справа №176/2929/24
провадження №2/176/127/25
РІШЕННЯ

Іменем України

31 липня 2025 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Гусейнова К.А.,

з участю секретаря судових засідань Петренко Н.В.,

позивача ОСОБА_1 , її представника адвоката Сопової В.С.,

відповідача ОСОБА_2 , її представника адвоката Черниш Т.І.,

представника Міністерства оборони України Застеби А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Жовті Води цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Міністерства оборони України, про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

І. Заяви по суті справи, письмові доводи сторін та рух справи.

В жовтні 2024 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Міністерства оборони України, про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилається на те, що перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_3 , які вони безперервно підтримували починаючи з 2019 року. Спочатку вони зустрічались як хлопець та дівчина, а з лютого 2022 року проживали вже як сім`я, вели господарство, мали спільні витрати, мандрували, спільно харчувалися, купували майно для спільного користування, надавали взаємну допомогу та підтримку один одному, піклувалися про один одного, були знайомі з батьками один одного, спілкувались сім`ями. Вказала, шо ОСОБА_3 фінансово постійно допомагав та матеріально забезпечував її. Фактично вони проживали по АДРЕСА_1 , цю квартиру вони винаймали, всі витрати по сплаті за проживання та комунальні послуги ніс ОСОБА_3 , а також він самостійно забезпечував всі їхні спільні потреби.

Після військового нападу РФ та оголошення військового стану, ОСОБА_3 був призваний на військову службу. ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Новоолександрівка Покровського району Донецької області під час участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і стримуванні збройної агресії РФ ОСОБА_3 загинув.

Позивачка зазначає, що у загиблого чоловіка залишилася матір - ОСОБА_2 , сестра ОСОБА_5 та вона, про що було згадано в публікації на сайті, роздруківку якої вона долучає до позовної заяви.

Також, на інтернет сторінці видання зроблена публікація про загибель під час виконання бойового завдання ОСОБА_3 , де зазначено, що він проживав та працював в м.Києві, на захист України став 08.05.2024 року, а ІНФОРМАЦІЯ_1 загинув. У захисника залишилася мати ОСОБА_6 , сестра ОСОБА_5 , та кохана дівчина ОСОБА_1 .

Позивач змушена звернутися до суду для встановлення факту її проживання разом із чоловіком однією сім`єю без реєстрації шлюбу, з лютого 2022 року до дня його загибелі, що має для неї юридичне значення, що необхідно для реалізації свого права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, користуватись пільгами, які передбачені законодавством для членів сім`ї загиблого воїна, а встановити цей факт в позасудовому порядку вона не має можливості. Крім того, посилається на те, що законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є суспільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Позивачка зазначає, що факт спільного відпочинку, а також проведення її з ОСОБА_3 спільного дозвілля підтверджується фотокартками, які вона додає. Факт спільного бюджету, витрачання коштів на придбання товарів для використання в сумісному господарстві підтверджується особистою перепискою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Таким чином, на думку позивачки, даний юридичний факт підтверджений належними та допустимими доказами.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2024 року у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду в підготовче судове засідання.

25 листопада 2024 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Черниш Т.І. на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшов відзив, в якому представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі у зв`язку з недоведеністю та безпідставністю позовних вимог.

Представник відповідача зазначає, що ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з метою отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, користування пільгами, які передбачені законодавством для членів сім`ї загиблого воїна.

Однак, представник відповідача звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 не являється членом сім`ї загиблого ОСОБА_3 , зокрема, жінкою, яка з ним проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Також за життя ОСОБА_3 , ОСОБА_1 не перебувала на його утриманні. Тому, на її думку, позивачка ОСОБА_1 не входить до кола осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку із загибеллю військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби. На думку представника відповідача, сам собою факт перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у близьких стосунках не може свідчити про те, що вони проживали в зазначений період однією сім`єю. Факт перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між ними склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю. Вважає, що на підтвердження обставин позовної заяви позивачкою, окрім спільних із ОСОБА_3 фотографій, не надано належних та допустимих доказів.

Спільні фотографії та факт спільного відпочинку, на думку представника відповідача, не можуть свідчити про факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та не можуть бути визначальними у цьому питанні без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце протягом вказаного періоду часу усталені відносини, які притаманні подружжю.

Крім того, в своїй заяві ОСОБА_1 стверджує, що вона із ОСОБА_3 мали спільні витрати, купували майно для спільного користування, та одночасно зазначає, що ОСОБА_3 самостійно забезпечував всі їхні спільні потреби. Проте, на думку представника відповідача дані суперечливі твердження не доводять факту ведення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 спільного господарства, наявності у них спільного бюджету. Вважає, що надані позивачем скрінкопії переписки не містять інформації про факт спільного бюджету, витрачання коштів на придбання товарів для використання в сумісному господарстві, на які посилається ОСОБА_1 .

Крім того, заявниця вказує на те, вона із ОСОБА_3 проживали спільно вже як сім`я у період з лютого 2022 року по 25 червня 2024 року. Водночас, строк спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу має бути достатнім для того, щоб стверджувати, що між чоловіком та жінкою склалися усталені відносини, які притаманні подружжю, та, враховуючи правові позиції Верховного Суду України, викладені у Віснику Верховного Суду України № 8 (144) за 2012 року, не меншим п`яти років.

ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_3 . Між ними завжди були довірливі відносини. При цьому, під час спілкування син матері жодного разу не висловлював намір чи бажання створити сім`ю із ОСОБА_1 , зареєструвати шлюб. Їхні стосунки із заявницею мали суто інтимний характер. Спільного майна у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не було. Зі слів сина, у кожного з них був «свій гаманець».

Представник відповідача зазначає, що на тридцятиріччя ОСОБА_3 батько подарував йому 6000 доларів США, які він поклав на депозит в банк. Після повномасштабного вторгнення РФ на територію України, ОСОБА_3 зняв ці кошти з депозиту разом із накопиченими відсотками в сумі 8 400 доларів США. Заявниця після загибелі ОСОБА_8 привласнила вказану суму коштів та категорично відмовляється віддати їх матері ОСОБА_3 , мотивуючи це тим, що тепер вони належать їй.

Спільних дітей у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не було. До себе додому в м. Жовті Води Кам`янського району Дніпропетровської області ОСОБА_3 із заявницею не приїжджав.

Коли ОСОБА_3 був призваний до Збройних Сил України у зв`язку з мобілізацією, він не повідомляв четвертий відділ у місті Жовті Води ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що у нього є жінка, з якою він проживає однією сім`єю та її контакти для оповіщення. Особисте розпорядження військовослужбовця на ім`я ОСОБА_1 , як особи, якій здійснюватимуться виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), не складав.

Як вбачається зі Сповіщення сім`ї № 166 від 28.06.2024 року, підписаного начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 повідомлено про те, що її син, стрілець солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 мужньо виконавши військовий обов`язок в бою за Україну, її свободу і незалежність в районі н.п. Новоолександрівка Покровського району Донецької області. Сповіщення є підставою для подання документів для призначення пенсії (матеріальної допомоги) і надання пільг в установленому законодавством порядку.

Також вказала, що ОСОБА_1 двічі приїжджала в м.Жовті Води Кам`янського району Дніпропетровської області. Вперше - 03.07.2024 року на поховання ОСОБА_3 , яке відбулося біля пам`ятника Героям визвольної війни українського народу 1648-1654 років за участю мешканців міста, друзів ОСОБА_3 . Вдруге - на сорок днів після поховання ОСОБА_8 .

На думку представника відповідача ОСОБА_1 не надано належних, допустимих та беззаперечних доказів на підтвердження реальності сімейних відносин із ОСОБА_3 , та не доведено факту ведення з останнім спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю. Нетривалий термін спільного проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_3 свідчить про відсутність усталених відносин між ними, притаманних подружжю.

ОСОБА_1 на обґрунтування своєї позовної вимоги зазначила, що ОСОБА_3 ніс всі витрати по сплаті за проживання та комунальні послуги в орендованому житлі, самостійно забезпечував всі їхні потреби, тобто вона перебувала на його утриманні.

Проте, згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року вбачається, що повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо.

Як вбачається з Довідки Форми ОК-7, сформованої станом на 13.08.2024 року, позивач у період з 2022 року по теперішній час працевлаштована та отримує заробітну плату.

Як вбачається з Довідки № 0105/24 від 01 травня 2024 року, виданої ОСОБА_3 , станом на 01.05.2024 останній працював на ТОВ «Хелсі Стайл».

Співвідношення розміру заробітної плати ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не доводить факту перебування Заявниці на утриманні ОСОБА_3 .

Будь-яких інших належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про перебування заявниці на утриманні ОСОБА_3 , нею не надано.

Таким чином, представник відповідача вважає, що у зв`язку з недоведеністю фактів спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

29 листопада 2024 року від відповідача Міністерства оборони України на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшов відзив, в якому представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_9 просить суд звернути увагу, що згідно ч.1 ст.175 ЦПК України в позовній заяві позивач мав би викласти свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування, але спору між ОСОБА_1 і Міністерством оборони не існує.

Щодо наявності доказів факту проживання як жінки та чоловік без реєстрації шлюбу представник Міністерства оборони України зазначає наступне.

На думку представника відповідача ОСОБА_9 під час звернення до суду позивачкою не доведено та матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про спільне проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як чоловіка та жінки, тобто наявність сім`ї, зокрема, що позивачка з ОСОБА_3 постійно спільно проживали саме з лютого 2022 року, як вказує позивачка, мали спільний бюджет, харчування, мали спільні витрати на купівлю майна спільного користування, брали участь в утриманні житла, ремонті, тобто відсутнє підтвердження реальності сімейних відносин з ОСОБА_3 .

Посилання позивачки на скріншоти особистої переписки підтверджують лише наявність відносин (як хлопця та дівчини), адже, наприклад 21.02.2023 загиблий о 07:31 пише позивачці «Доброе утро, Любимая», а вона у відповідь о 09:22 «Доброе утро, Котик» і так на наступний день. Аналогічне листування за 02.12.2022, 03.12.2022, 22.10.2022, 25.08.2023 - отже позивачка з ОСОБА_3 перебували за різними адресами, що підтверджує наявність відносин, але не спільне проживання.

Також, в переписці за 02.08.2023 зазначено, що ОСОБА_3 відправив позивачці посилку - тобто вони знаходяться в різних містах.

