ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 липня 2025 року

м.Харків

справа №953/1498/25

провадження № 22-ц/818/3247/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.,

Суддів: Мальованого Ю.М., Яцини В.Б.,

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договоромза апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м.Харкова від 20 березня 2025року, постановлене під головуванням судді Зуба Г.А.,

в с т а н о в и в:

У лютому 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним №18830 від 30.01.2021 року, в сумі 10500, 00 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 2000,00 грн; прострочена заборгованість за процентами - 8500,00 грн; стягнути судовий збір у сумі 2422,40 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 20 березня 2025 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за кредитним договором №18830 від 30.01.2021 року в сумі 10500,00 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 2000,00 грн; прострочена заборгованість за процентами - 8 500,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» витрати на професійну правову допомогу у розмірі 5000,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вирішити питання щодо судових витрат.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Вказує, що відсотки були нараховані невірно поза межами строку кредитування. Наголошує, що тіло кредиту 2000,00 грн, а відсотки 8 500,00 грн, що суперечить принципу розумності. Крім того 25.03.2021 року було здійснено повне погашення позики у розмірі 2000 грн (дві тисячі гривень) за договором від 30.01.2021 року №18830, за банківськими реквізитами ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП». Також звертає увагу, що розмір правничої допомоги у сумі 5000 грн, визначений судом першої інстанції, є завищеним. Тому вважає, що рішення суду підлягає скасуванню.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1ст. 367 ЦПК України- в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, своєчасно не повернув грошові кошти отримані на картковий рахунок, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судовим розглядом встановлено, що 30.01.2021 року між ТОВ «ФК «Авіра Груп» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 18830 про надання грошових коштів у позику, який підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання електронного підпису KL9655; рахунок позичальника: НОМЕР_1 (а.с. 22-24).

Відповідно до п. 1.1. Договору, товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 2000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Згідно п. 1.2. Договору, кредит надається строком на 30 днів, тобто до 28-02-2021 року. Строк дії договору 30 днів. Але в будь якому випадку, договір діє до повного його виконання Сторонами.

Відповідно до п. 1.3. Договору, за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 912,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Без письмової згоди Клієнта Товариство не має права збільшувати фіксовану процентну ставку за Договором.

Згідно п. 2.1. Договору, сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до п. 2.3. Договору, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариство) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

Згідно довідки ТОВ «Авіра Груп» про ідентифікацію, клієнт ОСОБА_1 , з яким укладено договір №18830 від 30.01.2021 року ідентифікований ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора); здійснювалось в інформаційно-телекомунікаційній системі https://www.aviracredit.com.ua: одноразовий ідентифікатор: KL9655, дата відправки ідентифікатору позичальнику 30.01.2021 року, номер телефону НОМЕР_2 (а.с. 18).

Згідно додатку №1 до Договору про надання фінансового кредиту №18830 від 30.01.2021 року, ТОВ «ФК «Авіра Груп» надало ОСОБА_1 грошові кошти на наступних умовах: чиста сума кредиту: 2 000 грн; дата видачі кредиту: 30.01.2021 року; кількість днів у рахунковому періоді: 30 днів; проценти за користування кредитом 2,5 % в день; загальна вартість кредиту - 3500,0 грн (а.с. 27 зворот).

Факт отримання коштів позичальником підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» від 21.05.2024 року, відповідно до якої ТОВ «Платежі Онлайн» як технічний оператор платіжних послуг повідомляє, що на сайті Торговця через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція. Сайт торговця: aviracredit.com.ua; тип транзакції: видача. Дані транзакції: номер транзакції - 31202-44416-54374; сума, грн - 2000,00; дата та час проведення: 2021-01-30 року 18:34:05; номер платіжної картки - НОМЕР_1 ; емітент платіжної картки - PRIVATBANK (а.с. 34).

Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» за Договором №18830 від 30.01.2021 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 17.02.2022 року, позичальнику ОСОБА_1 в період з 30.01.2021 року по 28.08.2021 року включно, нараховувалися відсотки по кредиту, та виникла заборгованість у загальному розмірі 10500,00 грн, яка складається з: суми кредиту - 2000,00 грн; прострочена заборгованість за процентами - 8500,00 грн.

17.02.2022 року між ТОВ «ФК «Авіра Груп» та ТОВ «ФК«КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №02-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Авіра Груп» відступило ТОВ «ФК«КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників (а.с. 28-31).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №02-17/02/2022 від 17.02.2022 року, ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договору №18830 від 30.01.2021 року, загальна сума заборгованості 10500,00 грн (а.с. 17).

Випискою з особового рахунку за Кредитним договором №18830 встановлено, що станом на 25.06.2024 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 10500, 00 грн, яка складається з наступного: 2000 грн прострочена заборгованість за тілом; 8500, 00 грн прострочена заборгованість за процентами (а.с. 16).

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 року № 675-VIII визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

В підписаному сторонами договорі ОСОБА_1 разом із основними даними паспорт; ідентифікаційний код; місце реєстрації зазначив номер карткового рахунку.

На підтвердження надання кредитних коштів, позивач надав довідку, з якої вбачається, що на виконання кредитного договору від 30 січня 2021 року кредитором здійснено перекази коштів у розмірі 2000 грн на платіжну картку № НОМЕР_1 , отримувачем зазначений ОСОБА_1 .

