Справа № 309/989/25
Провадження № 2-о/309/71/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2025 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі : головуючого - судді Кемінь В.Д.

за участю секретаря судових засідань : Росоха Д.І., Плиска А.В.

заявника : ОСОБА_1

представника заявника : Кукарека К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хуст справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кукарека Катерина Сергіївна, заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, про встановлення факту перебування на утриманні, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в особі свого представника - адвоката Кукарека К.С. звернулась до Хустського районного суду Закарпатської області із заявою про встановлення факту перебування на утриманні загиблого військовослужбовця. Просила суд встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_1 на утриманні загиблого батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на момент його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_4 , з метою реалізації прав ОСОБА_1 , визначених ст.16 ЗУ «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також ст.30 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

В обґрунтування заяви зазначається, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 є донькою ОСОБА_2 , молодшого сержанта військової частини НОМЕР_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 при виконанні бойового завдання в м.Бахмут.

26.09.2024 року, заявниця звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про отримання одноразової грошової допомоги після смерті батька.

15.02.2025 року, ОСОБА_1 отримано витяг з протоколу засідання комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги і компенсаційних сум №9 від 17.05.2025 року, згідно якого МОУ не прийнято рішення про призначення їй одноразової грошової допомоги з посиланням на редакцію ст.16-1 ЗУ «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» чинну на момент смерті ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_4 . Згідно даного Витягу, заявниці необхідно надати компетентним органам, рішення суду про встановлення факту перебування на утриманні загиблого військовослужбовця, на дату його загибелі.

Заявниця зазначає, що загиблий ОСОБА_2 сплачував аліменти на її утримання на підставі судового рішення. Після школи вона продовжила навчання і на даний час також навчається. Померлий ОСОБА_1 постійно, до дня смерті надавав їй фінансову допомогу, для забезпечення її права на освіту. Заявниця ніде не працює та зазначає, що перебувала на утриманні свого загиблого батька у відповідності до норми ст.119 Сімейного кодексу України.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 та її представник - адвокат Кукарека К.С. вимоги заяви підтримали, просили її задовольнити з наведених в заяві підстав.

Представник заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

28.03.2025 року до суду надіслано відзив за підписом ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , в якому він просив відмовити в задоволенні заяви за недоведеністю вимог (а.с.40-44).

08.04.2025 року представником заявника подано відповідь на відзив, в якому ОСОБА_4 , заперечує доводи представника зацікавленої особи, наголошуючи на наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 (а.с. 58-63).

Ухвалою Хустського районного суду від 27.03.2025 року до участі у розгляді даної справи в якості заінтересованої особи, залучено Міністерство оборони України.

Представник заінтересованої особи - Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представником МОУ- Ткачук В.В. подано до суду додаткові пояснення у справі. Суть пояснень зводиться до того, що заявницею не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог.

Заслухавши пояснення заявника та його представника, свідка ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За п.5 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною другою статті 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Згідно п.8 Постанови судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди (п.2 ст.273 ЦПК (1502-06), якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала їй утримання.

При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що: за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні (ст.37 Закону України "Про пенсійне забезпечення" ( 1788-12 ));

Згідно ст.1 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

За ст.16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

За ст.16-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті. За наявності особистого розпорядження право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, на користь яких складено таке особисте розпорядження, у розмірі частки, визначеної в такому розпорядженні у відсотках. Незалежно від змісту особистого розпорядження право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки загиблої (померлої) особи у розмірі 50 відсотків частки, яка належала б кожному з них у разі призначення і виплати одноразової грошової допомоги за відсутності особистого розпорядження.

У разі відсутності особистого розпорядження або за наявності неохопленої особистим розпорядженням частки розміру одноразової грошової допомоги право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги (її частки) мають особи, визначені у пункті 4 цієї статті, у рівних частках.

До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

За п.9. Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.212 р. №975, до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 4 цього Порядку, належать зокрема утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Згідно ст.30 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31). Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Згідно вищевказаного закону, непрацездатними членами сім`ї вважаються: а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків; б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю; в) батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах та у період їх здійснення, безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або якщо вони мають право на пенсію незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону, або якщо вони є особами з інвалідністю. г) дід і бабуся - при відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати; д) дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює.

Стаття 31 закону вказує, хто вважається утриманцем, а саме члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (заявниця) ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дочкою загиблого ОСОБА_2 і дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 виданого 14.12.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бородянського районного управління юстиції Київської області, актовий запис №49 (а.с.21).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис №84 від 20.04.2023 року (а.с.22).

Витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 17.01.2025 року №9/д, повернуто документи ОСОБА_1 з метою надання документів, які підтверджують її право на отримання одноразової грошової допомоги (а.с.23-24).

На підтвердження вимог щодо встановлення факту перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на утриманні загиблого батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на момент його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_4 , заявницею долучено до матеріалів справи рішення Хустського районного суду від 20.03.2017 року у цивільній справі №309/2497/16ц про зміну розміру аліментів, яким вирішено змінити розмір аліментів стягуваних з ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_1 до досягнення дитиною повнолітнього віку.

Суд не бере до уваги даний доказ в контексті заявлених вимог - встановлення факту перебування на утриманні загиблого - повнолітньої дитини, оскільки відповідно до норм Сімейного кодексу України, утримання неповнолітніх дітей є обов`язком обох батьків, а заявниця досягла повнолітнього віку ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З дослідженого в судовому засіданні Диплому кваліфікованого працівника НОМЕР_5, вбачається, що ОСОБА_1 закінчила в 2022 році Хустський професійний ліцей сфери послуг. Роки навчання у вказаному ліцеї в період з 01.09.2021 р. по 28.06.2022 року, тобто в період стягнення аліментів на підставі рішення суду.

Також в заяві зазначається, що загиблий ОСОБА_2 , постійно, до моменту загибелі надавав заявниці фінансову допомогу для забезпечення можливості навчання.

На підтвердження даної обставини, заявницею долучено до матеріалів справи довідку видану Карпатським інститутом Підприємництва №940 від 19.02.2025 року та п`ять роздруківок щодо переказу коштів від ОСОБА_2 на карту НОМЕР_6.

З приводу даних доказів, суд зазначає наступне.

Відповідно до статей 77-80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми.

Відповідно до ст.58 ЦПК належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

З довідки виданої Карпатським інститутом Підприємництва №940 від 19.02.2025 року, вбачається, що ОСОБА_1 навчається на другому курсі у Відокремленому структурному підрозділі ЗВО «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» Карпатському інституті підприємництва університету «Україна». Навчання платне, оплата за рік складає 16500 грн., яка форма цього навчання не зазначено.

Заявниця не надала суду докази щодо дати вступу в університет, при цьому судом встановлено, що ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Зважаючи на те, що рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, а позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували той факт, що на час вступу заявниці в університет, ОСОБА_2 був живий та сплачував кошти за навчання, суд надає критичну оцінку даному доказу та твердженням заявниці з даного приводу.

Щодо роздруківок переказу коштів від ОСОБА_2 на карту НОМЕР_6, суд визнає дані докази неналежними та недопустимими, оскільки заявницею не надано суду доказів того, що карта 5168…. …. НОМЕР_4 належить саме їй, відтак немає підстав вважати, що вони містять відомості про факти, що встановлюються з метою вирішення цієї справи.

Також в якості доказу, заявницею додано довідку Пенсійного фонду України з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, з якої вбачається, що в даних реєстрах відсутні відомості про ОСОБА_1 , однак даний доказ не доводить факт перебування заявниці на утриманні загиблого батька ОСОБА_2 .

Інших доказів, на підтвердження заявлених вимог заявницею не надано.

Допитана в ході розгляду справи якості свідка, матір заявниці ОСОБА_5 повідомила суд, що ОСОБА_2 сплачував кошти на утримання ОСОБА_1 до досягнення нею повнолітнього віку, а потім припинив виплати так як у навчанні відбулася перерва. З позовом до суду про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання свідок не зверталась, оскільки батько допомагав добровільно.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд не знайшов достатніх підтверджень, які б доводили факт перебування заявниці на утриманні ОСОБА_2 , а також того, що допомога з боку останнього була основним і постійним джерелом засобів до існування. Жодних доказів, які б підтверджували той факт, що заявниця систематично отримувала допомогу від ОСОБА_2 суду не надано.

Таким чином, належних доказів щодо доведеності факту перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на утриманні загиблого батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на момент його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_4 , заявницею не надано, вказані факти не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, тому заява не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 244, 265,268, 293-294, 315,319 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України про встановлення факту перебування на утриманні - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 25 липня 2025 року.

Суддя Хустського

районного суду: Кемінь В.Д.