ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 598/3047/24Головуючий у 1-й інстанції Щербата Г.Р.
Провадження № 22-ц/817/698/25 Доповідач - Гірський Б.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Гірського Б.О.

cуддів - Костіва О.З., Храпак Н.М.

за участю секретаря - Панькевич Т.І.,

представника відповідача

розглянув у відкритому засіданні в м. Тернополі цивільну справу №598/3047/24 за апеляційною скаргою Дочірнього сільськогосподарського підприємства «Надзбруччя-Агро» на ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 06 січня 2025 року (постановлену суддею Щербатою Г.Р.) в справі за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього сільськогосподарського підприємства «Надзбруччя-Агро» про визнання недійсною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, скасування державної реєстрації іншого речового права, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Збаразького районного суду Тернопільської області перебуває цивільна справа за №598/3047/24 за позовом ОСОБА_1 до ДСП «Надзбруччя-Агро» про визнання недійсною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, скасування державної реєстрації іншого речового права, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

В грудні 2024 року позивачкою було подано заяву про забезпечення позову, в якій вона просила вжити заходів забезпечення позову, шляхом заборони відповідачу вчиняти будь-які дії стосовно спірної земельної ділянки площею 1.6315 га кадастровий номер :01:002:0118, в тому числі пов`язані із сільськогосподарськими роботами, до вирішення спору по суті.

Вимоги щодо забезпечення позову, позивачка мотивувала тим, що 30 серпня 2019 року між нею - ОСОБА_1 та Дочірним сільськогосподарським підприємством "Надзбруччя-Агро" укладено додаткову угоду №1 до Договору (договору оренди землі № 169 від 05 серпня 2014 року) щодо земельної ділянки площею 1.6315 га, кадастровий номер: :01:002:0118, згідно умов якої строк дії Договору оренди визначено до 05 серпня 2024 року.

Стверджувала, що18 грудня 2024 року отримавши інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер інформаційної довідки: 408718882, дата формування: 18.12.2024 року, вона дізналась, що строк дії Договору було безпідставно і протиправно продовжено до 05 серпня 2034 року з правом пролонгації на підставі Додаткової угоди про поновлення договору оренди землі.

Посилалась на те, що не укладала та не підписувала додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, серія та номер: 169, датовану 07 липня 2024 року, однак згідно Інформаційної довідки: 408718882 вбачається, що 26.07.2024 року державним реєстратором Підгаєцької міської ради Кухаришин Василем Васильовичем проведено відповідну реєстрацію змін до іншого речового права, індексний номер рішення: 74308213.

Вважала, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких вона звернулась до суду із даним позовом.

Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 06 січня 2025 року заяву про забезпечення позову задоволено частково.

Вжито заходи забезпечення позову у цивільній справі №598/3047/24, шляхом заборони Дочірньому сільськогосподарському підприємству «Надзбруччя-Агро» проводити роботи пов`язані з сільськогосподарськими роботами на земельній ділянці площею 1.6315 га, кадастровий номер: :01:002:0118, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, адреса: Тернопільська обл., Тернопільський (Збаразький) район, Романовоселівська сільська рада.

В решті вимог заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ДСП «Надзбруччя-Агро» від імені якого діє Яциковський Ігор Ярославович просить скасувати ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 06 січня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Посилається на те, що ухвалу суду є необґрунтованою та суд першої інстанції не звернув уваги на те, що заява про забезпечення позову подана з порушенням процесуальних норм.

Вказує на те, що заява про забезпечення позову взагалі не містить обґрунтування доцільності даного виду забезпечення.

Звертає увагу на те, що відповідно до пункту 6 частини 1 статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, однак подана заява не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Вважає, що заявником не доведено наявності достатніх підстав для вжиття заходів забезпечення позову, існування реальної загрози ускладнення або унеможливлення виконання майбутнього рішення суду, а зазначені ним доводи, мають загальний характер та ґрунтуються лише на припущеннях.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В судовому засіданні представник відповідача ДСП «Надзбруччя-Агро» - адвокат Равлів М.І. підтримав вимоги апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній.

В судове засідання позивачка не з`явилася без поважних причин, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника справи, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов наступного висновку.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду не відповідає.