Щодо посилання позивачки на ті ж скріншоти переписки, як підтвердження факту ведення спільного господарства та облаштування спільної домівки - також не можуть бути взяті до уваги, адже зі змісту повідомлень зовсім не зрозуміло «Чи купували дійсно цей товар? Кому він купувався? Хто оплачував?». Та й такі покупки не носять системний характер і не є такими предметами, що дійсно можна охарактеризувати як намір спільно проживати та створювати сім`ю (кошик для квітів, простирадло на ліжко, посилка з сайту Мейк-ап).

Позивачкою не надано до суду жодної спільної фотографії з загиблим ОСОБА_3 в колі друзів чи інших близьких родичів, не надано до суду і платіжних інструкцій чи виписок з банківських карток, які б могли свідчити, що загиблий перераховував позивачу кошти (утримував її), відсутні чеки щодо купівлі техніки, меблів, відсутні докази, що вони робили ремонт у спільному житлі, разом проводили час.

Представник відповідача вважає, що посилання позивачки на публікацію у Інформаційному порталі Жовтоводської міської ради та у виданні «Регіон Дніпро» про загибель військовослужбовця ОСОБА_3 з міста Жовтих Вод лише підтверджує наявність відносин як дівчини та хлопця, адже у статтях неодноразово вказується саме «кохана дівчина».

Отже, представник Міністерства оборони України вважає, що з позовної заяви ОСОБА_1 та наданих нею доказів не можна дійти висновку про наявність спільних обов`язків саме як подружжя.

02 грудня 2024 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сопової В.С. на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача просила відзив Міністерства оборони України від 29.11.2024 року залишити без розгляду, оскільки він був поданий після закінчення строку на його подання. Представник позивача звертає увагу суду, що Міністерство оборони України має кабінет в електронному суді. Копія ухвали про відкриття провадження була доставлена відповідачу 12.11.2024 року. Таким чином, на думку представника позивача, кінцевий строк подання відзиву сплив 27.11.2024 року.

Суд не приймає до уваги доводи позивача про залишення відзиву Міністерства оборони України без розгляду з огляду на наступне.

Згідно ст.190 ЦПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів, крім випадків, якщо позов подано в електронній формі через електронний кабінет.

Відповідно до ч.7 ст.178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Позов ОСОБА_1 було подано не через електронний суд, а тому копія ухвали про відкриття провадження була направлена відповідачеві - Міністерству оборони України, разом з копією позовної заяви та доданих документів шляхом направлення поштового відправлення.

Згідно реєстру поштових відправлень (а.с.79), копія ухвали про відкриття провадження, копія ухвали про відкриття провадження, а також копія позовної заяви з додатками були отримані Міністерством оборони України 21.11.2024 року. Відзив на позовну заяву було подано Міністерством оборони України до суду 29.11.2024 року, тобто в п`ятнадцятиденний строк, встановлений судом.

04 грудня 2024 року від позивача ОСОБА_1 на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просить відмовити у прийнятті відзиву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Черниш Т.І.

Позивач звертає увагу суду на те, що невизнання її позовних вимог представником відповідача ОСОБА_2 зводяться до тверджень про те, що на думку самої ОСОБА_2 : - син не висловлював своїй матері наміру чи бажання створити сім`ю з ОСОБА_1 , при цьому посилається, що їхні відносини з ОСОБА_3 мали суто інтимний характер та вони не мали спільного бюджету; - позивачка після загибелі ОСОБА_3 привласнила його кошти подаровані батьком на 30-річчя.

Всі інші доводи відповідача ОСОБА_2 , на думку позивачки, зводяться до переоцінки наданих нею письмових доказі, при цьому на спростування таких доказів, відповідачем ОСОБА_2 не долучаються її докази обґрунтування своїх заперечень.

Всупереч вимогам процесуального Закону, по суті представником відповідача ОСОБА_2 долучені 2 письмові докази це - копія довідки про заробітну плату ОСОБА_8 та копія довідки Форми ОК-7 на ім`я ОСОБА_1 . Однак вважає, що такі письмові докази не стосуються предмету доказування стосовно факту її спільного проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 .

Інші письмові докази відповідачем ОСОБА_2 не долучались. Таким чином, на думку позивача, заперечення щодо наведених нею обставин в позові не підтверджені відповідними доказами, а тому не спростовують їх переконливості, достовірності, допустимості, достатності та належності.

З приводу витрат на правничу допомогу, позивач зазначає, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач ОСОБА_2 понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом даної справи, не долучався до відзиву всупереч п.8 ч.3 ст.178 ЦПК України, а сама квитанція про сплату адвокатських послуг не надсилалась ні позивачеві, ні її представнику, також не надсилалась копія паспорту та РНОКПП ОСОБА_2 , що підтверджується описом вкладень до цінного листа, а тому це суперечить ч.4 ст.178 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 вважає, що відзив представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Черниш T.І. також не відповідав вимогам п.1 ч.5 ст.178 ЦПК України, зокрема відзив містить заперечення щодо наведених позивачем обставин, з якими відповідач ОСОБА_2 не погоджується, проте не містить її посилання на відповідні докази щодо обґрунтування таких заперечень, такі докази взагалі не зазначені та не долучені, відзив на позовну заяву фактично є письмовими поясненнями.

