Справа № 301/1198/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" липня 2025 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в складі головуючої Даруда І.А., при секретарі Сатін Н.М., за участі представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Довжанської сільської ради про визнанння права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , звернулася до Іршавського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до виконавчого комітету Довжанської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, у порядку спадкування.

Свої вимоги обгрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане виконкомом Довжанської сільської ради Іршавського району Закарпатської області, актовий запис № 64.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку та надвірних споруд , що розташовані в АДРЕСА_1 ,( на даний час - АДРЕСА_2 .

Спадкодавець ОСОБА_3 на випадок своєї смерті розпорядження щодо спадкового майна не залишав.

Позивач стверджує, що вона прийняла спадщину за померлим батьком, так як на день його смерті проживала та була зареєстрована разом із ним за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою Довжанської сільської ради № 335 від 30.04.2025 року. Крім того, доглядала за дворогосподарством, обробляла земельні ділянки біля житлового будинку. Таким чином, фактично вступила у управління та володіння спадковим майном після смерті батька - ОСОБА_3 .

Крім неї спадщину за померлим батьком прийняла його дружина - ОСОБА_4 , однак вона не оформила свої спадкові права . ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджуться відповідним свідоцтвом про смерть. Заповіту, на випадок своєї смерті, ОСОБА_4 не залишала.Позивач прийняла спадщину за померлою матір`ю , так як була зареєстрована та проживала разом з нею у спадковому будинку за адресою : АДРЕСА_2 . Вищенаведене підтверджується довідкою, яка видана виконкомом Довжанської сільської ради № 334 від 30.04.2025 року. Інших спадкоємців після смерті батьків - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не має, так як позивач ОСОБА_2 є їх єдиною дочкою.

Спадкодавець ОСОБА_3 був власником спадкового будинку, що розташований в АДРЕСА_3 відповідно до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння № НОМЕР_2 від 21.11.1974 року, яке видане на підставі рішення виконкому Довжанської селищної ради № 10 від 22.03.1974 року.

При зверненні до приватного нотаріуса щодо оформлення спадщини на право власності на спадковий житловий будинок, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу було відмовлено, в зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове нерухоме майно. Крім того , не доводиться родинний зв`язок між нею та померлим батьком, так як у свідоцтві про народження серії НОМЕР_3 , батько зазначений як « ОСОБА_5 », замість правильного- « ОСОБА_3 ». За таких обставин приватний нотаріус рекомендував звернутись до суду щодо визначення права власності на спадкове майно.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася причини неявки суду не відомі.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала та просила суд таку задовольнити в повному обсязі, а розгляд справи провести у відсутності позивача.

Представник відповідача Довжанської сільської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, що стверджується довідкою про доставку електронного документу. Відзиву чи заперечень від відповідача до суду не надходило.

Суд, заслухавши представника позивача ОСОБА_1 , всебічно та в повному обсязі дослідивши матеріали справи прийшов до наступних висновків.

Судом під час судового засідання було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане виконкомом Довжанської сільської ради Іршавського району Закарпатської області, актовий запис № 64.

Також, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача (дружина спадкодавця ОСОБА_3 ) - ОСОБА_4 , що стверджуться відповідним свідоцтвом про смерть.

Спадкодавець ОСОБА_3 був власником спадкового будинку, що розташований в АДРЕСА_3 відповідно до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння № НОМЕР_2 від 21.11.1974 року, яке видане на підставі рішення виконкому Довжанської селищної ради № 10 від 22.03.1974 року.(а.с. 9)

З наданих до суду доказів вбачається, що за життя подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 договору про поділ спільного майна подружжя не укладали, розмір належних їм часток не визначали, а після смерті ОСОБА_3 його дружина ОСОБА_4 у встановленому для цього порядку шляхом отримання відповідного cвідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя та державної реєстрації права на нього свою частку у спільному майні подружжя не виділяла, і взагалі до нотаріуса із будь-якими заявами не зверталася.

Отже, після смерті спадкодавця ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку та надвірних споруд , що розташовані в АДРЕСА_1 ,( на даний час - АДРЕСА_2 .

Спадкодавець ОСОБА_3 на випадок своєї смерті розпорядження щодо спадкового майна не залишав.

Позивач прийняла спадщину за померлим батьком, так як на день його смерті проживала та була зареєстрована разом із ним за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою Довжанської сільської ради № 335 від 30.04.2025 року (а.с. 10). Таким чином, фактично вступила у управління та володіння спадковим майном після смерті батька - ОСОБА_3 .

Інших спадкоємців після смерті батьків - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 немає, так як позивач ОСОБА_2 є їх єдиною дочкою, що також стверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру за №81549833 від 17.06.2025 року (а.с. 43).

Також, суд встановив, що при зверненні до приватного нотаріуса щодо оформлення спадщини на право власності на спадковий житловий будинок, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу було відмовлено, в зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове нерухоме майно. Крім того , не доводиться родинний зв`язок між нею та померлим батьком, так як у свідоцтві про народження серії НОМЕР_3 , батько зазначений як « ОСОБА_5 », замість правильного- « ОСОБА_3 ».

При ухваленні даного рішення суд виходив із наступного.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1223 ЦК Кодексу, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Також, суд бере до уваги те, що відповідачем виконавчим комітетом Довжанської сільської ради, надано до суду жодних заперечень, проти задоволення позову чи письмових доказів, які б спростовували доводи позивача.

Зважаючи на те, що надані позивачем докази є належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог та є логічно пов`язаними між собою, при цьому, судом не встановлено обставин, які б свідчили про порушення прав, свобод та інтересів інших осіб, внаслідок ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог, тому на переконання суду позовні вимоги викладені в даній позовній заяві підлягають до задоволення в повному обсязі.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Керуючись ст. ст. 4, 12, 19, 83, 175, 177, 184, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 16, 392, 1216, 1220, 1223 , 1268 ЦК України, суд, -

РІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Довжанської сільської ради про визнанння права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування, право власності на спадкове майно, яке складається з житлового будинку та надвірних споруд, розташованих в АДРЕСА_2 , в цілому.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 31.07.2025

Суддя: І.А. Даруда