Провадження №: 2/752/8864/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

28.07.2025 суддя Голосіївського районного суду міста Києва Кирильчук І. А., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державного підприємства «Національне газетно-журнальне видавництво» в особі ліквідаційної комісії, Міністерства культури України в особі ліквідаційної комісії, Міністерства культури та стратегічних комунікацій України, Держави України в особі Кабінету Міністрів України через Міністерство юстиції України, Держави України в особі Державної казначейської служби України, про захист трудових і соціальних прав, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшов цивільний позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Національне газетно-журнальне видавництво» в особі ліквідаційної комісії, Міністерства культури України в особі ліквідаційної комісії, Міністерства культури та стратегічних комунікацій України, Держави України в особі Кабінету Міністрів України через Міністерство юстиції України, Держави України в особі Державної казначейської служби України, про захист трудових і соціальних прав, зобов`язання вчинити дії, у якому позивач у прохальній частині просить:

1)Відкрити провадження у даній справі;

2)Звільнити його від сплати судового збору як пенсіонера у зв`язку з обмеженим фінансовим становищем та поданням позову про захист трудових і соціальних прав;

3)Витребувати наказ ліквідаційної комісії Державного підприємства «Національне газетно-журнальне видавництво» від 2019 року про звільнення ОСОБА_1 з посади завідувача господарської частини;

4)Визнати протиправним тривале невиконання судового наказу у справі № 752/13142/19 ліквідаційною комісією Державного підприємства «Національне газетно-журнальне видавництво» та зобов`язання ліквідаційної комісії Державного підприємства «Національне газетно-журнальне видавництво», ліквідаційної комісії Міністерства культури та стратегічних комунікацій України, ліквідаційної комісії Міністерства культури України вирішити питання щодо виконання рішення суду та погашення заборгованості перед колишнім працівником державного підприємства ОСОБА_1 ;

5)Визнати протиправною бездіяльність ліквідаційної комісії Державного підприємства «Національне газетно-журнальне видавництво», ліквідаційної комісії Міністерства культури та стратегічних комунікацій України, ліквідаційної комісії Міністерства культури України щодо не видачі трудової книжки ОСОБА_1 після звільнення та зобов`язання їх вчинити дії з її видачі;

6)Визнати протиправним звільнення ОСОБА_1 із займаної посади у Державному підприємстві «Національне газетно-журнальне видавництво» і зобов`язати здійснити поновлення на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу;

7)Стягнути з Державного підприємства «Національне газетно-журнальне видавництво» на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати, завдані несвоєчасною виплатою заробітної плати;

8)Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди, завданої протиправною бездіяльністю, пов`язаною з тривалим невиконанням рішення суду у розмірі 50 000,00 грн.

У порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Кирильчук І. А.

Перевіривши матеріали позовної зави та долучених до неї документів, судом встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам статей 175, 177 ЦПК України.

Статтею 175 ЦПК України визначені основні вимоги до позовної заяви, які мають бути дотримані особами, які звертаються до суду за захистом своїх прав та інтересів шляхом пред`явлення позову до суду.

Пунктом 5 частини третьої статті 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Позовна заява також повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (пункт 5 частини третьої статті 175 ЦПК України).

Суд звертає увагу позивача, що предмет позову, тобто певна правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, повинен бути чітко визначений позивачем у прохальній частині позовної заяви, оскільки резолютивна частина рішення суду, по суті, відображає позовні вимоги, викладені у прохальній частині позовної заяви.

Так, прохальна частина позовної заяви містить вимоги «стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу; стягнути інфляційні втрати, завдані несвоєчасною виплатою заробітної плати».

У той же час, не зазначено суми та не надано їх розрахунок, які позивач просить стягнути на свою користь.

Крім того, прохальна частина містить взаємовиключні вимоги, зокрема, позивач просить «визнати протиправною бездіяльність ліквідаційної комісії Державного підприємства «Національне газетно-журнальне видавництво», ліквідаційної комісії Міністерства культури та стратегічних комунікацій України, ліквідаційної комісії Міністерства культури України щодо не видачі трудової книжки ОСОБА_1 після звільнення та зобов`язання їх вчинити дії з її видачі» разом із тим просить також «поновити його на роботі».

Суд зазначає, що прохальна частина позовної заяви повинна містити конкретні вимоги по суті спору, тобто чітко сформульований спосіб захисту права чи інтересу позивача, який він просить застосувати у рішенні суду. Такий підхід відповідає вимогам пункту 4 частини другої статті 175 ЦПК України, згідно з яким у позовній заяві має бути зазначено зміст позовних вимог, зокрема спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб захисту, який не суперечить закону.

Враховуючи вищевикладене, позивачу слід усунути вказані недоліки позовної заяви шляхом приведення позовної заяви у відповідність до вимог статей 175, 177 ЦПК України.

