплачена не була сплачена стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.

Отже, виписка за картковим рахунком може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за основною сумою боргу та відсотками, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20 та інших.

Розрахунки заборгованості, на які посилався позивач у позові і які досліджені судом, не є первинними документами, які підтверджують отримання коштів, укладення договорів на умовах, які вказані в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості, а відтак за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не можуть бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач.

Проте, будь-яких доказів, зокрема, виписки за картковим рахунком відповідача, щодо того, яку суму коштів отримав відповідач за укладеним договором позики та кредитними договорами, яка частина тіла основного боргу та відсотків була сплачена ним, а яка частина сплачена не була стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування, позивачем надано не було, а тому суд дійшов висновку про те, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність вищевказаної заборгованості, що заявлена до стягнення.

Схожі за змістом обставини встановлені Київським апеляційним судом судом в постановах від 22 вересня 2023 року у справі № 752/10157/22, від 08 січня 2024 року у справі № 754/3192/23., від 05 червня 2024 у справі № 758/12665/23, від 20 листопада 2024 року у справі № 759/9145/24, 760/22001/24 від 22 квітня 2025, № 758/14199/24 від 04 червня 2025 року.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Стаття 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, за змістом цих норм процесуального права сторона справи зобов`язана та має право довести обставини, на які вона посилається на підставі доказів, які вона надає самостійно або за допомогою суду.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Згідно із ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

За змістом статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення по справі на користь протилежної сторони. Отже, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі, а не суду.

У справах про стягнення кредитних коштів на банк або іншу фінансову установу покладений обов`язок довести факт передачі коштів позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, в іншому випадку, без доведення цього факту, втрачається право банку на пред`явлення будь-якої вимоги.

Доведення позивачем умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України.

Позивач в позовній заяві просить розглядати справу без виклику позивача в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 5), позивач, тим самим підтвердив, що подав усі докази на обґрунтування своїх вимог разом із позовною заявою.

Таким чином, не вбачається підстав для стягнення з відповідача на користь позивача в порядку повернення позики, кредиту вищевказаної заборгованості за договором позики № 2869169 від 04 травня 2024 року та за кредитними договорами № 918359616 від 28 березня 2024 року та № 400315591 від 05 травня 2024 року, № 7701967 від 19 березня 2024 року в загальній сумі 81519,46 грн.З огляду на наведене, позов задоволенню не підлягає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судовий збір у розмірі 3028 грн. 00 коп., сплачений позивачем при подачі позову до суду, в силу ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в позові відшкодуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 205, 207, 510, 512, 514, 626, 634, 638, 639, 1046 -1049, 1054 ч. 1, 1077 ч. 1 ЦК України, ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 12, 13, 77, 78, 80, 81, 83, 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 279, 354 - 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ).

Повне рішення складено 04 серпня 2025 року.

Суддя Н. М. Марущак