Постановляючи ухвалу про часткове задоволення заяви, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами дійсно виник спір щодо виконання умов додаткової угоди пов`язаної із неправомірним використанням спірної земельної ділянки відповідачем, а тому вважав за необхідне заборонити відповідачу проводити роботи пов`язані з сільськогосподарськими роботами на земельній ділянці площею 1.6315 га, кадастровий номер: :01:002:0118, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, адреса: Тернопільська обл., Тернопільський (Збаразький) район, Романовоселівська сільська рада, до вирішення спору по суті, що дозволить ефективно в майбутньому виконати рішення суду і відповідно вважав, що такі заходи забезпечення є співмірними та пов`язані з предметом позову.

З такими висновками колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст.150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням учасників справи, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Передбачені законодавством види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду. А таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Відповідний вид забезпечення позову повинен стосуватися предмета спору.

Так, предметом позову по даній справі є вимоги немайнового характеру, а саме: визнання недійсною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, скасування державної реєстрації іншого речового права, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Жодних майнових вимог щодо належної ОСОБА_1 земельної ділянки, право оренди якої в даний час належить ДСП «Надзбруччя-Агро», не заявлялося.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявниця просила, зокрема, вжити заходи забезпечення позову, шляхом заборони ДСП «Надзбруччя-Агро» проводити роботи пов`язані з сільськогосподарськими роботами на земельній ділянці площею 1.6315 га, кадастровий номер: :01:002:0118, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, адреса: Тернопільська обл., Тернопільський (Збаразький) район, Романовоселівська сільська рада.

На думку колегії суддів, такий захід забезпечення позову не відповідає змісту порушеного, на думку позивача, права та не є співмірним із заявленими вимогами в цій справі.

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

При цьому, суд повинен враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися майном, яке перебуває у його правомірному користуванні, іноді призводить до незворотних наслідків.

Колегія суддів враховує те, що вид заходів забезпечення позову, які просила застосувати ОСОБА_1 є фактично способом втручання у господарську діяльність агропромислового підприємства, оскільки заборона не тільки позбавляє ДСП «Надзбруччя-Агро» на весь час вирішення спору використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору, але й перешкоджає здійсненню ним підприємницької діяльності, як юридичної особи, з якою ОСОБА_1 укладала додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, яка на даний час є чинною і презумпція правомірності якої у встановленому законом порядку не спростована (стаття 204 ЦК України) та на виконання якої підприємство зобов`язалося сплачувати орендну плату за користування землею.

Схожий висновок викладений у постанові КЦС у складі Верховного Суду від 06 травня 2020 року в справі № 700/720/17.

Апеляційний суд зазначає, що позивачкою у заяві про забезпечення позову не наведено переконливих обґрунтувань та не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачки, за захистом яких вона звернувся до суду. Також позивачкою не доведено наявності наміру відповідача або третьої особи будь яким чином вчинити дії, з метою уникнення виконання рішення суду.

Також колегія суддів зазначає, що забезпечення позову шляхом заборони ДСП «Надзбруччя-Агро» проводити роботи пов`язані з сільськогосподарськими роботами на земельній ділянці, фактично є тотожним частині позовних вимог, а саме щодо усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Згідно частини десятої статті 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Оскільки вимоги щодо забезпечення позову є тотожними частині вимог, які зазначені заявником в позовній заяві, вказана обставина слугує наслідком відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Аналогічний висновок викладений в постановах КЦС у складі Верховного Суду від 20.02.2019 року в справі 754/4437/18, від 22.09.2021 року в справі №752/24015/20.

З огляду на зазначене, ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, а зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення заяви про забезпечення позову, що в силу ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 376, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Дочірнього сільськогосподарського підприємства «Надзбруччя-Агро» задовольнити.

Ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 06 січня 2025 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони Дочірньому сільськогосподарському підприємству «Надзбруччя-Агро» проводити роботи пов`язані з сільськогосподарськими роботами на земельній ділянці площею 1.6315 га, кадастровий номер: :01:002:0118, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, адреса: Тернопільська обл., Тернопільський (Збаразький) район, Романовоселівська сільська рада.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 липня 2025 року.

Головуючий: Гірський Б.О.

Судді: Костів О.З.

Храпак Н.М.