На думку позивача, враховуючи, що поданий відзив на позов не відповідає вимог статті 178 ЦПК України, у його прийнятті слід відмовити та повернути представнику відповідач ОСОБА_2

10 грудня 2024 року від представника відповідача ОСОБА_11 адвоката Черниш Т.І. на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшли заперечення, в яких представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі у зв`язку з їх недоведеністю.

По-перше, як слідує з Відповіді на відзив, позивач ОСОБА_1 , керуючись ст. 179 ЦПК України, просить суд відмовити у прийнятті відзиву представника Відповідача 2 - адвоката Черниш Т.І. та повернути його.

Однак, на думку представника відповідача, з норм ЦПК України слідує, що позивач не наділений правом з`ясовувати обставини, на які учасники справи посилаються, як на підставу своїх заперечень, та досліджувати докази, якими вони обґрунтовуються, та відповідно просити Суд відмовити у прийнятті відзиву та повернути його.

По-друге, у відповіді на відзив позивач веде мову про те, що квитанція про сплату адвокатських послуг їй та її представнику не надсилалась, також не надсилалась копія паспорту та РНОКПП ОСОБА_2 , що підтверджується описом вкладення до цінного листа.

Так, дійсно копія паспорту та РНОКПП ОСОБА_2 позивачу та її представнику не направлялась, оскільки паспорт та РНОКПП не є доказами, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення Відповідача 2, а є персональними документами, які надавались на адресу суду (про що зазначено у відзиві на позовну заяву) для встановлення судом особи ОСОБА_2 .

Що стосується квитанції про сплату адвокатських послуг, представник відповідача ОСОБА_2 зазначає наступне. У зв`язку з розглядом справи ОСОБА_2 несе витрати, пов`язані з отриманням професійної правничої допомоги, докази всіх понесених витрат будуть надані суду у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України. На теперішній час відповідачем ОСОБА_2 понесено судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу, в розмірі 5 500 грн, про що, на виконання п.8 ч.3 ст.178 ЦПК України, повідомлено у відзиві відповідача ОСОБА_2 .

Таким чином, орієнтовний (попередній) розрахунок суми судових витрат, які відповідач ОСОБА_2 понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, складаються із суми витрат на професійну правничу допомогу (консультування клієнта з виниклих правовідносин, вивчення та аналіз документів (доказів), формування правової позиції та узгодження її з клієнтом, складення та подання відзиву на позовну заяву).

Крім того, представник позивача ОСОБА_2 вважає, що Міністерством оборони України подано Відзив на позовну заяву в розумні строки, які не позбавили позивача та її представника права подати свою відповідь на відзив до проведення підготовчого судового засідання.

21 січня 2025 року від відповідача Міністерства оборони України на адресу суду надійшли додаткові пояснення у справі, в яких представник відповідача зазначає, що Міністерство оборони України є неналежним відповідачем по справі №176/2929/24, у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 , на думку представника Міністерства оборони України, задоволенню не підлягають.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2024 року підготовче провадження по справі було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

