ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 551/1219/24 Номер провадження 22-ц/814/1475/25Головуючий у 1-й інстанції Сиволап Д. С. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Триголова В.М.

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.

секретар:Грицак А.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 26 грудня 2024 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами -

В С Т А Н О В И В:

22 листопада 2024 року через систему «Електронний суд» до Шишацького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ТОВ «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Заява обґрунтована тим, що 11.04.2019 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № R01.00502.005139202.

Пізніше, 10.05.2019 року сторони уклали ще один кредитний договір за № R01.00502.005243757.

Відповідно до умов кредитних договорів Банк зобов`язується надати Позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених кредитними договорами повернути кредит, виплачувати проценти, за користування кредитом, та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитними договорами.

Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання Позичальнику кредитів, а Позичальник своїх зобов`язань за кредитними договорами належним чином не виконав і має заборгованість за кредитним договором № R01.00502.005139202 від 11.04.2019 у загальному розмірі 96572,36 грн., що складається із заборгованості за основним боргом в розмірі 53124,45 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 43447,91 грн. та заборгованість за кредитним договором № R01.00502.005243757 від 10.05.2019 у загальному розмірі 67768,41 грн., що складається із заборгованості за основним боргом в розмірі 37233,90 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 30534,51 грн., а всього заборгованість за двома договорами становить 164340,77 грн.

25.07.2023 між АТ «Ідея Банк» і ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва - «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») було укладено Договір Факторингу № 01.02- 31/23.

Згідно даного договору відбулось відступлення прав вимоги за кредитним договором № R01.00502.005139202 від 11.04.2019 та кредитним договором № R01.00502.005243757 від 10.05.2019, що були укладені між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 .

В зв`язку з цим, посилаючись на норми ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у вищенаведеному розмірі та понесені ним судові витрати у справі.

Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 26 грудня 2024 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» заборгованість за кредитним договором № R01.00502.005139202 від 11.04.2019 в сумі 96572 (дев`яносто шість тисяч п`ятсот сімдесят дві) грн. 36 коп. та заборгованість за кредитним договором № R01.00502.005243757 від 10.05.2019 в сумі 67768 (шістдесят сім тисяч сімсот шістдесят вісім) грн. 41 коп. та судовий збір в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп., а всього стягнути 166763 (сто шістдесят шість тисяч сімсот шістдесят три) грн. 17 коп.

В апеляційному порядку рішення оскаржив відповідач ОСОБА_1 . Скарга мотивована тим , що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права .

Апелянт посилається на те , що суд швидко розглянув справу , не зважаючи на те , що позивачем ще не було отримано відзив , відповідно відповідь на відзив надана не була.

Скаржник вказує, що долучила до матеріалів справи заяви про реструктуризацію боргу, які нею були направлені до АТ «Ідея Банк». Зазначає , що написання заяв про реструктуризацію боргу співпадає із укладенням нових кредитних договорів між 11.04.2019 та 1.05.2019 року та надання кредитних коштів на погашення заборгованості.

Окрім того посилається на те, що залишок заборгованості по кредитним договорам складав 18 540 та 28 400 грн . Проте , акт звіряння залишку заборгованості не було складено.

Також , апелянт зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази виконання клієнтом умов п.5.3 договору факторингу №01.02-31/23 від 25.07.2023 . Тобто вищевказаний пункт договору факторингу було порушено та не було повідомлено відповідача про факт відступлення вимоги.

Апелянт також вказує на відсутність у Акті приймання передачі переліку документації яка передається , відтак неможливо встановити чи дійсно передавалася будь яка документація згідно умов договору факторингу.

Зважаючи на вказані обставини відповідач просить скасувати рішення рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 26 грудня 2024 року , та постановити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Судовим розглядом встановлено, що 11.04.2019 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № R01.00502.005139202 (а.с.23-26).

Відповідно до пункту 1.1 даного кредитного договору, Банк надає Позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби у сумі 54673,02 грн., а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами і платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до пункту 1.2 кредитного договору, Позичальник укладенням цього Договору дає доручення Банку, а Банк , за дорученням Позичальника, надає кредит у день підписання даного Договору шляхом переказу коштів в сумі 54673,02 грн. з позичкового рахунку Позичальника на рахунок № НОМЕР_1 АТ «Ідея Банк». Призначення платежу «Погашення кредитної заборгованості, договір № Z06.00502.003929698 від 15.05.2018». Банк надає кредит строком на 96 місяці.

Згідно з п.1.3 кредитного договору, за користування Кредитом Позичальник сплачує проценти в розмірі 25,01% річних від залишкової суми кредиту.

Щомісячні внески наведені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, які є невід`ємною частиною договору ( а.с.25-26).

Зокрема встановлено, що загальна вартість кредиту за належного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором складає 126952,77 грн., з яких 54673,02 грн. - сума кредиту за договором, 72 279,75 грн. проценти.

Крім того, в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, який підписаний ОСОБА_1 та в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови .

Як вбачається з матеріалів справи, дата укладення даного договору збігається з датою подачі ОСОБА_1 заяви на ім`я голови правління АТ «Ідея банк» про надання реструктуризації за кредитним договором № Z06.00502.003929698 від 15.05.2018 та підписанням заяви анкети .

