Провадження № 22-ц/801/1651/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дернова В. В.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 рокуСправа № 127/15748/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),

суддів Ковальчука О. В., Міхасішина І. В.,

секретар судового засідання Куленко О. В.

учасники справи:

позивач Національний університет харчових технологій в особі відокремленого структурного підрозділу «Вінницький ФКНУХТ»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки і піклування Служба у справах дітей Вінницької міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою Національного університету харчових технологій в особі відокремленого структурного підрозділу «Вінницький ФКНУХТ», поданою його представником адвокатом Вдовцовою Лідією Костянтинівною, на додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 червня 2025 року, ухвалене у складі судді Дернової В. В., дата складення додаткового судового рішення відповідає даті його постановлення, -

встановив:

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12 травня 2025 року відмовлено в задоволенні позову Національного університету харчових технологій в особі відокремленого структурного підрозділу «Вінницький ФКНУХТ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участі Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом зобов`язання звільнити самовільно зайняте житлове приміщення.

16 травня 2025 року ОСОБА_2 , діючи через свого представника адвоката Мишковську Т. М. через систему «Електронний суд» подала заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000 грн. 16 травня 2025 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Ткачук В. В. через систему «Електронний суд» подала заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача понесених нею витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000 грн.

Додатковим рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02 червня 2025 року стягнуто з Національного університету харчових технологій в особі відокремленого структурного підрозділу «Вінницький ФКНУХТ» на користь ОСОБА_1 12 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу; та на користь ОСОБА_2 12 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд послався на те, що рішенням Вінницького міського суду від 12 травня 2025 року, ухваленому у цій справі, було відмовлено позивачеві у задоволенні позову, питання розподілу витрат на правничу допомогу вирішено не було. Відповідачами подано заяви про ухвалення додаткового рішення, до яких надано належні докази на підтвердження витрат на правничу допомогу, від позивача заперечень не поступило, а тому суд виснував про стягнення заявлених відповідачами сум з позивача.

Не погодившись з додатковим рішенням суду, 17 червня 2025 року Національний університет харчових технологій в особі відокремленого структурного підрозділу «Вінницький ФКНУХТ», діючи через свого представника адвоката Вдовцову Л. К., подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване додаткове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви про розподіл судових витрат.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що розгляд справи відбувся без повідомлення позивача про розгляд справи, що позбавило його можливості надати заперечення, пояснення щодо поданих заяв представників відповідачів. Заява адвоката Ткачук В. В. в суді була зареєстрована 19 травня 2025 року (вх. № 43978/25-Вх), тому подана з пропуском строку, передбаченого ч. 8 ст. 141 ЦПК України, заяви про поновлення строку немає. Сторона захисту зазначає, що підтверджуючі докази по сплаті адвокату Мишковській Т. М. правничої допомоги ОСОБА_2 в розмірі 12 000 грн та сплаті адвокату Ткачук В. В. правничої допомоги ОСОБА_1 в розмірі 12 000 грн, - позивачу не надіслані, а тому він був позбавлений можливості надати свої пояснення чи заперечення.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не скористалися правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.

В судове засідання апеляційного суду учасники справи не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача адвоката Вдовцової Л. К. надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність.

Неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (частина 2 статті 372 ЦПК України).

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що судове рішення не відповідає вказаним вимогам.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання судових витрат.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 (провадження № 12-43гс22) суд виснував наступне: «… для обох юрисдикцій (господарської та цивільної) законодавець визначив обов`язок суду призначити заяву сторони про розподіл судових витрат в судове засідання, якщо справа розглядалася з призначенням її до розгляду по суті в судових засіданнях (не в письмовому провадженні), за наслідком проведення якого має бути прийнято відповідне процесуальне рішення (додаткова постанова, додаткова ухвала).

Положення частини четвертої статті 270 ЦПК України (частини четвертої 244 ГПК України) про те, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання, не виключають обов`язку суду повідомити сторони про призначення судового засідання з розгляду заяви про розподіл судових витрат відповідно до частини другої статті 246 ЦПК України (частини другої статті 221 ГПК України) чи повідомити їх про прийняття заяви до розгляду (якщо провадження у справі є письмовим). Також при розгляді цієї заяви суд повинен забезпечити сторонам дотримання принципів змагальності, рівності в судочинстві, реалізацію права сторони «бути вислуханою» як передумови того, що вона була «почута», що є складовою права на справедливий суд (рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України», заява №4909/04 від 10 лютого 2010 року)».

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що правила щодо реалізації учасниками справи їх права на участь в судовому засіданні з розгляду заяви про розподіл судових витрат згідно з частиною четвертою статті 270 ЦПК України є спеціальними та повинні застосовуватися системно з приписами частини другої статті 246 ЦПК України, яка визначає обов`язок суду призначити судове засідання відповідно до процедури розгляду справи яка була визначена судом для розгляду справи в цілому (загального, спрощеного чи письмового провадження).

Справа розглянута судом в порядку загального позовного провадження (Ухвала від 03 червня 2024 року на а. с. 53).

