Справа № 619/934/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року

Київський районний суд м. Харкова у складі судді Вітюка Р.В.

за участю секретаря судового засідання Соломонової К.О.

розглянув у м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Зміст позовних вимог

Представник ТОВ "Діджи Фінанс" звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 792221 від 06.01.2022 у розмірі 24 759,10 грн. Також просить стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн.

Позовна заява мотивована тим, що позивач отримав права вимоги відповідно до договору факторингу за кредитним договором зобов`язання за якими відповідачка належним чином не виконувала, через що у неї утворилась заборгованість спочатку перед первісним кредитором, а потім перед позивачем.

17.03.2025 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому останній просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідь на відзив мотивована таким:

- відповідач у відзиві не заперечує факт існування правовідносин з первісним кредитором на підставі договору, а тому такі обставини є встановленими і не потребують додаткового доказування;

- тяжке матеріальне становище не є юридичною підставою для звільнення від виконання зобов`язання за кредитним договором;

- наявність економічних труднощів не може бути визнана підставою для відмови від виконання договірних зобов`язань, якщо це не передбаченого договором або законом. При цьому відповідач мав змогу заздалегідь передбачити свої можливості для виконання зобов`язань та прийняти на себе ризики, пов`язані з отриманням кредиту.

Виклад позиції відповідача

10.03.2025 до суду від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву.

У відзиві вказала, що у зв`язку з об`єктивними фінансовими труднощами не має можливості сплатити повну суму заборгованості у строк, встановлений договором. Відповідачка є одинокою матір`ю та внутрішньо переміщеною особою. ЇЇ родина перебуває у зоні можливих активних бойових дій. Відповідачка не працює та єдиним джерелом доходу є допомога для ВПО.

24.06.2025 від відповідачки надішли пояснення, в яких остання зазначила, що позовні вимоги її відомі. Кредитний договір вона укладала, однак не погоджується із заявленою до стягнення сумою, оскільки вона ймовірно включає штрафні санкції, пеню або інші нарахування, які вважає завищеними. Платежі припинила здійснювати, у зв`язку з початком воєнних дій. А тому просить врахувати її складне матеріальне становище; не стягувати додаткові штрафні санкції; у разі задоволення позову надати розстрочку виконання рішення, з урахуванням відсутності постійного доходу.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 26.03.2025 позовну заяву передано за підсудністю до Київського районного суду м. Харкова.

Київський районний суд м. Харкова ухвалою від 23.04.2025 прийняв до розгляду цивільну справу, вирішив здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та призначив судове засідання на 20.05.2025.

У судові засідання 20.05.2025 та 24.06.2025 учасники справи не з`явилися, у зв`язку з чим судові засідання відкладалися, останній раз на 31.07.2025.

Представник позивача у судове засідання 31.07.2025 не з`явився, у поданій відповіді на відзив просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Відповідачка у судове засідання 31.07.2025 не з`явилася, 24.06.2025 подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі враховуючи її пояснення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом

06.01.2022 ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" та ОСОБА_1 уклали договір № 792221 про надання споживчого кредиту (далі договір), відповідно до якого на умовах договору товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачены договором (а.с. 24 25).

Відповідно до п. 1.3 1.8, 2.1, 2.2 договору сума кредиту (загальний розмір) складає: 31 250,00 грн. Тип кредиту - кредит. Строк кредиту 365 днів, з кінцевим терміном повернення 06.01.2023 (включно). Детальні терміни повернення кредиту, визначені в Графіку платежів, що є додатком № 1 до цього Договору. Тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить:

за перший день користування кредитом (включно) - 25% в день (9125% річних); за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 100% річних. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає 333,89% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає 56 694,30 грн. Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування (утримання): ??у розмірі 25 000,00 гривень за реквізитами платіжної картки НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої зазначені Споживачем в Особистому кабінеті, або надані Товариству іншим шляхом, в тому числі, через засоби зв?язку; ??у розмірі 6 250,00 гривень на користь Товариства з метою виконання зобов?язань з оплати Процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п. 3.5. Договору. Сума кредиту (його частина) перераховується (утримується) Товариством протягом трьох робочих (банківських) днів з

моменту укладення цього Договору. У випадку, якщо Товариство здійснює перерахунок коштів не у день укладання Договору, а у наступні календарні дні, Графік платежів підлягає коригуванню шляхом зміщення дати повернення кредиту, враховуючи строк кредиту (кількість днів), зазначений в п. 1.4. Договору, відлік якого в даному випадку починається з моменту надання коштів. Новий Графік платежів розміщується Товариством в Особистому кабінеті.

Згідно з довідкою ТОВ "Універсальні платіжні рішення" від 07.03.2024 останній надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків. Між підприємством ТОВ "Універсальні платіжні рішення" та ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" укладено договір на переказ коштів ФК-П19/09-06 від 2019-09-30. Відповідно до зазначеного договору було учпішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 06-01-2022 11:28:30 на суму 25 000 грн, маска картки НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua 129558520, призначення платежу: Зачисление 25 000 грн на карту НОМЕР_2 (а.с. 32).

21.02.2024 ТОВ Діджи Фінанс" (фактор) та ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" (клієнт) уклали договір факторингу № 2102-24, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим договором (а.с. 26 27).

Відповідно до витягу з додатку до договору факторингу № 2102-24 від 21.02.2024 року ТОВ "Діджи Фінанс" отримало право вимогу за ерудитним договором № 792221 від 06.01.2022, ПІБ: ОСОБА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ; сума заборгованості разом: 24 759,1; сума заборгованості за тіло: 12 683,14; сума заборгованості за відсотками: 12 075,96 (а.с.14).