З виписки по рахунку від 25.07.2023 встановлено, що АТ «Ідея банк» 11.04.2019 з рахунку № НОМЕР_2 (платіжне доручення № 2930988) було перераховано на рахунок НОМЕР_1 АТ «Ідея Банк» (платіжне доручення № 2930990) кошти в сумі 54673,02 грн.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що пізніше, 10.05.2019 року, сторони уклали ще один кредитний договір за № R01.00502.005243757.

Відповідно до пункту 1.1 даного кредитного договору, Банк надає Позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби у сумі 40968,97 грн., а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами і платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до пункту 1.2 кредитного договору, Позичальник укладенням цього Договору дає доручення Банку, а Банк , за дорученням Позичальника, надає кредит у день підписання даного Договору шляхом переказу коштів в сумі 40968,97 грн. з позичкового рахунку Позичальника на рахунок № НОМЕР_3 АТ «Ідея Банк». Призначення платежу «Погашення кредитної заборгованості, договір № Z06.178.77113 від 18.10.2017». Банк надає кредит строком на 48 місяці.

Згідно з п.1.3 кредитного договору, за користування Кредитом Позичальник сплачує проценти в розмірі 25,02% річних від залишкової суми кредиту.

Щомісячні внески наведені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, які є невід`ємною частиною договору.

Зокрема встановлено, що загальна вартість кредиту за належного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором складає 65268,61 грн., з яких 40968,97 грн. - сума кредиту за договором, 24299,64 грн. проценти.

Крім того, в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, який підписаний ОСОБА_1 та в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови .

Як вбачається з матеріалів справи, дата укладення даного договору збігається з датою подачі ОСОБА_1 заяви на ім`я голови правління АТ «Ідея банк» про надання реструктуризації за кредитним договором № Z06.178.77113 від 18.10.2017 та підписанням заяви анкети.

З виписки по рахунку від 25.07.2023 встановлено, що АТ «Ідея банк» 10.05.2019 з рахунку № НОМЕР_4 (платіжне доручення № 3107090) було перераховано на рахунок НОМЕР_3 АТ «Ідея Банк» (платіжне доручення № 3107093) кошти в сумі 40968,97 грн.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням наведеного, а саме, що кредитні договори укладено сторонами у письмовогому вигляді із зазначенням своїх особистих даних, зокрема, РНОКПП, серії та номеру паспорту, адреси реєстрації місця проживання, контактних відомостей, реквізитів карткового рахунку, а зазначені у них умови не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», та за відсутності належних доказів про те, що договори укладено іншою особою, а грошові кошти перераховані на банківський рахунок (картку), яка відповідачу не належить (зокрема, відсутні докази звернення позичальниці до правоохоронних органів, кредитодавця, подання позову про визнання Договору недійсним), суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність факту їх укладання.

Статтею 512 ЦК України визначені підстави заміни кредитора у зобов`язанні. За однією з таких підстав кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передавання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі й на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. Крім того, ст. 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено відповідним Договором або законом.

25.07.2023 між АТ «Ідея Банк» і ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва - «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») було укладено Договір Факторингу № 01.02- 31/23, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору факторингу у порядку та строки встановлені договором факторингу.

Відповідно до витягу з реєстру боржників № 2, який є додатком до договору факторингу № 01.02-31/23 від 25 липня 2023 року, ТОВ «Росвен Інвест Україна» (ТОВ «СВЕА ФІНАНС» ) набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 67 768, 41 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 37 233,90 грн.; заборгованість за відсотками 30 534 , 51 грн..

Порядковий номер запису в оригінальному реєстрі відповіадча-2269, номер кредитного договору R01.00502.005243757, тип кредиту- готівковий кредит.

Колегія суддів відхиляє аргументи апеляційної скарги про те, що витяг з реєстру боржників із прізвищем відповідача не є належним доказом передання прав вимоги від АТ «Ідеа Банк» позивачеві.

Так, відповідно до частин 2, 5 статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Тобто подання з позовною заявою неповного реєстру боржників, а також його витягу, засвідченого директором позивача, відповідає вимогам процесуального закону.

Згідно із частиною 6 статті 95 ЦПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Відповідач в суді першої інстанції не заявляла клопотання про витребування від позивача оригіналу (повного тексту) Акту приймання передачі переліку документації яка передається, до договору факторингу № 01.02- 31/23від 25 липня 2023 року.

Позичальник ОСОБА_1 свої зобов`язання з повернення кредиту та процентів за користування кредитними коштами жодному з кредиторів не виконувала, в зв`язку з чим виникла заборгованість.

Відповідно до статей 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Також, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно частини 1 статті 1077, частини 1 статті 1078, частини 1 статті 1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (стаття 514, частина 1 статті 1084 ЦК України).

Суд першої інстанції на підставі наданих сторонами та оцінених у відповідності із вимогами статті 89 ЦПК України в їх сукупності та взаємозв`язку доказів, правильно встановив фактичні обставини справи, характер правовідносин сторін, надав їм належну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про те, що належними та допустимими доказами у справі підтверджені факти укладання кредитного договору між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 у передбаченій законом формі, виконання кредитором умов договору щодо надання позичальнику кредитних коштів та невиконання останнім зобов`язань з повернення цих коштів разом із нарахованими відповідно до умов договору процентами за користування кредитними коштами, що є підставою стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором на користь позивача, до якого за договорами факторингу як до фактору перейшли права кредиторів за вказаними договорами.

З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а фактично зводяться до необхідності переоцінки доказів та незгоди з оцінкою доказів, наданою судом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32). Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задовлення.

Рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 26 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: В. М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов