Справа № 162/436/25
Провадження № 2/162/173/2025
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2025 року селище Любешів

Любешівський районний суд Волинської області у складі судді Глинянчука В.Д., за участі секретаря судових засідань Смаль Т.П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за цивільним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

1. Відомості про рух справи. Заяви і клопотання, процесуальні дії у справі.

Позовна заява надійшла до Любешівського районного суду Волинської області через систему «Електронний суд» 12 травня 2025 року.

Ухвалою від 19 травня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження.

Розгляд справи відкладався, у тому числі у зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача про витребування доказів.

На призначену дату судового розгляду 23 липня 2025 року сторони не з`явилися.

У позовній заяві ТОВ «Факторинг Партнерс» просить про розгляд справи у відсутності представника позивача.

Представником відповідача подано пояснення щодо позовних вимог.

Згідно з частиною другою статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось.

Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 244 ЦПК судове рішення проголошено 25 липня 2025 року.

2. Стислий виклад позиції позивача у позовній заяві.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (далі ТОВ «Факторинг Партнерс») у позовній заяві вказує, що 18 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі ТОВ «Мілоан») та відповідачем ОСОБА_1 укладено електронний кредитний договір № 3974146. Відповідач отримала кредит на наступних умовах: сума (загальний розмір) кредиту становить 17300 гривень (п. 1.2 договору); кредит надається строком на 30 днів з 18 липня 2021 року до 17 серпня 2021 року (п 1.3, 1.4 договору). Комісія за надання кредиту 1730 гривень, яка нараховується за ставкою 10 % від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1 договору). Проценти за користування кредитом 5190 гривень, які нараховуються за ставкою 1 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Відповідач не виконував своїх зобов`язань перед первісним кредитором. Відповідно до реєстру боржників та договору факторингу № 26-07/2024 від 26 липня 2024 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс», позивач набув право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 3974146 від 18 липня 2021 року. Таким чином позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 76120 гривень, з яких 17300 гривень сума основного боргу, 57090 гривень заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 1730 гривень комісія.

Вказану заборгованість, а також судові витрати у справі, а саме: судовий збір у сумі 2422,4 гривні та витрати на правову допомогу у сумі 25000 гривень, позивач просить стягнути з відповідача.

3. Стислий виклад позиції відповідача.

Представник відповідача - адвокат Пасевич О.П. подав пояснення щодо заявлених позовних вимог. У поданій заяві вказує, що позивачем пропущеного строк позовної давності для звернення до суду. Відповідача жодним чином не було повідомлено про відступлення права вимоги. Крім того, позивачем до позову не подано жодних доказів про надання правничої допомоги адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс».

4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідач ОСОБА_1 18 липня 2021 року сформувала та за допомогою згенерованого позивачем одноразового цифрового ідентифікатора підписала пропозицію на отримання кредиту у ТОВ «Мілоан». Відповідно до умов кредитного договору № 3974146 позичальнику надано кредит на задоволення особистих потреб на таких умовах. Сума кредиту 17300 гривень. Строк, на який надається кредит 30 днів. Дата повернення (виплати) кредиту 17 серпня 2021 року. Комісія за надання кредиту: 1730 гривень, яка нараховується одноразово за ставкою 10 % від суми кредиту за договором. Проценти за користування кредитом: 5190 гривень, що нараховуються за ставкою 1 % відсоток фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Приймаючи пропозицію (оферту) укласти договір про надання кредиту, ОСОБА_1 повідомила свої персональні дані.

Паспорт споживчого кредиту, договір про надання кредиту підписані ОСОБА_1 18 липня 2021 року за допомогою одноразового цифрового ідентифікатора.

Відповідно до інформаційної довідки ТОВ Фінансова компанія «Елаєнс» від 08 листопада 2024 року платіж проведено 18 липня 2021 року. Призначення платежу: кошти згідно з договором 3974146. Сума платежу 17300 гривень. Номер картки: НОМЕР_1 .

На виконання ухвали Любешівського районного суду Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» надало інформацію, що банківська платіжна карта № НОМЕР_2 емітована на ім`я ОСОБА_1 . Грошовий переказ на суму 17300 гривень зараховано на картку 18 липня 2021 року.

Згідно з поданим позивачем розрахунком заборгованості станом на 23 квітня 2025 року ОСОБА_1 боргує ТОВ «Факторинг Партнерс» 76120 гривень, з яких 17300 гривень тіло кредиту, 57090 гривні відсотки, 1730 гривень комісія.

5.Норми права, які застосував суд. Мотиви суду щодо позовних вимог.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 89 ЦПК встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з пунктами 3, 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України (далі ЦК) засадами цивільного судочинства зокрема є свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статей 256, 257 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно із статтею 262 ЦК заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Згідно із статтею 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 526 ЦК встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин першої, третьої статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до частини другої статті 1056-1 ЦК розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частин першої-восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Згідно із статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до пункту 11 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Суд констатує, що відповідач ОСОБА_1 у належний спосіб прийняла пропозицію ТОВ «Мілоан» щодо укладання договору про надання споживчого кредиту на суму 17300 гривень. При цьому відповідач була ознайомлена з усіма істотними умовами кредитування, прийняла пропозицію, за допомогою згенерованого позивачем одноразового цифрового ідентифікатора підписала кредитний договір та отримала вказані кошти шляхом їх переказу позивачем на банківський картковий рахунок.