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 792221 від 06.01.2022 заборгованість ОСОБА_1 становить 24 759,10 грн (а.с. 15 20).

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом (ч. 1 ст. 207 ЦК України).

Електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію").

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до абзацу третього частини першої статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 дійшов висновку, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами (указана позиція є сталою, постанови Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19, від 16.12.2020 у справі № 561/77/19.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка 06.01.2022 уклала договір про надання споживчого кредиту № 792221, що підтверджується електронним підписом одноразовим ідентифікатором (Е208, 06.01.2022 11:27:22). Наведене вказує на те, що сторони досягли згоди щодо істотних умов договору, як того вимагають положення статті 638 ЦК України.

Крім того, факт укладення кредитного договору відповідачкою не заперечується.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Суд встановив, що первісний кредитор за кредитним договором надав ОСОБА_1 кредит шляхом перерахування коштів на рахунок відповідачки, який використовувався відповідачкою, що підтверджується довідкою про перерахунок коштів, тобто виконав свої зобов`язання з надання коштів. Також, суд враховує, що відповідачка не заперечує факт отримання кредитних коштів.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Суд встановив, що позивач отримав права грошової вимоги до відповідачки за кредитними договором № 792221 відповідно до договору факторингу, а тому з дати відступлення прав вимоги, а саме з 21.02.2024 ТОВ "Діджи Фінанс" стало кредитором за вказаним кредитним договором на підставі ст. 512 ЦК України.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданих позивачем вбачається, що ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 24 759,1 грн, яка складається з заборгованості по тілу у розмірі 12 683,14 грн та заборгованості по відсотках у розмірі 12 075,96 грн.

Отже, первісний кредитор виконав взяті на себе зобов`язання щодо надання боржнику коштів у користування (право вимоги за якими згодом перейшло до позивача), однак в порушення ст. 509, 525, 1048, 1049, 1054 ЦК України та умов договору відповідачка зобов`язання належним чином не виконувала, внаслідок чого у останньої перед позивачем утворилась заборгованість.

Доводи відповідачки, що заявлене сума до стягнення є завищеною, оскільки вона ймовірно включає штрафні санкції, пеню або інші нарахування є безпідставними, оскільки суд встановив, що така сума складається із заборгованості по тілу кредиту та нарахованих процентів. Відповідно штрафні санкції, пеня тощо не нараховувалися.

Доводи відповідачки щодо неможливості сплати повної суми заборгованості за кредитним договором через скрутне становище суд відхиляє, оскільки вказана обставина не може підставою для звільнення особи від взятих зобов`язань.

У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором (див. постанову Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 334/3056/15).

При цьому як зазначено у постанові Верховного Суду від 08.06.2022 № 913/618/21, у справі про стягнення заборгованості, доказувати факт здійснення відповідачем оплати, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач.

Щодо розстрочки виконання судового рішення

Відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення.

Згідно з ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідачка у поясненнях просить надати розстрочку виконання рішення, посилаючись на складне матеріальне становище, однак на підтвердження вказаних обставин остання не надала будь-яких доказів. При цьому суд зазначає що судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для розстрочення судового рішення, у зв`язку з недоведеністю (не надано доказів на підтвердження відповідних люставин).

Водночас суд звертає увагу, що відповідачка має право звернутися до суду з заявою про відстрочення або розстрочення виконання рішення, надавши відповідні докази на підтвердження обставин, що істотно ускладнюють виконання такого рішення або роблять його неможливим, відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України.

Висновки за результатами розгляду заяви

Отже, позовні вимоги ТОВ "Діджи Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати

Позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача судовий збір та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 6 000 грн та судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

Питання про стягнення судового збору суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивач на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу до позовної заяви додав (в копіях):

- договір № 42649746 про надання правничої допомоги від 01.11.2024, укладений між ТОВ "Діджи Фінанс" та адвокатом Білецьким Б.М. (а.с. 22 23);

- детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М., в якому вказано вид наданих робіт, витрачений час на кожний з видів робіт, вартість наданих послуг та загальна вартість 6 000 грн;

- акт № 792221 про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом.

Правила розподілу судових витрат унормовано статтею 141 ЦПК України.

У постанові Верховного Суду від 10.08.2023 у справі № 759/17885/19 сформовано висновок, що випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною другою статті 141 ЦПК України, також визначені положеннями частин четвертої, п`ятої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою - п`ятою та дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами третьою - п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Суд враховує, що розмір заявлених позивачем витрат на правничу допомогу є непропорційним до предмету спору. Позивач заявив до стягнення 24 759,10 грн, а витрати на правову допомогу у розмірі 6 000 грн, тобто більше ніж 24 % від суми позову. При цьому справа, що розглядається не є складною (предметом є стягнення кредитної заборгованості, яка не потребує формування складної правової позиції). А тому заявлена до стягнення сума витрат на правову допомогу визнається судом непропорційною до предмету спору, що, враховуючи дані, конкретні обставини справи, є підставою для часткової відмови у задоволенні таких вимог (3 500 грн), а до стягнення підлягає сума у розмірі 2 500 грн.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 49, 141, 223, 263 - 265, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8) суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 24 759 (двадцять чотири тисячі сімсот п`ятдесят дев`ять) гривень 10 копійки та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять два) гривень 40 копійок.

3. Вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" про відшкодування витрат на правову допомогу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8) витрати на професійну правову допомогу у розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень.

В іншій частині вимог про відшкодування витрат на правову допомогу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено та підписано 31.07.2025.

Суддя Роман ВІТЮК