ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6653/25 Справа № 195/495/25 Суддя у 1-й інстанції - Омеко М. В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2025 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Свистунової О.В., Пищиди М.М.,

за участю секретаря Кошари О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу

за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

15.04.2025 року до Томаківського районного суду Дніпропетровської області від представника боржника, адвоката Івахненко О.О., який діє в інтересах боржника, ОСОБА_1 надійшла заява про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу про стягнення аліментів, яка обґрунтована наступним. 03.04.2025 року Томаківським районним судом Дніпропетровської області було видано судовий наказ, яким «Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх її видів доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця. Починаючи стягувати з 27.03.2025 року і до досягнення дитиною повноліття». Представник заявника вважає, що при видачі судового наказу не враховано, що Томаківським районним судом Дніпропетровської області слухається справа № 195/115/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 ,третя особа без самостійних вимог: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Томаківської селищної ради, про позбавлення батьківських прав стосовно її неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 . Тому представник заявника вказує, що оскільки в Томаківському районному суді Дніпропетровської області , тобто у провадженні цього суду є справа №195/115/25, яка фактично слухається до теперішнього часу із спору між тими самими сторонами , про той самий предмет і з тих самих підстав. Та вказує, що в заявника, ОСОБА_1 , з сином ОСОБА_4 до подачі ОСОБА_2 , позову про позбавлення батьківських прав стосовно сина ОСОБА_3 були нормальні стосунки, вони постійно спілкувалися, а заявник в міру своїх можливостей матеріально підтримувала його. Також вказує, що заявник крім сина ОСОБА_4 ще має одного сина: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з яким вона проживає та відповідно виховує та утримує. Тому вважає, що вказані обставини є істотними і такими, що суттєво впливають на прийняте судом рішення, а при розгляді справи зазначені обставини не були предметом дослідження, їм не надавалася судом оцінка. І вони є підставою для скасування судового наказу від 03.04.2025 року. На підставі чого просить скасувати судовий наказ № 195/495/25 від 10.04.2025 року та відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_2 (а.с.1-5).

Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 (а.с.52-54).

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить переглянути судовий наказ 195/495/25 від 03 квітня 2025 року за нововиявленими обставинами, скасувати його та відмовити у його видачі (а.с.56-61).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що судовим наказом Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2025 року у справі № 195/495/25 стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , у розмірі 1/4 частин з усіх його видів доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати з 27.03.2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається із матеріалів справи, заявник звертаючись до суду з заявою про перегляд судового наказу від 03 квітня 2025 року за нововиявленими обставинами, і зазначає, що підставою для його перегляду є те, що при розгляді справи № 195/495/25 про видачу судового наказу не було враховано, що в провадженні суду перебуває цивільна справа № 195/115/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог:Служба у справах дітей Виконавчого комітету Томаківської селищної ради, про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 по відношенню до її неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, окрім сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_1 , є неповнолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що зазначені в заяві обставини за своєю природою не можуть бути віднесені до нововиявлених, також самі по собі обставини, на які посилається заявник, не є підставою для відмови у видачі судового наказу.

З таким висновками суду 1 інстанції погоджується колегія суддів.

Так, згідно із ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ст.12 ЦПК України).

Згідно із ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Відповідно до положень ч. 8 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу (заявлено вимогу про стягнення аліментів на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину), судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у прядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

У відповідності до роз`яснень Пленуму ВССУ у постанові від 30.03.2012 № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

За змістом наведених норм права необхідними умовами для визнання обставин, визначених п. 1 ч. 2 ст.423ЦПК України нововиявленими є те, що зазначені обставини є істотними та існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Зі справи вбачається, що на момент винесення судового наказу по справі № 195/495/25 від 03.04.2025 року, рішення по цивільній справі № 195/115/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Томаківської селищної ради, про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 по відношенню до її неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не було винесено та дана справа не розглянута по теперішній час.

Згідно ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати,батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України у силу принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

А згідно висновків Верховного суду у Постанові від 13.07.202 року № 366/2047/18 суд одночасно з позбавленням батьківських прав може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Судом 1 інстанції встановлено, що ОСОБА_2 у цивільній справі № 195/115/25 про позбавлення батьківських прав, не заявляв позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на свою користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 .

Щодо посилання заявника про наявність у неї ще однієї дитини, а саме ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд 1 інстанції зробив обгрунтовані висновки та зазначив, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України).

Відповідно до ст. 12 Закону України « Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

У зв`язку із чим, 1 інстанції дійшов правильного висновку з яким погоджується колегія суддів, що твердження заявника, як на підставу обставин для перегляду судового наказу, не мають істотного значення та не є нововиявленими обставинами у розумінні ч.2 ст.423 ЦПК України та роз`яснень Пленуму ВССУ у постанові від 30.03.2012 № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами».

Також судом 1 інстанції було вірно роз`яснено заявнику право звернутися до суду із позовною заявою про зменшення розміру аліментів в загальному порядку.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд 1 інстанції дійшов вірного висновку, що наведені заявником підстави для задоволення заяви та вимоги законодавства, що обґрунтовують можливість її задоволення, не можуть вважатися нововиявленими обставинами у розумінні ст. 423 ЦПК України, а тому заява не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо відсутності підстав для задоволення заяви, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, власним тлумаченням норм права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції. Крім того, вказані доводи були предметом розгляду у суді першої інстанції та судом першої інстанції їм було надано обґрунтовану оцінку, а тому вони додатковому правовому аналізу не підлягають.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування ухвали Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2025 року немає.

Керуючись ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задовольнити.

Ухвалу Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Вступна та резолютивна частини проголошена 30 липня 2025 року.

Повний текст постанови складено 31 липня 2025 року.

Судді: