Справа № 216/368/24
провадження 2/216/343/25
УХВАЛА

іменем України

24 липня 2025 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Цимбалістенко О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Таганської Є.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Мотуз О.В. (далі Представник позивача) звернувся в інтересах ОСОБА_1 (далі Позивач) до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 (далі Відповідач) про визнання недійсним договору дарування від 14 травня 2018 року укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , предметом якого є дарування земельної ділянки з кадастровим номером :08:278:0143 та житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 лютого 2024 року було відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче засідання на 16 квітня 2024 року.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 квітня 2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

28 квітня 2025 року через канцелярію Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла заява від позивача ОСОБА_1 , відповідно до змісту якої позивач просить суд закрити провадження у справі.

В судове засідання 24 липня 2025 року позивач його представник та відповідач не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяву позивача про відмову від позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 вищевказаної норми процесуального права передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з п. 1 ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України позивач вправі відмовитися від позову на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Враховуючи, що відмова від позову є формою реалізації передбаченого статтею 13 Цивільного процесуального кодексу України принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд дійшов висновку про прийняття відмови позивача від позову в цій справі.

У зв`язку з тим, що позивач з власної ініціативи письмовою заявою відмовився від позову і відмова прийнята судом, провадження у справі підлягає закриттю на підставі частини 3 статті 206 та пункту 4 частини 1 статті 255 Цивільного процесуального кодексу України.

В силу приписів частини 2 статті 255 Цивільного процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно дочастини 1 статті 142 Цивільного процесуального кодексу України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Частиною 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Отже, повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору можливе до початку розгляду справи по суті.

В силу приписів частини 3 статті 217 Цивільного процесуального кодексу України з оголошенням головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті.

Оскільки у справі № 216/368/24 проведено підготовче судове засідання та розпочато розгляд справи по суті, а заява про відмову від позову подана позивачем 28 квітня 2025 року, тобто після початку розгляду справи, підстави для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 247, 255, 256, 260, 261 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Прийняти відмову позивача ОСОБА_1 , від позову.

2. Закрити провадження у справі № 216/368/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним.

3. Відповідно до частини 2 статті 261 Цивільного процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

4. Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня підписання її повного тексту шляхом подання у відповідності до п. 15.5. ч. 1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Цивільного процесуального кодексу України апеляційної скарги безспосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя О.В.ЦИМБАЛІСТЕНКО