Провадження №2/751/280/25
30 липня 2025 року місто Чернігів
Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а
у складі: головуючого - судді Яременко І. В.
з участю секретаря судового засідання Усік Ю.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в місті Чернігові в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат,
26.09.2012 рішенням по справі №2610/9712/2012 Шевченківського районного суду м. Києва стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 1011986,32 грн заборгованості за Кредитним договором та 1700 грн 00 коп судового збору.
Відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 18.04.2019 стягувача у справі № 2610/9712/2012 було замінено на ТОВ «Вердикт Капітал».
07.02.2023 було укладено договір про відступлення прав вимоги №07-02/23, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «КАМПСІС ЛІГАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором №22-47/07-А.
16.05.2023 було укладено договір про відступлення прав вимоги №16-05/23 відповідно до якого ТОВ «КАМПСІС ЛІГАЛ» відступило на користь ТОВ «ДЕБТ ФОРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором №22-47/07-А. Таким чином, ТОВ «ДЕБТ ФОРС» наділено правом грошової вимоги до відповідачів.
Станом на дату подачі позову рішення суду залишається невиконаним, тому у позивача, відповідно до ст. 625 ЦК України виникло право вимагати сплати боржниками 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання. При цьому позивач вказує, що таке право виникає у нього з моменту порушення грошового зобов`язання і до моменту його усунення, тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.
22.08.2024 ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача у судове засідання не зявився, разом із позовною заявою надав клопотання про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечують (а.с.32).
Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, відповідно до ст. 128 ЦПК України. З клопотанням про відкладення судового розгляду до суду не звертались, відзив на позовну заяву до суду не надходив.
30.07.2025 ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова, в порядку ст.ст. 280, 281 ЦПК України, постановлено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.
27.07.2007 між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» - кредитором, ОСОБА_1 - боржником та ОСОБА_2 - поручителем укладено Договір поруки №22-47/07-А-П. Згідно п.1.1 вказаного Договору поручитель ОСОБА_2 зобов`язується перед Кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником зобов`язань за Кредитним договором №22-47/07-А від 27.07.2007 (а.с. 9-10).
26.09.2012 рішенням Шевченківського районного суду м. Києва по справі № 2610/9712/2012 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за Кредитним договором №22-47/07-А від 27.07.2007 у сумі 1011986,32 грн, витрати по сплаті державного мита у розмірі 1700 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумф 120 грн (а.с. 10 зворот - 11).
18.04.2019 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва замінено стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» у виконавчому листі, що виданий Шевченківським районним судом м. Києва у цивільний справі №2610/9712/2012 за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.12).
Відповідно до Договору №07-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 07 лютого 2023 року, Акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 27.02.2023, Реєстру боржників до Договору №07-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 07 лютого 2023 року, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Кампсіс Фінанс», а ТОВ «Кампсіс Фінанс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором №22-47/07-А (а.с. 12 зворот - 17).
Відповідно до Договору №16-05/23 про відступелення (купівлю-продаж) прав вимоги від 16 травня 2023 року та реєстру боржників до вказаного договору, ТОВ «Кампсіс Фінанс» відступило, а ТОВ «Дебт Форс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором №22-47/07-А (а.с. 18-24).
Тобто, до ТОВ «Дебт Форс» перейшли всі права ТОВ «Вердикт Капітал» щодо права майнової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №22-47/07-А та рішенням Шевченківського районного суду м. Києва по справі № 2610/9712/2012.
Станом на дату подачі позову до суду, рішення суду від 26.09.2012 залишається не виконаним.
У відповідності до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтями 10, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Згідно із статтею 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.
Якщо зобов`язання виконано неналежним чином, то воно не припиняється, а на особу, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, у тому числі ті, що передбачені ст. 625 ЦК України.
За умовами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 року зроблений правовий висновок, що ст.625 ЦК України поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) вказано, що «нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання».
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 у справі № 373/2054/16-ц зазначила, що у ч. 2 ст. 625 ЦК Українипрямо зазначено, що 3% річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення.
Невиконання боржником грошового зобов`язанням є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язанням до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.
У відповідності з вимогами ч.1 та ч.2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Відповідно дост.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
При цьому, відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Враховуючи наявність документів, що підтверджуються надання професійної правничої допомоги, відсутність клопотання іншої сторони, передбачене ч.5 ст.137 ЦПК України про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд вважає, що вказані витрати є співмірними зі складністю справи та наданими послугами, часом, витраченим на надання послуг, їх обсягом, значенням справи для сторони.
Таким чином, на підставі ст. 137 ЦПК України з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача належить стягнути витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 17 000,00 грн, що становить по 8500 грн 00 коп з кожного відповідача.
Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати, понесені на сплату судового збору у розмірі 3028 грн (а.с.1), які відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача по 1514 грн з кожного.
На підставі викладеного, ст.ст. 554, 599, 610, 612, 625 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 95, 133, 137, 141, 263-265, 268, 274-279, 280-282, 354 ЦПК України, суд
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» витрати на правничу допомогу по 8500 грн 00 коп (вісім тисяч п`ятсот гривень) з кожного.
Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» витрати, понесені на сплату судового збору по 1514 грн 00 коп (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять гривень) з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Повне рішення складене 30.07.2025.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Суддя І. В. Яременко