МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
Справа № 210/5103/25
Провадження № 2-з/210/24/25
У Х В А Л А

іменем України

25 липня 2025 року

Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі: головуючої судді - Чайкіної О.В., за участі секретаря судового засідання Кучевасової А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді Металургійного районного суду міста Кривого Рогу Чайкіної О.В. 23 липня 2025 року надійшла вищевказана заява.

В обґрунтування заяви заявниця вказує, що 24.06.2024 року о 05:57 год. на перехресті пр. Металургів та вул. Нікопольське шосе міста Кривого Рогу з вини водія ОСОБА_2 , який керував вантажним автомобілем DAF XF 95.480, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зі спеціальним напівпричепом «CHEREEAU CD 385 GA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , сталася ДТП в результаті якого ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Ухвалою суду від 27.06.2024 року на вантажний автомобіль DAF XF 95.480, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зі спеціальним напівпричепом «CHEREEAU CD 385 GA», реєстраційний номер НОМЕР_2 було накладено арешт.

ОСОБА_2 вину в ДТП визнав, розкаявся, що відображено у вироку Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 27.05.2025 року.

Просить накласти арешт на вантажний автомобіль DAF XF 95.480, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зі спеціальним напівпричепом «CHEREEAU CD 385 GA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_3 .

Відповідно до частини 1 статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Підстав, визначених частиною 5 статті 153 ЦПК України не встановлено.

За змістом частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступного.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно зі статтею 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до частини 3 статті 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частиною 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (пункт 1).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін і інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Згідно роз`яснень у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу від 27.06.2024 року накладено арешт на вантажний автомобіль DAF XF 95.480, реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «CHEREEAU CD 385 GA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 видане 23.02.2023 ТСЦ 2641 та НОМЕР_4 , видане 13.04.2016 Центром 2347, належить ОСОБА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Судом з Автоматизованої системи АСДС Д-3 встановлено, що ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.02.2025 року частково скасовано арешт майна, а саме з вантажного автомобіля «DAF XF95.480», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про право реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 видане 23.02.2023 ТСЦ 2641 належить ОСОБА_3 , який був накладений ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в справі №216/4530/24, в частині: заборони використання вищевказаним майном.

Цією ж ухвалою частково скасовано арешт майна, а саме зі спеціального напівпричепа «CHEREEAU CD 285 GA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про право реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , видане 13.04.2016 Центром 2347 належить ОСОБА_4 , який був накладений ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в справі №216/4530/24, в частині: заборони використання вищевказаним майном.

Вироком Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 27 травня 2025 року арешт, накладений на вантажний автомобіль DAF XF 95.480, реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «CHEREEAU CD 385 GA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в повному обсязі не скасовувався.

Суд зазначає, що забезпечення позову за своєю правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при його виконанні у випадку задоволення позову.

Виходячи з правової природи забезпечення позову, під останнім слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача та спрямованих проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати, знецінити або вчинити інші дії, що можуть призвести до певних складнощів при виконанні рішення суду.

При вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, наявне у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення суду.

Наявність арешту, накладеного в межах іншого провадження, не виключає можливості забезпечення позову шляхом повторного арешту того самого майна, якщо позивач обґрунтував ризики порушення його прав.

Ухвала слідчого судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу від 27.06.2024 року, якою було накладено арешт на вантажний автомобіль DAF XF 95.480, реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «CHEREEAU CD 385 GA», реєстраційний номер НОМЕР_2 в частині заборони розпорядження та відчуження є чинною на момент розгляду даної заяви, а тому суд вважає, що повторне накладення арешту не є доцільним.

Позивач не обґрунтувала недостатність вже вжитих заходів забезпечення позову, не конкретизувала обставини, що вказують на ризик, наприклад намір відповідача відчужити майно або зняти обтяження, не вказала, що арешт є співмірним із розміром позову та забезпечить фактичне виконання рішення суду. Даний недолік позбавляє суд можливості дотриматися вимоги процесуального закону щодо оцінки адекватності запропонованого позивачем заходу забезпечення позову в контексті призначення, характеристики та ролі цього майна для забезпечення, а належного відповідачу майна в його життєдіяльності, яке з урахуванням ймовірного обтяження може бути непропорційним втручанням у право власності відповідача, наслідки якого можуть перевищити ту мету, яка малась на увазі при накладенні обтяження.

Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи вважаю, що заява підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 7, 149, 150, 153, 157 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через Металургійний районний суд міста Кривого Рогу або безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, передбаченому ст. 355 ЦПК України, протягом 15-ти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О. В. Чайкіна