УХВАЛА

29 липня 2025 року

м. Київ

справа № 487/1774/23

провадження № 61-9309ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Грушицького А. І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Луспеника Дмитра Дмитровича, Гулька Бориса Івановича, Коломієць Ганни Василівни у справі за позовом об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Єдність Миколаїв» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року ОСББ «Єдність Миколаїв» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Центральний районний суд міста Миколаєва рішенням від 01 травня 2025 року позов ОСББ «Єдність Миколаїв» задовольнив. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Єдність Миколаїв» заборгованість з оплати комунальних послуг за період з 01 квітня 2023 року по 01 грудня 2023 року у розмірі 6 275,31 грн, з яких: 4 299,05 грн - сума основного боргу, 315,14 грн - 3% річних та 1 661,12 грн - інфляційні витрати. Вирішив питання розподілу судових витрат.

Миколаївський апеляційний суд ухвалою від 23 червня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 визнав неподаною та повернув скаржнику.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою від 21 липня 2025 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 06 червня 2025 року відмовив (провадження № 61-8767ск25).

21 липня 2025 року ОСОБА_1 шляхом формування документа у системі «Електронний суд» повторно звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 23 червня 2025 року, в якій просить оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати.

Предметом апеляційного перегляду було рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 01 травня 2025 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 липня 2025 року справу призначено судді-доповідачеві Луспенику Д. Д., судді, які входять до складу колегії: Гулько Б. І., Коломієць Г. В.

25 липня 2025 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Луспеника Д. Д., Гулька Б. І., Коломієць Г. В., від участі у розгляді справи.

На обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду (зі змінами внесеними згідно із рішенням Ради суддів України від 26 березня 2025 року № 15, погодженими наказом Державної судової адміністрації України від 31 березня 2025 року № 119) (далі - Положення) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, посилаючись на пункт 4 частини першої статті 36, статті 40, 41 ЦПК України, просить його заяву про відвід колегії суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Луспеника Д. Д., Гулька Б. І., Коломієць Г. В. задовольнити та передати справу на розгляд іншому судді.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою від 28 липня 2025 року визнав необґрунтованим заявлений ОСОБА_1 відвід суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Луспеника Д. Д., Гулька Б. І., Коломієць Г. В. від розгляду цієї справи. Заяву передав для вирішення зазначеного питання у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 липня 2025 року вказану заяву передано для вирішення судді Верховного Суду Грушицькому А. І.

Частиною першою статті 39 ЦПК України встановлено, що з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), зокрема, якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи (пункт 4 частини першої статті 36 ЦПК України).

Положеннями частин третьої, четвертої, п`ятої статті 15 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що у судах функціонує Єдина судова інформаційна (автоматизована) система. Визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційною (автоматизованою) системою у порядку, визначеному процесуальним законом. Справи розподіляються з урахуванням спеціалізації суддів, навантаження кожного судді, заборони брати участь у перегляді рішень для судді, який брав участь в ухваленні судового рішення, про перегляд якого порушується питання (крім перегляду за нововиявленими обставинами), перебування суддів у відпустці, відсутності у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відрядження, а також інших передбачених законом випадків, через які суддя не може здійснювати правосуддя або брати участь у розгляді судових справ.

Відповідно до частин першої, третьої, статті 14 ЦПК України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система.

Визначення судді або колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою у порядку, визначеному цим Кодексом (автоматизований розподіл справ).

Згідно з частиною одинадцятою статті 14 ЦПК України несанкціоноване втручання в роботу Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та в автоматизований розподіл справ між суддями тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положення, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), розробляються Державною судовою адміністрацією України та затверджуються Вищою радою правосуддя після консультацій з Радою суддів України (частина тринадцята статті 14 ЦПК України).

17 серпня 2021 року Вищою радою правосуддя ухвалено рішення № 1845/0/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи» (далі - Положення).

Пунктом 57 розділу IV «Особливості автоматизованого розподілу судових справ» Положення передбачено, що визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду судових справ (проваджень) здійснюється в суді у порядку, визначеному процесуальним законом, у день їх реєстрації на підставі інформації, внесеної до автоматизованої системи, уповноваженою особою апарату суду, відповідальною за здійснення автоматизованого розподілу судових справ.

Аналогічно питання щодо розподілу судових справ врегульовано у пункті 2.3.1 Розділу 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого Радою суддів України від 11 листопада 2024 року № 39, зі змінами внесеними згідно із рішенням Ради суддів України від 26 березня 2025 року № 15, погодженими наказом Державної судової адміністрації України від 31 березня 2025 № 119, в якому зазначено, що розподіл судових справ здійснюється в суді в день їх реєстрації, на підставі інформації, внесеної до автоматизованої системи, уповноваженою особою апарату суду, відповідальною за здійснення автоматизованого розподілу судових справ.

Відповідне питання розподілу судових справ врегульовано у постанові Пленуму Верховного Суду від 21 березня 2025 року № 7 «Про затвердження Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Верховному Суді».

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 ЦПК України, згідно з якою суддя підлягає відводу (самовідводу), зокрема, за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Стаття 37 ЦПК України закріплює недопустимість повторної участі судді в розгляді справи.

Відповідно до частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Жодної з підстав, передбаченої ЦПК України, для відводу суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Луспеника Д. Д., Гулька Б. І., Коломієць Г. В. у заяві ОСОБА_1 не зазначено.

Згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Як зазначає ЄСПЛ, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 48).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Статтею 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Учасники справи не можуть використовувати інститут відводу судді з метою схиляння суду до ухвалення бажаного для них процесуального рішення.

Вивчивши матеріали касаційного провадження, вважаю, що підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Луспеника Д. Д., Гулька Б. І., Коломієць Г. В. відсутні, оскільки доводи заяви, зокрема, ґрунтуються на неправильному тлумаченні Положення та норм процесуального права, не містять посилання на обставини, які б давали підстави для висновку, що було порушено порядок визначення суддів для розгляду справи.

Верховний Суд повторно наголошує на тому, що необґрунтоване усунення суддів від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Враховуючи, що доводи заявника носять характер непідтверджених припущень, що не знайшли свого правового обґрунтування, керуючись статтями 36, 40 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Луспеника Дмитра Дмитровича, Гулька Бориса Івановича, Коломієць Ганни Василівни у справі за позовом об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Єдність Миколаїв» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя А. І. Грушицький