Суд не бере до уваги доводи сторони відповідача про сплив строку позовної давності. В Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по цей час. Відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК у період дії воєнного стану перебіг позовної давності зупинено. Таким чином, позивач, звернувшись до суду 12 травня 2025 року з вимогами про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по кредитному договору, строк виконання якого сплив 17 серпня 2021 року, не пропустив строк позовної давності.

З урахуванням досліджених у суді доказів встановлено, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконала, у передбачений в договорі строк кошти (суму кредиту) та нараховані відсотки за користування кредитом не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із тіла кредиту у розмірі 17300 гривень, процентів за користування позикою в межах строку кредитування (30 днів) за період з 18 липня 2021 року по 17 серпня 2021 року у сумі 5190 гривень. Таким чином, вимоги позивача ТОВ «Факторинг Партнерс» в цій частині суд вважає доведеними.

Суд констатує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування.

Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року справа № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року справа № 310/11534/13 та від 31 жовтня 2018 року справа № 202/4494/16.

Відповідно до умов договору вбачається, що кредит надавався відповідачу на строк 30 днів.

Такими чином, після закінчення дії кредитного договору, а саме після 17 серпня 2021 року у позивача припинилось право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом.

З наданого позивачем до суду розрахунку заборгованості вбачається, що позивач проводив нарахування відсотків за період з 26 липня 2021 року по 23 квітня 2025 року, тобто після закінчення дії кредитного договору. Отже, заявлена ТОВ «Факторинг Партнерс» вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування кредитом у сумі 51900 гривень за період із 18 серпня 2021 року по 23 квітня 2025 року є безпідставною та задоволенню не підлягає.

ТОВ «Факторинг Партнерс» не надало суду доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредитів, які надаються позичальником та за які Банком встановлена комісія за обслуговування кредиту. Таким чином, в частині стягнення із ОСОБА_1 у користь ТОВ «Факторинг Партнерс» 1730 гривень комісії за договором № 3974146 від 18 липня 2021 року необхідно відмовити. Такий висновок суду узгоджується з правою позицією Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2023 року по справі № 204/224/21.

Щодо неповідомлення ОСОБА_1 про відступлення права вимоги суд керується правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту.

Таким чином, позов підлягає до часткового задоволення.

6. Питання розподілу судових витрат.

Позивач при поданні позову сплатив 2422,4 гривень судового збору, які у зв`язку із частковим задоволенням позову відповідно до статті 141 ЦПК необхідно стягнути з відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог (29,5 %).

Крім цього, ТОВ «Факторинг Партнерс» просить стягнути з ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 25000 гривень.

Вирішуючи це питання, суд дійшов таких висновків.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Верховний Суд у постанові від 17 вересня 2019 року у справі № 810/2806/18 виснував, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем подано заявку на надання юридичної допомоги та витяг з акту про надання юридичної допомоги від 31 березня 2025 року, які підписані представниками ТОВ «Коллект Центр» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс». Відповідно до вказаних документів адвокатське об`єднання надало позивачу усну консультацію (2 години, 4000 гривень), підготувало пропозиції (3 години, 6000 гривень) та склало позовну заяву (5 годин, 15000 гривень). Між тим, у додатках до позовної заяви відсутні докази про оплату наданої правничої допомоги.

Таким чином, суд вважає, що позивач документально не підтвердив витрати на правничу допомогу відповідно до вимог статті 137 ЦПК.

7. Висновок суду щодо позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 264, 265 ЦПК, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 у користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» 22490 (двадцять дві тисячі чотириста дев`яносто) гривень заборгованості за кредитним договором № 3974146 від 18 липня 2021 року, з яких 17300 (сімнадцять тисяч триста) гривень борг за кредитом (тіло кредиту), 5190 (п`ять тисяч сто дев`яносто ) гривень проценти.

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення 51900 (п`ятдесяти однієї тисячі дев`ятиста) гривень процентів за кредитним договором № 3974146 від 18 липня 2021 року відмовити.

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення 1730 (однієї тисячі сімсот тридцяти) гривень комісії за кредитним договором № 3974146 від 18 липня 2021 року відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 у користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» 714 (сімсот чотирнадцять) гривень 60 копійок судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору при поданні позовної заяви, пропорційно до розміру задоволених вимог.

Судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору при поданні позовної заяви, у розмірі 1707 (одна тисяча сімсот сім) гривень 80 копійок залишити за позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс».

У стягненні з ОСОБА_1 у користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» 25000 (двадцяти п`яти тисяч) гривень витрат, пов`язаних з правничою допомогою, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Найменування позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», місцезнаходження позивача: 03150, місто Київ, вулиця Гедройця Єжи, № 6, офіс № 521; ЄДРПОУ позивача: 42640371.

Ім`я відповідача: ОСОБА_1 , дата народження відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання відповідача: АДРЕСА_1 ; РНОКПП відповідача: НОМЕР_3 .

Суддя В.Д. Глинянчук