Справа № 561/864/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року с-ще Зарічне

Зарічненський районний суд Рівненської області в складі:

судді Світличного Р.В.,

за участю секретаря Костюкович М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в с-щі Зарічне цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

07 липня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» через свого представника Москаленко М.С. звернулося до Зарічненського районного суду Рівненської області з вказаним позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитними чотирма кредитними договорами в сумі 90366,90 грн, та судовий збір.

На обґрунтування своїх вимог вказує про те, що відповідно до укладеного електронного договору про надання фінансового кредиту від 11 жовтня 2024 року № 12097-10/2024, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Аванс Кредит» відповідачка отримала кредит в сумі 7000,00 грн строком на 120 днів зі сплатою 0,99 відсотків в день, за користування кредитом. У зв`язку з невиконанням узятих на себе зобов`язань перед первісним кредитором утворилась заборгованість в сумі 15662,5 грн, яку ТОВ «Аванс Кредит» за договором факторингу № 24122024 від 24 грудня 2024 року відступило для ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Крім того, 31 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 укладено електронний договір про надання фінансового кредиту № 35221-07/2024, відповідно до якого відповідачка отримала кредит в сумі 3000,00 грн строком на 120 днів зі сплатою 1,5 відсотків в день за користування кредитом. У зв`язку з невиконанням узятих на себе зобов`язань перед первісним кредитором утворилась заборгованість в сумі 10050,00 грн, яку ТОВ «Аванс Кредит» за договором факторингу №24122024 від 24 грудня 2024 року відступило для ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Також 08 серпня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 укладено електронний договір про надання фінансового кредиту №07882-08/2024, відповідно до якого відповідачка отримала кредит в сумі 7000,00 грн строком на 120 днів зі сплатою 1,5 відсотків в день за користування кредитом. У зв`язку з невиконанням узятих на себе зобов`язань перед первісним кредитором утворилась заборгованість в сумі 26370,00 грн, яку ТОВ «Аванс Кредит» за договором факторингу №24122024 від 24 грудня 2024 року відступило для ТОВ «ФК «ЄАПБ».

14 вересня 2024 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачкою було укладено договір позики № 773734728, за яким остання отримала позику в сумі 20000,00 грн строком на 30 днів зі сплатою 0,200 відсотків в день за користування кредитом та 15,00 відсотків комісії за надання позики. У зв`язку з невиконанням узятих на себе зобов`язань перед первісним кредитором утворилась заборгованість в сумі 38284,40 грн, яку ТОВ «1 БАНК» за договором факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року відступило для ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Ухвалою Зарічненського районного суду Рівненської області від 08 липня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та надано відповідачці п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву. Згідно поштового повідомлення Ф.20 від 17 липня 2025 року адресат відмовився від отримання копії ухвали, та позовної заяви з додатками. Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку.

Таким чином відповідачка ОСОБА_1 належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду її справи.

Відзиву на позовну заяву не надійшло.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги потрібно задовольнити частково, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 11 жовтня 2024 року відповідно до договору № 12097-10/2024, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Аванс Кредит» відповідачка отримала кредит в сумі 7000,00 грн строком на 120 днів зі сплатою 0,99 відсотків в день за користування кредитом.

Вказаний договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором W819 (а.с 13).

31 липня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 укладено електронний договір № 35221-07/2024, відповідно до якого відповідачка отримала кредит в сумі 3000,00 грн строком на 120 днів зі сплатою 1,5 відсотків в день за користування кредитом.

Вказаний договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором W0292 (а.с. 34).

08 серпня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 укладено електронний договір №07882-08/2024, відповідно до якого відповідачка отримала кредит в сумі 7000,00 грн строком на 120 днів зі сплатою 1,5 відсотків в день за користування кредитом.

Вказаний договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором W1564 (а.с. 23).

Окрім того 14 вересня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачкою було укладено договір позики № 773734728, за яким остання отримала позику в сумі 20000,00 грн строком на 30 днів зі сплатою 0,200 відсотків в день за користування кредитом та 15,00 відсотків комісія за надання позики.

Вказаний договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 07718 (а.с. 52)

Такі дії сторін повністю узгоджуються з вимогами ст. 6, 627 ЦК України та ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Підписавши вказані договори ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту, проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки, що визначені договорами.

Право вимоги до відповідачки за указаними договорами позивач набув на підставі досліджених судом договорів факторингу, зокрема від ТОВ «Аванс Кредит» на підставі договору факторингу № 24122024 від 24 грудня 2024 року (а.с.42), та від ТОВ «1 БАНК» на підставі договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року (а.с.57) з додатковими угодами до нього від 28 липня 2021 року № 2, від13 червня 2022 року № 7, від 21 лютого 2025 року № 48 (а.с.60-63).

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що у договорах № 07882-08/24 від 08 серпня 2024 року (а.с.20) та № 35221-07/2024 від 31 липня 2024 року (а.с.31), денна процентна ставка встановлена на рівні 1,5%.

Проте, умови указаних Договорів в частині нарахування процентів за такими ставками за кожен день користування кредитом не можуть бути застосовані оскільки є нікчемними.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Вказана норма була введена в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 498-IX та набрала чинності 24 грудня 2023 року.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про споживче кредитування» законодавство про споживче кредитування в Україні ґрунтується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів щодо надання послуг споживачам.