Щодо заявленого клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору як пенсіонера у зв`язку з обмеженим фінансовим становищем та поданням позову про захист трудових і соціальних прав

Відповідно до частин першої та третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі, а також зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями статті 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду, який, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони, що є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується клопотання.

Звільнення від сплати судового збору може мати місце за наявності виключних обставин, враховуючи, що статтею 129 Конституції України закріплено один із основоположних принципів правосуддя - рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Європейський суд з прав людини також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення у справі «Креуз проти Польщі», від 19 червня 2001 року).

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення у справах «Княт проти Польщі», «Єдамскі та Єдамска проти Польщі», від 26 липня 2005 року).

Разом з тим, позивач не надав доказів на підтвердження підстав, передбачених статтею 8 Закону України «Про судовий збір», для звільнення його від сплати судового збору.

Так, позивач, як на підставу звільнення його від сплати судового збору посилається лише на статус пенсіонера у зв`язку з чим він має обмежене фінансове становище та подання позову про захист трудових і соціальних прав.

Однак, будь-яких доказів, окрім пенсійного посвідчення, що могли б свідчити про його складне фінансове становище, позивач суду не надав.

Крім того, суд звертає увагу на те, що пунктом 1 частиною першою статті 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

У той же час, прохальна частина позовної заяви містить, окрім вимоги про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, ряд інших вимог, які не охоплюються приписами пункту 1 частиною першою статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору необхідно відмовити.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 16 липня 2025 року.

Оскільки прохальна частина позовної заяви не містить чіткого розрахунку щодо стягнення інфляційних втрат, завданих несвоєчасною виплатою заробітної плати, та містить взаємовиключні вимоги, то суд позбавлений можливості здійснити розрахунок судового збору, який підлягає сплаті за подання даного позову.

Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що прохальна частина містить вимоги майнового і немайнового характеру.

Частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Тому, з урахуванням заяви, яка буде подана позивачем на виконання цієї ухвали, слід брати до уваги наведені судом зауваження щодо пільг на сплату судового збору, встановлені пунктом 1 частиною першою статті 5 Закону України «Про судовий збір». У разі, якщо уточнені позовні вимоги не будуть охоплюватися пунктом 1 частиною першою статті 5 Закону України «Про судовий збір», то позивачу необхідно буде сплатити судовий збір у встановленому цим Законом розмірі (залежно від заявлених вимог).

Крім того, слід зазначити, що за умовами статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Вказуючи на належність засвідчення копії суд зазначає, що ксерокопія має бути належної якості, щоб на ній можна було прочитати весь текст документа, чітко було видно всі реквізити, поля документа не було порушено, з відміткою про засвідчення копії документа, особою, яка його посвідчує, яка складається: зі слів «Згідно з оригіналом», назви та особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису, та печатки (для нотаріального завірених копій, копій, що подаються адвокатом як представником (за наявності такої печаті), чи які подаються юридичними особами публічного та приватного права).

Додані до заяви документи, всупереч вимогам частини другої статті 95 ЦПК України, не завірені належним чином.

Таким чином, копії будь-яких документів мають засвідчувати їх дійсність, оскільки мають бути виготовлені виключно з оригіналів цих документів.

Отже, суд наголошує, що копії документів подаються до суду належно завіреними.

Проте, позивачем подано копії додатків, які не засвідчені в установленому законом порядку.

Враховуючи, що подані до позову документи не є оригіналами та як копії належним чином не завірені, а саме не містять: відмітку «З оригіналом згідно»; особистого підпису особи, яка засвідчує копії; ініціали та прізвище, дату засвідчення копії, такі документи не можуть підтверджувати дійсні факти, зафіксовані в їх оригіналах, що нівелює їх доказову силу, а у разі відсутності у позивача оригіналів таких документів - зазначити про наявність у іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких долучено/має бути долучено до позовної заяви.

Таким чином, позивачу необхідно надати уточнену редакцію позовної заяви відповідно до кількості учасників справи.

Отже в заяві мають місце вказані вище недоліки, які позбавляють суд можливості призначити заяву до розгляду.

Згідно із частиною першою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позовну заяву слід залишити без руху та встановити позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

На підставі викладеного, керуючись статтями 175, 177, 185 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», суддя,

п о с т а н о в и в:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Національне газетно-журнальне видавництво» в особі ліквідаційної комісії, Міністерства культури України в особі ліквідаційної комісії, Міністерства культури та стратегічних комунікацій України, Держави України в особі Кабінету Міністрів України через Міністерство юстиції України, Держави України в особі Державної казначейської служби України, про захист трудових і соціальних прав, зобов`язання вчинити дії - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`ять днів з дня отримання ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі неусунення недоліків позовної заяви до визначеної дати, позов буде вважатися неподаним та повернутий позивачу.

Копію ухвали надіслати для виконання позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. А. Кирильчук