ІІ. Позиції сторін в судових засіданнях.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Сопова В.С. позовну заяву підтримали, просили суд її задовольнити. Позивачка ОСОБА_1 пояснила в судовому засіданні, що вони з відповідачкою ОСОБА_2 ходили до ТЦК і відповідачка визнавала її цивільною дружиною. Ходили в липні 2024 року на поховання ОСОБА_3 . Позивачка зазначила, що ходила з подругою ОСОБА_2 оформлювати документи на поховання, бо не знала міста. Вони забирали свідоцтво про смерть. В присутності ОСОБА_2 її повідомили про право звернутись до суду для подальшого отримання грошових коштів. Будь-яких заперечень ОСОБА_2 не висловлювала, а навпаки радила звернутись до суду. Позивачка зазначає, що вони познайомились з мамою ОСОБА_3 в вересні 2022 року, коли ОСОБА_2 приїжджала до них в Київ після дня народження ОСОБА_3 , щоб познайомитись з нею. Це було один раз. Вони з ОСОБА_3 в цій квартирі проживали з 2022 року, позивачка проживає тут і досі. Матері ОСОБА_3 говорив, що вони проживають разом. В серпні 2023 року ОСОБА_3 сам їздив до мами на 3-4 дні, бо в них з позивачкою не співпадали робочі графіки. Позивачка зазначає, що з батьком ОСОБА_3 вона також знайома. Бачились вони не часто, познайомились в 2021 році, але часто спілкувались по телефону. Вони втрьох (позивачка, ОСОБА_3 і батько) відпочивали в Туреччині. Батьки офіційно розлучені більше 20 років. ОСОБА_2 було відомо про їхнє спілкування. Позивачка зазначила, що ОСОБА_3 зробив їй пропозицію стати його дружиною на Новий Рік (2024) та подарував їй каблучку. Вони планували одружитися, вибирали каблучки і встигли купити обручку ОСОБА_1 . Відповідачці було про це відомо. В м.Жовті Води позивачка була після загибелі ОСОБА_3 , в червні 2024 року. Вони разом з ОСОБА_2 ходили на впізнання, займались похованням. Позивачка жила у ОСОБА_2 приблизно теждень чи півтора. Коли ОСОБА_3 пішов на завдання і не виходив на зв`язок, вони спілкувались з ОСОБА_2 , переживали. Потім ОСОБА_2 телефоном повідомила, що їй прийшло сповіщення про загибель. Вона приїхала в м.Кривий Ріг, де ОСОБА_2 особисто її зустрічала. Позивачка зазначає, що її батьки були знайомі з ОСОБА_3 , вони приїздили один до одного. Батьки позивачки та батьки ОСОБА_3 між собою не знайомі. Позивачка також зазначила, що перебувала на утриманні ОСОБА_3 . Він оплачував комунальні послуги, ніс витрати на оренду квартири, купував продукти харчування. Вона працює продавцем консультантом в магазині жіночого одягу. Позивачка стверджує, що завжди підтримувала ОСОБА_3 , готувала їжу, прибирала, прала одяг.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Черниш Т.І. в судовому засіданні заперечувала проти заявлених позовних вимог. Зазначила, що стосунки позивачки з ОСОБА_3 були не тривалими, суто дружніми та інтимними. Спільного майна вони не мали, дітей не мали. Матері він ніколи не розповідав, що перебуває у стосунках. У військовому квитку відміток про цивільну дружину він не має. У зв`язку з вищевикладеним, представник позивача просила відмовити у позовних вимогах.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала свого представника. Пояснила, що син працював у Києві. Про створення сином сім`ї мови не було. Він казав, що не бачить ОСОБА_1 своєю дружиною. Між ними були дружні стосунки. ОСОБА_2 пояснила, що в 1992 році вони переїхали до м.Жовті Води, бо чоловік був військовослужбовцем. В 2013 році вони з чоловіком купили сину квартиру в м.Кривий Ріг. В 2017 році ОСОБА_3 переїхав до м.Київ. Коли її чоловік вийшов на пенсію - їздив на заробітки і сам винаймав житло сину в м.Київ, бо у сина була маленька зарплата. Чоловік казав, що возив сина та ОСОБА_1 в Туреччину в 2021 році. ОСОБА_1 їздила в якості подруги, приятельки. Батько після поїздки сказав, що ОСОБА_1 - це чергова синова розвага, у нього було багато дівчат і в Києві, і в Кривому Розі. Відповідачка зазначила, що в 2022 році вона приїздила до сина на день народження і він познайомив її з приятелькою ОСОБА_1 . Потім син провів її додому, тобто ОСОБА_1 з ним не проживала. ОСОБА_2 запропонувала їм переїхати в м.Кривий Ріг, якщо вони мають серйозні стосунки, але позивачка відмовилась, сказала, що хоче жити в Києві. Після смерті ОСОБА_3 , в цій квартирі в столі залишились його золоті прикраси, документи на квартиру, годинник, гроші. ОСОБА_2 попросила позивачку забрати речі і передати їй. Але коли позивачка приїхала на похорони, сказала, що документи на квартиру (в м.Кривий Ріг) зникли. ОСОБА_2 стверджує, що ОСОБА_1 була його подружкою, приятелькою, а не коханою. Відповідачка стверджує, що син не збирався одружуватись з ОСОБА_1 , він не міг робити їй пропозицію. ОСОБА_2 приїжджала до сина кожні 2-3 місяці. Квартира була маленька, будь-яких жіночих речей в квартирі не було. В 2022 році вона познайомилась на дні народження сина з ОСОБА_1 , яка була на дні народження гостем. Вони повечеряли і син провів ОСОБА_1 додому. Від сина їй стало відомо, що він познайомився з ОСОБА_1 на сайті знайомств у 2019 році. З 2019 по 2024 роки син жодного разу до неї ОСОБА_1 не привозив, бо вона просила приводити лишу ту жінку, з якою він має намір одружитись. ОСОБА_3 жив по АДРЕСА_2 , а де жила ОСОБА_1 вона не знає. Разом вони стали жити, коли ОСОБА_3 отримав повістку 03.05.2024 року. Тоді він сказав ОСОБА_1 , щоб вона переїхала до нього, щоб зберегти цю квартиру. Дані обставини вона дізналась зі слів сина, коли він був уже в учбовій частині. Син їй все розповідав. Разом з ОСОБА_1 її син проводив інколи вихідні дні, коли в них збігалися графіки. ОСОБА_3 не платив за квартиру в Кривому Розі, бо витрачав кошти на розваги з ОСОБА_1 , зарплата у нього була маленька. ОСОБА_2 бачила лише сестру ОСОБА_1 , яка приїжджала з нею на 40 днів, інших членів її сім`ї вона не знає. Відповідачка стверджує, що син говорив їй, що спільного бюджету у них з ОСОБА_1 не було.

Представник відповідача Міністерства оборони України Застеба А.В. в судовому засіданні зазначила, що на її думку Міністерство оборони України є неналежним відповідачем у справі, просила в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

ІІІ. Встановлені судом обставини.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.5,6, том №1).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 14.10.1988 року, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 та його батьками зазначені ОСОБА_13 та ОСОБА_2 (а.с.6 зворот, том №1).

Сповіщенням сім`ї №166 від 28.06.2024 року четвертий відділ у місті Жовті Води ІНФОРМАЦІЯ_7 повідомив ОСОБА_2 про те, що її син, стрілець солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 мужньо виконавши військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободи і незалежність в районі н.п.Новоолександрівка, Покровського району, Донецької області (а.с.10, том №1).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 05.07.2024 року Вільногірським відділом ДРАЦС у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , помер ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с.11, том №1).

