Справа № 489/5977/25
Провадження № 2/489/3022/25
Ухвала

31 липня 2025 року м. Миколаїв

Суддя Інгульського районного суду м. Миколаєва Костюченко Г.С., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, Головного управління Державної казначейської служби в Миколаївській області про стягнення грошової компенсації в рахунок відшкодування моральної шкоди

встановив:

30 липня 2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, Головного управління Державної казначейської служби в Миколаївській області про стягнення грошової компенсації в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Позивач в позовній заяві зазначає місцезнаходження юридичної особи відповідача Головне управління Національної поліції в Миколаївській області за адресою: 54001,м. Миколаїв, вул. Захисників Миколаєва, буд. 5 що відноситься до територіальної юрисдикції Центрального районного суду м.Миколаєва.

Також,позивач позовній заяві зазначає місцезнаходження юридичної особи відповідача Головне управління Державної казначейської служби в Миколаївській області за адресою: 54001,м. Миколаїв, пр, Центральний, 141 В, що відноситься до територіальної юрисдикції Центрального районного суду м.Миколаєва.

Місце реєстрації позивача, відповідно до витягу з реєстру територіальної громади м.Миколаєва від 3107.2025 № 16.27-52758-2025 є м.Миколаїв, пр. Героїв України, 72, що відноситься до територіальної юрисдикції Центрального районного суду м.Миколаєва.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п.1 ст. 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто, визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч. 3 ст. 28 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди.

Враховуючи вищевикладене, вказана позовна заява територіально не підсудна Інгульському районному суду м. Миколаєва, оскільки місцезнаходження юридичних осіб відповідачів розташоване поза межами Інгульського району м. Миколаєва.

Місце реєстрації позивача також є Центральний район м.Миколаєва.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 32 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Згідно з нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р., Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини» інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Отже, вирішення спору має здійснюватись за переконанням судді в суді за місцезнаходження юридичних осіб - відповідачів та місцем реєстрації позивача.

За викладених обставин, суд вважає за необхідне передати вказану справу на розгляд до Центрального районного суду м.Миколаєва за місцезнаходженням юридичних осіб відповідачів та реєстрації позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 27, 28, 31, 32 260 ЦПК України, суддя

ухвалив:

Матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, Головного управління Державної казначейської служби в Миколаївській області про стягнення грошової компенсації в рахунок відшкодування моральної шкоди - передати на розгляд до Центрального районного суду м.Миколаєва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду згідно ст. 354 ЦПК України.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст ухвали складено 31.07.2025.

Суддя Г.С. Костюченко