Житомирський апеляційний суд
Категорія 36 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Григорусь Н.Й.,

за участю секретаря Антоневської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 296/11793/24 за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Шевченкове до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком, за апеляційною скаргою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Шевченкове на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 10 квітня 2025 року, постановлену під головуванням судді Шалоти К. В..,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що є утримувачем житлового будинку по АДРЕСА_1 , а відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_2 вказаного будинку та зобов`язані оплачувати спожиті житлово-комунальні послуги, однак кошти за надані послуги не сплачували в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 9543,50 грн.

Таким чином, просив суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за послуги з управління багатоквартирним будинком за період з 30.09.2022 року по 30.11.2024 року у розмірі 9 543,50 грн та понесені судові витрати.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 10 квітня 2025 року провадження у справі закрито на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України.

У задоволенні клопотання Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Шевченкове про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 судових витрат відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу в частині відмови у стягненні судових витрат скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідачів солідарно на його користь судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 3028 грн та 2600 грн витрат на правничу допомогу.

Зокрема, зазначає, що відповідач сплатив борг після відкриття провадження, а саме 12.03.2025 року, тоді як провадження було відкрито 16.01.2025 року. Отже, позивач реалізував своє право на судовий захист обґрунтовано, а саме звернення стало причиною добровільного виконання зобов`язання відповідачем. Добровільне виконання зобов`язання після звернення до суду не позбавляє позивача права на компенсацію понесених судових витрат. Наведені судом правові висновки Верховного суду стосуються інших обставин, зокрема, відсутності предмету спору на момент відкриття провадження, що не тотожно ситуації, яка склалася у цій справі.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Статтею 255 ЦПК України визначені підстави закриття провадження у справі, зокрема суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо, зокрема, відсутній предмет спору (пункту 2 частини першої вказаної статті); позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом (пункт 4 частини першої вказаної статті).

У частині другій статті 255 ЦПК України визначено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною третьою статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Тлумачення зазначеної норми дає підстави для висновку, що у разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача, за виключенням, якщо позивач не підтримує свої вимоги унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову. Тобто друге речення частини третьої статті 142 ЦПК України повинно застосовуватися у системному зв`язку із першим реченням, де йдеться про відмову від позову позивача.

Закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору (пункт 2 частини першої статті 255 ЦПК України) не є відповідно до частини третьої статті 142 ЦПК України підставою для стягнення з відповідачів на користь позивача понесених ним судових витрат.

Таким чином, суд першої інстанції вірно застосував норми процесуального права та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні клопотання позивача про стягнення з відповідачів судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Шевченкове залишити без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 10 квітня 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: