Провадження № 22-ц/801/1657/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач :Ковальчук О. В.
УХВАЛА

28 липня 2025 рокуСправа № 127/25582/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Ковальчука О.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою її представником адвокатом Покоєвичем Андрієм Олексійовичем, на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 травня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку поділу спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

09 травня 2025 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у задоволенні вищевказаного позову відмовлено.

18 червня 2025 року, не погодившись із таким рішенням суду, ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Покоєвича А.О., подала апеляційну скаргу.

23 червня 2025 року ухвалою Вінницького апеляційного суду витребувано зазначену справу із Вінницького міського суду Вінницької області.

04 липня 2025 року з Вінницького міського суду Вінницької області надійшла дана цивільна справа для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

09 липня 2025 року ухвалою Вінницького апеляційного суду вищевказану апеляційну скаргу залишено без руху, у зв`язку із несплатою скаржником судового збору.

23 липня 2025 року на адресу апеляційного суду від представника ОСОБА_1 адвоката Покоєвича А.О. надійшла заява, в якій він просить звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору, обґрунтовуючи це тим, що скаржник наразі перебуває за кордоном у Латвії та перебуває на соціальному захисті як багатодітна та малозабезпечена сім`я, не працює та ніяких доходів не отримує.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до частини 1 та 3 статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині 1 цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору (або відстрочення, розстрочення сплати судового збору), повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Разом з цим, стаття 8 Закону України "Про судовий збір" конкретизує порядок, умови відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати та коло осіб, до яких може застосувати суд цю норму.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині 1 цієї статті.

Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко свідчить, що законодавець, застосувавши конструкцію: «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду, навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі № 0940/2276/18.

Зазначене відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливим для всіх учасників процесу.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Визначення судом майнового стану сторони є оціночним і залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану.

Вичерпного і чіткого переліку документів про майновий стан особи закон не містить, тому суд встановлює можливість сплатити судовий збір на підставі поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (рішення ЄСПЛ у справах: «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland») від 26 липня 2005 року; «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» («Jedamski and Jedamska v. Poland») від 26 липня 2005 року).

Отже, скрутний майновий стан, на підтвердження якого заявником надані відповідні документи, може бути підставою для задоволення судом клопотання про звільнення його від сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору.

Безпідставне звільнення від сплати судового збору є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливих судових процедур і рівності учасників судового процесу перед законом.

Звернувшись до суду із клопотанням про звільнення від сплати судового збору, на підтвердження скрутного майнового стану ОСОБА_1 її представник подав до суду копію закордонного паспорту ОСОБА_1 ; копію повідомлення про право на отримання статусу малозабезпеченої сім`ї у Латвії на латинській мові; копію повідомлення про право на отримання статусу малозабезпеченої сім`ї у Латвії на латинській мові; копію дозволу на проживання у Латвії від 09.06.2025 року, перекладеного на українську мову; копію довідки щодо відповідності статусу нужденної сім`ї ОСОБА_1 від 29.05.2025 року, перекладеного на українську мову.

Разом з тим, із наданих скаржником доказів на підтвердження майнового стану ОСОБА_1 неможливо встановити дійсний розмір її доходів за попередній календарний рік, що є однією із умов, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», для встановлення підстав щодо звільнення особи від сплати судового збору.

Таким чином, надані скаржником документи не є достатнім доказом на підтвердження того, що майновий стан ОСОБА_1 перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законом розмірі, оскільки не відображають у повній мірі майновий стан особи.

Інших доказів, які б свідчили про її майновий стан, зокрема, довідки податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків, банківських довідок про відсутність коштів на рахунках, інформації щодо наявності чи відсутності нерухомого майна, транспортних засобів, тощо, скаржник суду не надала.

Отже, обставина на яку посилається заявник, як на підставу звільнення або відстрочення сплати судового збору є недостатньою та необґрунтованою, у зв`язку з чим, у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору належить відмовити.

Таким чином, недоліки апеляційної скарги, які були зазначені в ухвалі Вінницького апеляційного суду від 09 липня 2025 року, не усунуто.

Разом з тим, відповідно до ч. 2, 6 ст. 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

У відповідності до ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи, також згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечено судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

З метою недопущення обмеження права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та оскарження рішення суду першої інстанції, строк на усунення недоліків апеляційної скарги, наведених в ухвалі Вінницького апеляційного суду від 09 липня 2025 року, необхідно продовжити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 185, 356, 357 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Покоєвича Андрія Олексійовича про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги відмовити.

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків апеляційної скарги на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 травня 2025 року, наведених в ухвалі Вінницького апеляційного суду від 09 липня 2025 року, протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

У випадку невиконання вимог ухвали, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута особі, яка її подала.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ковальчук