Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2025 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя, в складі головуючого судді Воробйова А.В., за участю секретаря судового засідання Колесник Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, -

В С Т А Н О В И В

Позивач Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії.

В обґрунтування позову зазначає, що Концерн «Міські теплові мережі» діє на підставі статуту, який знаходиться у загальнодоступному місці на офіційному сайті Концерну «МТМ».

Відповідно до статуту підприємства основною метою діяльності Концерну «МТМ» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності позивача та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу позивача.

Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій, її збут та інше.

ОСОБА_1 на праві власності належить нежитлове приміщення №43 площею 137,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Станом на 01.11.2021 типовий індивідуальний договір №72203851 про надання послуги з постачання теплової енергії (наділ Договір) за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення 43, між позивачем та ОСОБА_1 з 01.11.2021 є укладеним (вказаний договір приєднання розміщений на офіційному сайті «Концерну «МТМ»).

Житловий будинок АДРЕСА_1 оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії. , оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії. Нежитлове приміщення №72 не обладнане приладом розподільного обліку теплової енергії.

Відповідно до пункту 11 Договору, обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315.

Позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії відповідачу за період з 01.11.2021 - 29.02.2024 на загальну суму 116658,03 грн., що підтверджується розрахунком суми грошової заборгованості.

Відповідач за період 01.11.2021 - 29.02.2024 не виконав свої обов`язки по сплаті за надану послугу з постачання теплової енергії згідно умов Договору, у зв`язку з чим у відповідача виникла грошова заборгованість у розмірі 116658,03 грн.

Факт отримання послуг з постачання теплової енергії до житлового будинку в якому знаходиться приміщення боржника підтверджується рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалюваного сезону відповідно до яких позивачем було розпочато і закінчено опалюваний сезон в м. Запоріжжі, знаходженням нежитлового приміщення відповідача у багатоквартирному житловому будинку.

Таким чином, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «МТМ» суму грошової заборгованості за надану послугу з постачання теплової енергії у розмірі 116658,03 грн. та судові витрати у розмірі судового збору 2 422,40 грн.

Ухвалою суду від 24.09.2024 року прийнято до розгляду позовну заяву Концерну «МТМ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву - 15 днів з дня вручення даної ухвали.

В подальшому, заявою від 28.10.2024 про зменшення/збільшення розміру позовних вимог позивач з урахуванням здійснених відповідачем оплат по погашенню заборгованості після періоду, за який позивач просить в позовній заяві, позивач збільшив період заборгованості з 01.11.2021 до 31.10.2024 та зменшив суму заборгованості до 87697,52 грн.

Таким чином позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «МТМ» суму грошової заборгованості за надану послугу з постачання теплової енергії у розмірі 87697,52 грн. та судові витрати у розмірі судового збору 2 422,40 грн.

25.11.2024 року представником відповідача - адвокатом Сосніною Л.І. надано відзив на позовну заяву, у якому зокрема зазначає, що багатоквартирний будинок АДРЕСА_1 , в якому розташоване нежитлове приміщення, обладнено вузлом комерційного обліку теплової енергії, але нежитлове приміщення відповідача в цьому будинку не оснащено приладом розподільного обліку. В приміщенні відсутні джерела тепловиділення, а тільки проходять транзитні труби опалення.

У спірний період листопад 2021 - жовтень 2024 року правовідносини, які виникають в процесі споживання теплової енергії, регулюються Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315 (перша редакція Методики) і наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.2022 №358, яким внесено зміни до Методики №315 (друга редакція Методики).

Оскільки Методика містить такі визначення приміщень, які беруться до уваги при розрахунках фактичного споживання теплової енергії, необхідно визначитись до яких приміщень віднесено спірне приміщення.

Виконкомом Запорізької міської ради прийнято рішення №513 від 14.09.2023 «Про затвердження Порядку визначення належності підвальних приміщень багатоквартирного будинку до приміщень з транзитними мережами опалення та території міста Запоріжжя та створення робочої комісії». Відповідно до вказаного Порядку комісія повинна визначити такі приміщення, щоб надалі змінити порядок розподілу обсягів спожитих у будівлі послуг з постачання теплової енергії для нежитлових приміщень. Порядком встановлено, що споживач послуг з постачання теплової енергії повинен надати до виконкому заяву про проведення обстеження підвального приміщення з метою визначення типу приміщення.

Доюновою Е.І. 29.05.2024 була подана заява про проведення обстеження нежитлового приміщення №43 з доданням необхідних документів, але до цього часу рішення з цього питання не прийнято, ніякої відповіді від виконкому Запорізької міської ради не надходило.

27.11.2024 року позивачем подано відповідь на відзив, у якому окрім іншого, зазначає, що визначення підвального приміщення споживача як приміщення з транзитними мережами опалення відбувається виключно на підставі Рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради.

20.06.2025 року представником відповідача надано додаткові пояснення у яких посилається на залучений до справи технічний паспорт нежитлового приміщення підвалу від 29.11.2024 року у якому наявність опалення не позначена взагалі. Транзитні трубопроводи не є приборами опалювання, а тому до уваги для визначення поняття «опалення» не беруться.

Крім того, представник відповідача посилаються на Розрахунок теплового навантаження на опалення (за фактичним теплоспоживанням) підвального приміщення в будинку АДРЕСА_1 , виконаний спеціалістами Проектно-інжинірингового бюро «Настрой» на замовлення відповідача, в якому вказано, що через підвальне приміщення проходить ізольований будинковий трубопровід Ду50 довжиною 16.6 м.. Температура води у в зворотному трубопроводі = 70 град., при цьому температура повітря в приміщенні +18 град.. Тепловіддача від зворотного трубопровода складає 269,61 ккал/год.

Пред`являючи позовні вимоги до відповідача про сплату за надану послугу з теплопостачання, позивач не наводить, за якою саме формулою і з якими показниками до неї проведено розрахунок.

Таким чином представник відповідача зазначає що у позивача відсутні будь-які інші докази, що підтверджують наявність приборів опалення та/чи транзитного трубопроводу в нежитловому приміщенні, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Суд, заслухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить нежитлове приміщення №43 площею 137,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Станом на 01.11.2021 типовий індивідуальний договір №72203851 про надання послуги з постачання теплової енергії (наділ Договір) за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення 43, між позивачем та ОСОБА_1 з 01.11.2021 є укладеним (вказаний договір приєднання розміщений на офіційному сайті «Концерну «МТМ»).

Житловий будинок АДРЕСА_1 оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії. , оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії. Нежитлове приміщення №43 не обладнане приладом розподільного обліку теплової енергії.

Відповідно до пункту 11 Договору, обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315.

Позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії відповідачу за період з 01.11.2021 - 29.02.2024 на загальну суму 116658,03 грн., що підтверджується розрахунком суми грошової заборгованості.

Відповідач за період 01.11.2021 - 29.02.2024 не виконав свої обов`язки по сплаті за надану послугу з постачання теплової енергії згідно умов Договору, у зв`язку з чим у відповідача виникла грошова заборгованість у розмірі 116658,03 грн.

Факт отримання послуг з постачання теплової енергії до житлового будинку в якому знаходиться приміщення боржника підтверджується рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалюваного сезону відповідно до яких позивачем було розпочато і закінчено опалюваний сезон в м. Запоріжжі, знаходженням нежитлового приміщення відповідача у багатоквартирному житловому будинку.

Таким чином, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «МТМ» суму грошової заборгованості за надану послугу з постачання теплової енергії у розмірі 116658,03 грн. та судові витрати у розмірі судового збору 2 422,40 грн.

Ухвалою суду від 24.09.2024 року прийнято до розгляду позовну заяву Концерну «МТМ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву - 15 днів з дня вручення даної ухвали.

В подальшому, заявою від 28.10.2024 про зменшення/збільшення розміру позовних вимог позивач з урахуванням здійснених відповідачем оплат по погашенню заборгованості після періоду, за який позивач просить в позовній заяві, позивач збільшив період заборгованості з 01.11.2021 до 31.10.2024 та зменшив суму заборгованості до 87697,52 грн.

Таким чином позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «МТМ» суму грошової заборгованості за надану послугу з постачання теплової енергії у розмірі 87697,52 грн. та судові витрати у розмірі судового збору 2 422,40 грн.

Концерн «Міські теплові мережі» є юридичною особою, метою діяльності якої відповідно до п. 2.1 Статуту є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на постійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну.

Предметом діяльності Концерну «Міські теплові мережі» є виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, постачання теплової енергії для потреб населення для обігріву житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємств, бюджетних установ та організацій, інших категорій споживачів, її збут тощо. (п. 2.2 Статуту)

Згідно з ч. 7 ст. 14 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, та/або досягнення згоди з виконавцем про розмір плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної комунальної послуги, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону.