Згідно з частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Зміни до цієї статті набрали чинності з 24 грудня 2023 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Натомість відповідачці, всупереч вище наведених норм права за двома договорами від 31 липня 2024 року та від 08 серпня 2024 року нараховувалися проценти за користування кредитом понад 1 % в день.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Частиною 2 ст. 627 ЦК України також передбачено, що у договорах за участю фізичної особи споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Укладені 31 липня 2024 року та від 08 серпня 2024 року договори (а.с.20, 31) за своєю суттю є договором споживчого кредитування, тому ТОВ «Аванс Кредит» не мало права визначати проценту ставку у розмірі 1,50% в день та розраховувати за нею заборгованість, оскільки її максимальний розмір не може перевищувати 1% в день.

Передбачений п. 17 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» перехідний період у 240 днів із дозволеною ставкою: 120 днів 2,5%, 120 днів 1,5%, поширюється лише на договори, укладені до набрання Законом чинності, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання Законом чинності. Про це зазначено у ч. 2 розділу II Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».

Указані договори укладені 31 липня 2024 року та 08 серпня 2024 року відповідно, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому умова договору щодо встановлення денної процентної ставки на рівні 1,50 % є нікчемною в силу положень частини п`ятої статті 8 та частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», тому суд доходить висновку, що у зазначених договорах розмір заборгованості по процентах необхідно зменшити та розраховувати за процентною ставкою 1 % в день.

Так, за договором від 31 липня 2024 року № 35221-07/2024 заборгованість по тіл кредиту становить 3000,00 грн, відповідно 1% в день становить 30,00 грн, у зв`язку з чим розмір заборгованості по процентах за 120 днів становить 3600,00 грн (30*120=3600).

За договором від 08 серпня 2024 року № 07882-08/2024 заборгованість по тіл кредиту становить 7000,00 грн, відповідно 1% в день становить 70,00 грн, у зв`язку з чим розмір заборгованості по процентах за 120 днів становить 8400,00 грн (70*120=8400).

Щодо договору позики між відповідачкою та ТОВ «1БАНК» суд виходить з такого.

З дослідженого в ході судового розгляду договору позики № 73734728 від 14 вересня 2024 року вбачається, що позика надається строком на 30 днів за фіксованою процентною ставкою 0,200 % (п. 1 2.3. Договору позики). Відповідно останнім днем строку договору (строку позики) було 13 жовтня 2024 року.

Проте із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості (а.с.66-68) за договором позики № 73734728 від 14 вересня 2024 року, вбачається, що директором ТОВ «1БАНК» ОСОБА_2 проведено розрахунок заборгованості відповідача за період з 14 вересня 2024 року по 21 лютого 2025 року.

Згідно з додатком № 1 до договору позики № 73734728 від 14 вересня 2024 року строк кредитування визначений у 30 днів з 14 вересня 2024 року до 13 жовтня 2024 року (а.с.53).

У п. 6 договору позики № 73734728 від 14 вересня 2024 року записано, що позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування. Продовження строку користування позикою здійснюється шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора.

В матеріалах справи відсутні, а позивачем не надано доказів продовження строку кредитування після 13 жовтня 2024 року, як і не надано додаткової угод про це, підписану із застосуванням одноразового ідентифікатора, як про це домовилися сторони, укладаючи договір позики № 73734728 від 14 вересня 2024 року.

Відповідно до правової позиці Верховного Суду, висловленої в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення грошового зобов`язання.

У додатку № 1 до договору позики № 73734728 від 14 вересня 2024 року обчислено загальну вартість кредиту для споживача та реальну річну процентну ставку за договором про споживчий кредит (а.с.53), сума процентів за користування кредитом у проміжок часу з 14 вересня 2024 року по 13 жовтня 2024 року розрахована в розмірі 1200,00 грн з чим погоджується і суд.

Таким чином заборгованість відповідачки сумарно становить 58397,50 грн, з яких 7000,00 грн тіла кредиту та 5197,5 грн процентів за договором від 11 жовтня 2024 року № 12097-10/2024; 3000,00 грн тіла кредиту та 3600,00 грн процентів за договором від 31 липня 2024 року № 35221-07/2024; 7000,00 грн тіла кредиту та 8400,00 грн процентів за договором від 08 серпня 2024 року № 07882-08/2024; 20000,00 грн тіла кредиту, 1200,00 грн процентів та 3000,00 комісії за договором № 73734728 від 14 вересня 2024 року.

Доказів погашення указаної заборгованості ні позивачу ні будь якому попередньому кредитору відповідачкою не надано, а тому позов потрібно задовольнити саме в сумі 58397,50 грн

Пред`являючи позов, позивач поніс 3028,00 грн витрат по сплаті судового збору (а.с.9).

Судовий збір слід розподілити за правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, а саме пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов майнового характеру задоволений на 64,48 % відтак з відповідачки на користь позивача слід стягнути 1952,45 грн судового збору (3028*64,84 % =1952,45).

На підставі ст. 526, 527, 530, 1050, 1054, 1079 ЦК України, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 263 265, 273 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість в сумі 58397,5 грн (П`ятдесят вісім тисяч триста дев`яносто сім гривень п`ятдесят копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 1952,45 грн (Одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят дві гривні сорок п`ять копійок) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ;

Відповідачка: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя: Р.В. Світличний