Згідно довідки про причину смерті від 01.07.2024 року ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; причина смерті: ушкодження внаслідок військових дій, спричинених вогнепальною та іншими видами звичайної зброї (а.с.11 зворот, том №1).

Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 09 жовтня 2024 року по справі №584/1081/24, заяву ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, залишено без розгляду, оскільки в даній справі наявний спір про право, про що заявила відповідач ОСОБА_2 (а.с.32, том №1).

Під час розгляду справи судом були допитані свідки, які надали наступні пояснення.

Так, свідок ОСОБА_14 , яка є сестрою позивачки, в судовому засіданні дала суду покази про те, що з відповідачкою ОСОБА_2 вона познайомилась на 40 днів загибелі ОСОБА_3 . Пояснила, що ОСОБА_1 з ОСОБА_3 мешкали в орендованій квартирі в м.Київ. Вона з сином ОСОБА_15 їздила до них неодноразово в гості. Вони разом ходили гуляли, жартували, разом готували їжу. ОСОБА_3 на Новий рік освідчився ОСОБА_1 , вони збирались одружитися. До них в м.Путивль позивачка з ОСОБА_3 також приїздили. Вони приїжджали на Новий рік 2022 року, катались на ковзанах, і влітку 2023 року ходили на озеро, готували шашлики. Вони проживали на АДРЕСА_4 , де ОСОБА_1 з ОСОБА_3 жили разом. Речі ОСОБА_1 там були. ОСОБА_1 з ОСОБА_3 разом вибирали вазони, електропростирадло, матрац для гостей. Квартира була однокімнатна, маленька. В м.Путивль коли ОСОБА_1 з ОСОБА_3 приїжджали, то жили у них в квітні 2022 році і в 2023 році. Це були відносини притаманні подружжю, він їй освідчився, вони планували весілля, народження дітей. Коли вони з сином у них мешкали, то продукти вони купували разом. У них були ніжні стосунки, вони кохали один одного. Продукти вони купували разом, оплачував ОСОБА_3 . Свідок зазначила також, що ОСОБА_3 працював, орендував квартиру. Разом з ОСОБА_1 вони купували вази, постільну білизну на сайті. Влітку 2023 року ОСОБА_3 вибирав сумку для ОСОБА_1 і радився з нею, яку обрати. Бюджет у них був спільний. ОСОБА_3 працював, і отримував кошти від оренди квартири в Кривому Розі, ОСОБА_1 працювала і вони вели спільний бюджет. ОСОБА_1 свою квартиру здавала також в 2022-2023 році в м.Путивль.

Свідок ОСОБА_17 , яка є матір`ю позивачки дала суду покази про те, що ОСОБА_3 був її улюбленим зятем. Жили ОСОБА_3 з ОСОБА_1 з 2022 року. 01 травня ОСОБА_3 був у них в гостях, вони садили город, смажили шашлики. Зазначила, що їздила до них в липні 2022 року, оскільки їй робили операцію на серці і вона жила у них по АДРЕСА_4 . В подальшому, 4-5 разів на рік вона була по 3-4 дні у них, оскільки їздила на перевірку після операції. ОСОБА_1 з ОСОБА_3 все робили разом. Коли вона приїздила, донька з ОСОБА_3 зустрічали її разом, проводжали. Речі в квартирі були як ОСОБА_3 , так і ОСОБА_1 . ОСОБА_3 казав, що вони разом купили комод, кавоварку, надувний матрац, новорічні іграшки. Стосунки були між ними гарні. Вони хотіли купити їм квартиру, шукали варіанти і скидали їм, радилися. У 2023 році вона їздила до дочки та ОСОБА_3 з батьком. Готували ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вдвох, посуд мили удвох, побут у них був спільний. ОСОБА_3 дзвонив і казав перед новим роком 2023-2024, що будуть купувати обручки. Вони хотіли дітей, вона в них просила онучку. ОСОБА_3 також хотів дочку. Вона ночувала в них вперше на підлозі, а потім вже спала на надувному матраці біля балкону, а вони на ліжку. Усі речі ОСОБА_1 були в квартирі. Шафа була наполовину ОСОБА_3 , наполовину ОСОБА_1 . 23 січня 2023 року, а потім через місяць, через два, через три і пів року - вона приїздила до них. В квартирі вони проживали вдвох, зустрічали і проводжали її теж вдвох.