Частиною 5 статті 13 даного Закону встановлено, що в разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

02.10.2021 Концерн «Міські теплові мережі» оприлюднив на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування Запорізької міської ради (можна знайти у вільному доступі в мережі Інтернет за посиланням http://zp.gov.ua/uk/articeles/item/10370/ukladannya-publichnih-dogovoriv-z-koncernom-miski-teplovi-merezhi-) та на власному офіційному веб-сайті (можна знайти у вільному доступі в мережі Інтернет за посиланням http//teploseti.zp.ua/ua/for_consumers/Public_contracts/) індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що є публічним договором приєднання.

Відповідно до ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Тобто внесення змін до публічного договору приєднання законодавством не допускається так як вказане призведе до порушення прав інших суб`єктів імперативно визначених відносин.

Крім того ч. 6 ст. 633 ЦКУ передбачено, що умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору є нікчемними.

Таким чином, в силу вимог вище наведених норм Закону з 01.11.2021 Концерном «МТМ» з відповідачем укладено типовий індивідуальний договір №72203851 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення №43.

Пунктом 5 Типового індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії (далі - договір) передбачено, що виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Згідно з п. 32 договору, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

Пунктом 34 передбачено, що споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Згідно з п. 36 договору, під час здійснення оплати споживач зобов`язаний зазначити розрахунковий період, за який вона здійснюється, та призначення платежу (плата виконавцю, сплата пені, штрафів).

Відповідно до п. 38 договору, споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього Договору.

Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно ч. 1 ст. 9 Закону № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Таким чином, чинне законодавство передбачає обов`язок споживача оплатити вартість тільки тієї теплової енергії, яка ним була спожита.

Відповідно до п. 11 Типового договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315 (далі Методика).

Вказана Методика встановлює порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг.

Відповідно до Методики, термін опалювальне приміщення, визначається, як приміщення у будівлі/будинку, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання, та у якому забезпечується нормативна температура повітря.

З залученого за клопотанням представника відповідача до матеріалів справи Технічного паспорту нежитлового приміщення підвалу від 29.11.2024 року за адресою: м. Запоріжжя, вул. Леоніда Жаботинського, буд.5, нежитлове приміщення 43, вбачається, що наявність опалення у вказаному приміщені не позначена взагалі. Транзитні трубопроводи не є приборами опалювання, а тому до уваги для визначення поняття «опалення» не беруться.

Крім того, наданий представником відповідача розрахунок теплового навантаження на опалення (за фактичним теплоспоживанням) підвального приміщення в будинку АДРЕСА_1 , виконаний спеціалістами Проектно-інжинірингового бюро «Настрой» на замовлення відповідача, в якому вказано, що через підвальне приміщення проходить ізольований будинковий трубопровід Ду50 довжиною 16.6 м.. Температура води у в зворотному трубопроводі = 70 град., при цьому температура повітря в приміщенні +18 град.. Тепловіддача від зворотного трубопровода складає 269,61 ккал/год.

Разом з тим, пред`являючи позовні вимоги до відповідача про сплату за надану послугу з теплопостачання, позивач не наводить, за якою саме формулою і з якими показниками до неї проведено розрахунок.

Доказів приєднання відповідача до системи опалення після набуття ним права власності на нежитлове приміщення, матеріали справи не містять. Більше того, звернення відповідача з приводу обстеження приміщення з метою встановлення наявності або відсутності теплопостачання залишено відповідними органами без задоволення.

Через відсутність постачання позивачем теплової енергії у нежитлове приміщення відповідача не забезпечується нормативна температура повітря, і відповідно таке приміщення не можна визначити, як опалювальне.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відтак визначальним для оплати за надані послуги з теплопостачання є фактичне надання таких послуг.

Суд, беручи до уваги встановлені обставини справи та оцінюючи наведені докази зазначає, що позивач не надав належних доказів фактичної поставки теплоносія у нежитлове приміщення, що належить відповідачу, а отже, не довів належними та допустимими засобами доказування наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за теплову енергію.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зважуючи на встановлені в ході розгляду справи обставини, суд вважає, що позивачем не доведено належними, достатніми та допустимими доказами правильність визначення статусу нежитлового приміщення, яке належить відповідачу, в залежності від способу забезпечення тепловою енергією, а також обґрунтованість нарахування заборгованості за надані послуги з теплопостачання, враховуючи, що від такого статусу залежить спосіб та порядок нарахування заборгованості. Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити, за недоведеністю.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони проп орційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку із відмовою у задоволенні позову необхідно залишити за позивачем.

Керуючись 12, 13, 76-82,89,263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Концерн «Міські теплові мережі», , місцезнаходження юридичної адреси: 69091, м. Запоріжжя, вул. Героїв полку «Азов», б. 137.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 21.07.2025 року.

Суддя А.В. Воробйов