Оскільки ОСОБА_1 при укладенні договору разом із своїми паспортними даними надав номер карткового рахунку, на який було здійснено переказ позивачем коштів, судова колегія вважає, що позивачем доведено факт укладення договору на надання грошових коштів.

Відтак позивач довів належними та достатніми доказами, що зазначена заборгованість дійсно має місце та що вона виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов договору позики.

Щодо розміру заборгованості за наданим кредитом, судова колегія зазначає наступне.

Сума отриманого кредиту становить 2000,00 грн. строк дії договору 30 днів. Відсотки за користування кредитом становлять 912,5% річних від суми кредити із розрахунку 2,5% на добу.

Таким чином заборгованість за кредитним договором становить 2000,00 грн заборгованість по тілу, 1500,00 грн відсотки за користування кредитом.

Нарахування відсотків поза межами строку дії договору є безпідставними, тому судова колегія не вбачає підстав для стягнення відсотків, нарахованих після 28.02.2021 року.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув та безпідставно стягнув відсотки поза межами строку договору.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що відповідач добровільно сплатив 2000,00 грн на погашення тіла кредиту, судова колегія зазначає наступне.

Згідно квитанції № 0.0..1 вбачається, що відповідач 25.03.2021 року сплатив на користь ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» в рахунок погашення позики 2000,00 грн(а.с.58).

Пунктом 2.4 договору № 18830 від 30.01.2021 року сторони обумовили, що при надходженні до Товариства коштів для виконання зобов`язань Клієнта Товариство направляє такі кошти на погашення заборгованості в наступній послідовності: 1)у першу чергу сплачуються проценти за користування кредитом; 2)у другу чергу здійснюється повернення суми кредиту. У разі виникнення простроченої заборгованості за Договором грошові кошти Клієнта направляються в такій черговості: 1) в першу чергу сплачується пеня за прострочення 2) в другу чергу оплачуються відсотки за користування кредитом; 3) в третю чергу повертається сума кредиту.

Виходячи з вищевикладеного судова колегія доходить висновку, що оскільки заборгованість за кредитним договором становить 3 500,00 грн, яка складається із: 2000,00 грн- заборгованість по тілу кредиту, 1500,00 грн відсотки за користування кредитом, та з урахуванням сплати боржником - 2000, 00 грн і вимог пункту 2.4 договору, заборгованість боржника за кредитним договором складає 1 500,00 грн.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу, судова колегія зазначає наступне.

Судом першої інстанції вирішено питання щодо стягнення судових витрат, яким стягнуто відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн, судова колегія не в повній мірі погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 2, 3, 8 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові втирати витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Разом з тим, на підтвердження розміру понесених витрат на правову допомогу 20.03.2025 року представником позивача надано договір про надання правової допомоги 29.12.2023 року, додаткову угоду № 1 до Договору від 27.12.2024 року, акт про отримання правової допомоги від 17.03.2025 року; - рахунок, платіжна інструкція на суму 10500 грн з призначенням платежу - оплата за правничу допомогу; .

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до постанови Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року по справі №922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо в визначаються в договорі про надання правової допомоги (ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.

Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зроблено висновок, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Відповідач у відзиві на позовну заяву та у апеляційній скарзі зазначив, що відповідач має скрутний матеріальний стан, витрати на правову допомогу є завищеними та неспівмірними із наданими послугами, а тому задоволенню не підлягають.

Оскільки позовні вимоги Товариства задоволені частково та з відповідача стягнуто 1 500,00 грн заборгованості за кредитним договором, тому судова колегія дійшла висновку, що оцінюючи обґрунтованість позовної заяви в частині стягнення витрат на правову допомогу, в контексті положення частини четвертої статті 137 ЦПК України, тобто щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, що заявлена представником позивача сума є неспівмірною.

Виходячи з вищевикладеного судова колегія вважає, що стягненню підлягають витрати на правову допомогу у сумі 1 000,00 грн, з огляду на характер правовідносин, обсяг наданих адвокатом послуг заявнику, складність справи, необхідність процесуальних дій сторони, реальність наданих адвокатських послуг, розумність їхнього розміру, та з урахуванням часткового задоволення позову.

Оскільки, суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, оскаржуване рішення слід змінити.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державахучасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням того, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» підлягають частковому задоволенню, а саме: на 14,29 % (з 10 500,00 грн на 1 500,00 грн), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 346,16 грн (14,29% від 2 422,40 грн.).

Проте апеляційна скарга відповідача також підлягає частковому задоволенню, а саме: на 85,71 %, тому з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 495,01 грн (85,71% від 2 911,00 грн).

Згідно ч.10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Таким чином з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ»на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 1 477,05 грн. (2 495,01 грн -346,16 грн).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги, має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до положень статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права.

Судова колегія приходить до висновку, що рішення підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.367,368, ст.374, ст.ст.376,381,382-384,389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м.Харкова від 20 березня 2025року змінити.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за кредитним договором № 18830 від 30.01.2021 року у розмірі 1 500,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 477,05 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» витрати на правничу допомогу у розмірі 1 000,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Ю.М. Мальований

В.Б. Яцина