Свідок ОСОБА_19 , яка є двоюрідною сестрою позивачки, дала суду покази про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали разом з початку війни з лютого 2022 року. Вони з чоловіком були у них в гостях на свято 8 Березня (в 2023 році), тоді вони проживали разом. Адресу вона не знає, але квартира на 1 поверсі. Ще вони зустрічалися в червні 2023 року і в кінці літа. Коли влітку вони зустрічалися з ОСОБА_1 , а потім поїхали до неї додому, то ввечері ОСОБА_3 приїхав додому з роботи. ОСОБА_1 представляла їй ОСОБА_3 як свого чоловіка. У них були теплі відносини, вони обнімались при ній. ОСОБА_3 допомагав ОСОБА_1 готувати, накривати на стіл. В них були стосунки, як чоловіка та дружини. Їх обох речі були в квартирі. З лютого 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали разом, потім вона вітала ОСОБА_1 з днем народження, то вони жили також разом. ОСОБА_1 говорила, що ОСОБА_3 зробив їй пропозицію на Новий рік. Вона запитала коли весілля, але ОСОБА_1 відповіла, що поки що не знає. Фактично три рази вони зустрічалися. За пропозицію одружитися їй стало відомо з телефонної розмови. Одяг ОСОБА_1 був у квартирі. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 обоє працювали. Коли ходили в торговий центр, розраховувався ОСОБА_3. В квітні коли вона вітала ОСОБА_1 з днем народження (2024 року), вони з ОСОБА_3 збирались в ресторан. На її думку ОСОБА_1 й досі там живе. Зараз вони спілкуються більше по телефону. ОСОБА_1 до того, як стала жити з ОСОБА_3 винаймала кімнату. Квартиру, де вони проживали - винаймали, але хто за неї платив вона не знає. Між ними були теплі відносини.

IV. Аналіз законодавчої бази та судової практики, які застосував суд.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні із 24 лютого 2022 року введено воєнний стан.

У відповідності до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень.

У відповідності до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. (ч.2 ст.315 ЦПК України).

За наявності спору про право, заява про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає розгляду в межах позовного провадження. В даній справі є в наявності спір про право, оскільки позивачка претендує на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 15 000 000 (п`ятнадцяти мільйонів) гривень, і відповідач по справі заперечує щодо наявності сімейних відносин ОСОБА_3 та ОСОБА_1 як чоловіка та дружини, без реєстрації шлюбу.

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно вимог ч.4 ст.3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р.- за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства.

У справі «Джонстон проти Ірландії» (справа номер ЕСН-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок поза шлюбом.

Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 Сімейного Кодексу України.

Коло осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, визначене ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до ч.3 ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у разі відсутності особистого розпорядження або за наявності неохопленої особистим розпорядженням частки розміру одноразової грошової допомоги право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги (її частки) мають особи, визначені у пункті 4 цієї статті, у рівних частках.

Згідно з ч.4 ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать:

-діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав;

-вдова (вдівець);

-батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті);

-внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);

-жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили;

-утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №456/1258/17, для того, щоб мати право на отримання грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, особа, яка вважає себе членом сім`ї такого військовослужбовця, повинна довести:

а) факт проживання з загиблим;

б) наявність у такої особи і загиблого спільного побуту та взаємних прав і обов`язків.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

В пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду постановою у справі № 531/295/19 від 8 грудня 2021 року рішення апеляційного суду скасував, а рішення місцевого суду залишив в силі, вказавши наступне.

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться:

-показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту;

-документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки;

-фотографії певних подій;

-документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню.

За положеннями частин першої, другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду у постанові 17 січня 2024 року у справі № 759/14906/18 (провадження № 61-466св23).

V.Оцінка судом доказів та аргументів, наведених учасниками справи, висновки суду.

Для підтвердження наявності спільного бюджету позивачем ОСОБА_1 було заявлено клопотання про витребування виписки по банківському рахунку ОСОБА_3 , за період з 01.02.2022 року по 25.06.2024 року. Ухвалою судді від 12.11.2024 року дане клопотання було задоволено.

Однак, з наданої АТ КБ «ПриватБанк» виписки по рахунку ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) за період з 01.02.2022 року по 25.06.2024 року не вбачається жодного переказу на рахунок ОСОБА_1 (а.с.133-192, том №1), тому наявність між ОСОБА_1 та загиблим ОСОБА_3 спільного бюджету позивачем не підтверджена належними та допустимими доказами.

Щодо свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_14 та ОСОБА_21 , то вказані свідки є близькими родичами позивача, а тому можуть бути зацікавленими. Крім того, покази даних свідків про спільне проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 суперечать поясненням відповідачки - матері загиблого ОСОБА_3 , яка заперечує факт постійного проживання позивача ОСОБА_1 з ОСОБА_3 у період з лютого 2022 року до моменту його загибелі.

Також, позивачкою додано до позовної заяви скріншоти особистої переписки між нею та ОСОБА_3 (а.с.25-31, том №1), які підтверджують наявність відносин, але не факт спільного проживання. Так, 02.12.2022, 03.12.2022, 21.02.2023, 22.02.2023, 02.08.2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вітаються один з одним, що підтверджує факт перебування їх за різними адресами.

Також, в повідомленні від 02.08.2023 року зазначено, що ОСОБА_3 відправив позивачці посилку, тобто вони знаходяться в різних містах. Крім того, дана переписка не підтверджує факт ведення спільного господарства, оскільки не зазначено чи купувались зазначені в переписці товари, ким вони купувались та для кого.

На підтвердження факту того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 планували одружитися, позивачкою було надано копію товарного чеку №280-0000248 від 19.03.2024 року про купівлю обручки (а.с.205, том №1). Однак, з наданого чеку не вбачається, що вона була куплена саме ОСОБА_3 для ОСОБА_1 .

Надані позивачкою посадочні документи на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а також квитки на концерти (а.с.а.с.208-213, том №1) підтверджують лише факт сумісного проведення часу, сумісних подорожей, а не факт проживання однією сім`єю.

З наданих позивачкою публікацій у пресі (а.с.12-13, том №1) також вбачається, що у загиблого ОСОБА_3 залишились мати, сестра та кохана дівчина.

