Справа № 489/1412/25
Провадж.№ 2/481/343/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем У К Р А Ї Н И

23.07.2025 року Новобузький районний суд Миколаївської області

в складі: головуючої судді Уманської О.В.,

за участі секретаря Кузьміної Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду міста Новий Буг Миколаївської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

представник товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 24041,60 гривень та відшкодування судових витрат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 , 14.02.2022 року укладено кредитний договір № 184585263 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора МNV2CJ26. Відповідно до договору, Кредитодавець зобов`язується відкрити позичальникові Кредитну лінію на суму 22000,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом.

Кредитор 14.02.2022 року перерахував грошові кошти в сумі 22 000 грн. на рахунок відповідача, таким чином виконав умови договору, натомість відповідач свої обов`язки щодо вчасного погашення заборгованості не виконує, внаслідок чого загальна сума заборгованості на момент подання позовної заяви, за кредитним договором №184585263 від 14.02.2022 року становить 24 041,60 грн та складається з: 22 000,00 грн. - заборгованість по кредиту та 2 041,60 грн. - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом.

В подальшому ТОВ " Манівео швидка фінансова допомога " відступило право вимоги ТОВ «Таліон Плюс», яке в свою чергу відступило право вимоги ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», яке в подальшому відступило право вимоги позивачу ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС".

У зв`язку із викладеним позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "ЕЙС" заборгованості за кредитним договором №184585263 від 14.02.2022 у розмірі 24 041,60 грн, та понесених судових витрат.

Ухвалою від 06.05.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомлення (викликом) осіб.

Позивач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Проте надав заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги в частині суми кредиту яка підлягає стягненню визнала у повному обсязі. Разом з тим просила зменшити розмір судових витрат на правничу допомогу, які позивач просить стягнути з відповідача, оскільки враховуючи малозначність справи, розмір заборгованості та типовість кредитного договору - вони завищені.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 , 14.02.2022 року укладено кредитний договір № 184585263 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора МNV2CJ26. Відповідно до договору, Кредитодавець зобов`язується відкрити позичальникові Кредитну лінію на суму 22000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом.

Позивач зазначає, що відразу після вчинених дій відповідача, 14.02.2022 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога " перерахувало грошові кошти в сумі 22 000 грн. на її банківську карту № НОМЕР_1 що, в свою чергу, свідчить доказом того, що Відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ " Манівео швидка фінансова допомога".

Факт перерахування 14.02.2022 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитних коштів у розмірі 22000 грн. 00 коп. на картковий рахунок відповідача НОМЕР_2 підтверджується довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 14.02.2025 року, платіжним дорученням від 14.02.2022 року, інформацією з АТ «Райффайзен Банк» та випискою по рахунку.

Загальна сума заборгованості на момент подання позовної заяви, за кредитним договором №184585263 від 14.02.2022 року становить 24041,60 грн., та складається з: 22 000,00 грн. - заборгованість по кредиту, 2041,60 грн. - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом.

В подальшому ТОВ " Манівео швидка фінансова допомога " та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого неодноразово продовжувався додатковими угодами, відповідно до умов якого ТОВ " Манівео швидка фінансова допомога» було відступлено право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №175 від 05.05.2022 року до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором №184585263 від 14.02.2022 року на загальну суму 22 569,80 грн.

23.02.2024 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали договір факторингу № 23/0224-01 , відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» було відступлено право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №1 від 23.02.2024 року до ТОВ «ФК "Онлайн Фінанс" перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором №184585263 від 14.02.2022 року на загальну суму 24041,60 грн.

В свою чергу 26.12.2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило право вимоги ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" за договором факторингу № 26/12/Е відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором.

Відповідно до витягу з реєстру боржників за договором факторингу № 26/12/Е від 26.12.2024 року, позивачу перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором №184585263 від 14.02.2022 року на загальну суму 24041,60 грн.

ТОВ " Фінансова компанія "ЕЙС " не здійснювало нарахувань за кредитним договором.

За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України.

Згідно з вимогами ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1078, ч. 1 ст. 1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ст.514, ч. 1 ст.1084 ЦК України).