Що стосується фотографій, які були оглянуті під час судового розгляду, то слід зазначити наступне.

Так, в дійсності на фотографіях позивач є поряд з загиблим ОСОБА_3 (а.с.14-24, том №1), але період вказаних фотографій не зазначений і не може свідчити беззаперечно про факт проживання однією сім`єю з 2022 року по 2024 рік позивача з ОСОБА_3 .

Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Разом з тим, з наданої четвертим відділом у місті Жовті Води ІНФОРМАЦІЯ_7 облікової картки вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не одружений, не зазначено відомостей про членів його сім`ї (а.с.85-86, том №2).

Крім того, з наданих відповідачкою довідок про доходи ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.68-71, том №1) вбачається, що вони мали приблизно однаковий дохід, а тому позивачка на утриманні ОСОБА_3 не перебувала.

Таким чином, суд вважає, що надані позивачкою письмові докази не можуть свідчити про сталі сімейні стосунки між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з лютого 2022 року по червень 2024 рік, в сукупності відсутні переконливі докази ведення ними спільного побуту, наявності спільних прав та обов`язків, не надано документів, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі.

Аналіз зібраних доказів свідчить, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 дійсно були щирі та відверті відносини закоханих жінки та чоловіка, які разом проводили час, зустрічались, відпочивали, робили покупки, певний час проживали разом на зйомній однокімнатній квартирі і намагались спробувати створити сім`ю. Такі відносини в житті жінки та чоловіка, як правило передують сімейним, однак через передчасну загибель чоловіка ОСОБА_3 їх відносини, в розумінні ст. 3 СК України, не перейшли в сімейні, а саме в проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання), фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Одне лише спільне проживання не є достатнім для визнання факту проживання однією сім`єю без наявності інших ознак сім`ї. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16, від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц, від 11 грудня 2019 року в справі № 712/14547/16-ц, від 24 січня 2020 року в справі № 490/10757/16-ц.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності сім`ї із ОСОБА_3 , ведення спільного бюджету, господарства та побуту, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю.

З урахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено відповідними доказами факту спільного проживання з ОСОБА_3 , ведення спільного господарства, побуту, витрачання коштів на спільні цілі, виконання взаємних прав та обов`язків, починаючи з лютого 2022 року до моменту загибелі ОСОБА_3 в червні 2024 року, а тому позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу не підлягають задоволенню.

Крім того, позовні вимоги до Міністерства оборони України як відповідача у справі не підлягають задоволенню, оскільки Міністерство оборони України в даному випадку не є належним відповідачем у справі. Так, спірні відносини виникли між позивачем ОСОБА_1 , яка визначає себе членом сім`ї військовослужбовця, який загинув та його матір`ю - ОСОБА_2 . Міністерство оборони України в даному випадку виконує лише адміністративні функції щодо забезпечення члена сім`ї загиблого військовослужбовця пільгами та виплатами, передбаченими законодавством України. Отже, в цьому випадку наявний спір щодо сімейних відносин між членами сім`ї ОСОБА_3 , а позовні вимоги ОСОБА_1 зачіпляють лише інтереси членів сім`ї ОСОБА_3 . Міністерство оборони України може бути належним відповідачем лише у випадку відсутності у військовослужбовця будь-яких близьких родичів. Отже, належним відповідачем в даному випадку є ОСОБА_2 - матір військовослужбовця, яка не визнає факт сімейних відносин свого сина з позивачем ОСОБА_1 .

VI. Щодо судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

На підтвердження понесених відповідачем судових витрат на професійну правничу допомогу до позову долучено клопотання представника відповідача адвоката Черниш Т.І. про стягнення судових витрат у розмірі 12500 грн, а також договір про надання правничої допомоги від 21.11.2024 року, який укладений між адвокатом Черниш Т.І. та ОСОБА_2 ; ордер від 21.11.2024 року на надання адвокатом Черниш Т.І. правової допомоги ОСОБА_2 ; рахунок №24/21 від 21.11.2024 року про оплату ОСОБА_2 послуг згідно Договору про надання правничої допомоги від 21.11.2024 року в розмірі 5500 грн; рахунок №24/24 від 23.12.2024 року про оплату ОСОБА_2 послуг згідно Договору про надання правничої допомоги від 21.11.2024 року в розмірі 2000 грн; квитанціями від 22.11.2024 року, 18.04.2025 року; 09.06.2025 року про оплату ОСОБА_2 послуг згідно Договору про надання правничої допомоги від 21.11.2024 року в розмірі 5500 грн, 2000 грн, 3000 грн, 2000 грн.

Згідно постанови Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22 зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони.

Таким чином, відшкодування понесених відповідачкою ОСОБА_2 витрат на правову допомогу у розмірі 12500 грн слід стягнути з позивача у повному обсязі, оскільки клопотання про зменшення судових витрат на правову допомогу позивачем не заявлялось.

На підставі викладеного та керуючись ст.3, 21, 36 СК України, ст. ст. 77, 81, 89, 141, 206, 258, 259, 247, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Міністерства оборони України, про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 , витрати на правову допомогу в розмірі 12500 (дванадцять тисяч п`ятсот) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 31.07.2025.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Кімал ГУСЕЙНОВ