Заборгованість за кредитним договором повністю підтверджена відповідними розрахунками та узгоджується з умовами договору (в тому числі узгодженими сторонами розміром процентної ставки, строком кредитування.

Ураховуючи вищенаведене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд доходить висновку, що відповідач порушила умови договору, на час ухвалення рішення позивачеві борг не сплатила, позовні вимоги в частині розміру та наявності заборгованості визнає, за таких обставин вимоги позивача обґрунтовані та наявні законні підстави для їх задоволення.

Тому суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості в загальній сумі 24 041,60 грн. за кредитним договором такими, що засновані на законі та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання про судові витрати в частині сплати судового збору, суд керується положеннями ст.141 ЦПК України, згідно яких судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим відповідно до ч.3 ст.7 ЗУ «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на вищевикладене та визнання позовних вимог відповідачем, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 50% сплаченого при зверненні з позовом до суду судовий збір, що становить 1211,20 гривень, інші 50% підлягають поверненню позивачу з державного бюджету.

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У частинах першійтретій статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою щодо суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частин четвертоїшостої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судом встановлено, що 28.04.2025 року до Новобузького районного суду за підсудністю з Баштанського районного суду Миколаївської області якому справа передана з Ленінського районного суду м.Миколаєва надійшов позов ТОВ ФК «ЕЙС» поданий представником Тараненком А.І., у якому, серед іншого, останній просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати з оплати правової допомоги за розгляд справи у суді в розмірі 7 000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат суду надано акт приймання-передачі наданих послуг до договору надання правової допомоги №27/12/24-01 від 27.12.2024 року, у якому вказано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та загальну вартість наданих послуг у розмірі 7 000 грн.

Судом враховано, що матеріали справи містять договір №27/12/24-01 від 27.12.2024 року про надання правової допомоги, укладений між позивачем та АБ «Тараненко та партнери», у якому, серед іншого, вказано, що гонорар адвоката сплачується клієнтом не пізніше 10 числа місяця наступного за місяцем фактичного отримання коштів на рахунок Клієнта. У випадку якщо рішення суду ухвалено не на користь Клієнта, він звільняється від обов`язку сплатити гонорар. Додатком № 1 до вказаного договору погоджено вартість послуг за договором. Крім того в матеріалах справи мається додаткова угода №5 до Договору №27/12/24-01 від 27.12.2024 року про надання правової допомоги в якій визначено перелік боржників про стягнення заборгованості з яких Адвокатське бюро надає юридичну допомогу.

Від відповідача на адресу суду надійшло заперечення стосовно вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у якому вказано, що визначений розмір витрат на правову допомогу є завищеним. Також посилається на те, що справа є малозначною, розмір заборгованості невеликий та кредитний договір типовий, тому просила зменшити визначений представником позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Ураховуючи вищевикладене, заперечення відповідача щодо заявленого розміру понесених витрат на правову допомогу, а також типовість справ (представник позивача представляє інтереси позивача у 100 справах про стягнення заборгованості за кредитним договором), відсутність у адвоката, який надавав правову допомогу, об`єктивної необхідності одночасної підготовки та подачі адвокатського запиту разом з клопотанням про витребування доказів, фактичний обсяг виконаної роботи та її незначну складність, суд вважає розумно обґрунтованими заявлені витрати на професійну правничу допомогу, понесену в суді, які підлягають відшкодуванню на користь позивача з відповідача у розмірі 3 500,00 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 263, 265, 272-273, 280-281, 289, 354-355 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "ЕЙС" заборгованість за кредитним договором №184585263 від 14.02.2022 року у розмірі 24 041,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "ЕЙС" 50% сплаченого судового збору за пред`явлення позову в сумі 1211,20 гривень.

Повернути з державного бюджету Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "ЕЙС" 50 % сплаченого (копія платіжного доручення № 8342 від 25.02.2025 року, в ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК», на суму 2422,40 гривень знаходиться в матеріалах справи) судового збору за пред`явлення позову в сумі 1211,20 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "ЕЙС" витрати на правничу допомогу у розмірі 3 500,00 гривень.

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відомості про сторін:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "ЕЙС", місцезнаходження:Харківське шосе, 19 офіс 2005 м. Київ, 02090, ;

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 23.07.2025 року.

Суддя