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази повідомлення судом першої інстанції учасників справи про розгляд заяв про ухвалення додаткового рішення, за таких обставин підставним є твердження позивача, що його не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, що є безумовною підставою для скасування додаткового рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 червня 2025 року (пункт 3 частини 3 статті 376 ЦПК України).

Відтак апеляційний суд наводить власні мотиви щодо поданих заяв про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16 акцентувала на тому, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

У справі №922/2821/18 в постанові від 21 серпня 2019 року Верховний Суд звернув увагу, що неповідомлення учасником справи іншого учасника про попередній розрахунок судових витрат, а також не направлення на його адресу документів на підтвердження вимог позбавляє іншого учасника можливості подати клопотання про зменшення розміру таких витрат .

Відповідно до частини 9 статті 83 ЦПК України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним.

У постанові від 19 лютого 2024 року у справі №915/1624/16 ВС зазначив, що ст. 129 ГПК (якій відповідає стаття 141 ЦПК України) хоча і не містить прямої норми щодо обов`язкового надсилання доказів понесення витрат на правничу допомогу іншій стороні, однак відсутність такої вказівки не звільняє заявника від виконання обов`язку щодо надсилання копії доказів іншій стороні на виконання вимог ст. 80 ГПК (якій відповідає стаття83 ЦПК України).

З огляду на те, що склад і розмір витрат, пов`язаних із оплатою правничої допомоги, підлягають доведенню, ненадсилання копій доказів іншій стороні фактично матиме наслідком порушення принципу змагальності та неможливість іншого учасника судового розгляду бути ознайомленим з їх змістом (подібний правовий висновок викладено у додатковій Постанові ВС від 21 серпня 2019 року у справі №922/2821/18 та у постановах ВС від 10 грудня 2019 у справі №902/844/18, від 15 червня 2022 року у справі №910/18646/19).

В справі що розглядається до заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000 грн. адвокат Мишковська Т. М. через систему «Електронний суд» подала Договір про надання правничої допомоги № 142/24 від 08 липня 2024 року з Додатком № 1, Опис виконаних робіт по справі № 127/15748/24 від 16 травня 2025 року, квитанцію від 08 липня 2024 року. Адвокат Ткачук В. В. до заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача понесених нею витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000 грн додала Договір про надання правничої допомоги № 141/24 від 21 червня 2024 року з Додатком № 1, Опис виконаних робіт по справі № 127/15748/24 від 16 травня 2025 року, квитанцію від 21 червня 2024 року.

Разом з тим, вищезазначені докази на підтвердження витрат на правничу допомогу, які були надані до заяв про ухвалення додаткового рішення, не були направлені позивачеві, що підтверджується квитанціями про доставку документів учасникам справи до зареєстрованого електронного кабінету (а. с. 160 161, а. с. 171 172), з яких вбачається, що іншим учасникам справи були надіслані лише заяви про ухвалення додаткового рішення.

Відтак доводи апеляційної скарги в цій частині є підставними.

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга статті 2 ЦПК України).

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша статті 246 ЦПК України).

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21, виснував: «у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі;

у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.»

По справі встановлено наступне:

- у заяві від 30 вересня 2024 року про розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 та її представника адвоката Ткачук В. В. було заявлено, що попередній розмір судових витрат у виді витрат на правничу допомогу становить 12 000 грн ( п.8 ч.3 ст. 178 ЦПК України), докази понесення витрат будуть надані до судових дебатів або протягом п`яти днів з дня винесення рішення (а. с. 92 93);

- у заяві від 26 листопада 2024 року про проведення судового засідання без участі ОСОБА_2 та його представника адвоката Мишковської Т. М. було заявлено, що попередній розмір судових витрат у виді витрат на правничу допомогу становить 12 000 грн ( п.8 ч.3 ст. 178 ЦПК України), докази понесення витрат будуть надані до судових дебатів або протягом п`яти днів з дня винесення рішення (а. с. 107-108);

- 12 травня 2025 року по справі Вінницьким міським судом Вінницької області ухвалено рішення, яким відмовлено у задоволення позову Національного університету харчових технологій в особі відокремленого структурного підрозділу «Вінницький ФКНУХТ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участі Служби у справах дітей Вінницької міської ради (а. с. 151 155);

- 16 травня 2025 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_2 , діючи через свого представника адвоката Мишковську Т. М., подав заяву про ухвалення додаткового рішення (а. с. 158 159).

На підтвердження витрат, до заяви додано: договір про надання правничої допомоги № 142/24 від 08 липня 2024 року (а. с. 162 163), умови та порядок розрахунків (а. с. 163 на звороті), квитанцію до прибуткового касового від 08 липня 2024 року на суму 12 000 грн (а. с. 164);

- 16 травня 2025 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Ткачук В. В., подала заяву про ухвалення додаткового рішення (а. с. 166-167).

На підтвердження витрат на правничу допомогу, до заяви додано: договір про надання правничої допомоги № 141/24 від 21червня 2024 року (а. с. 168), умови та порядок розрахунків (а. с. 169 на звороті), квитанцію до прибуткового касового від 21 червня 2024 року на суму 12 000 грн (а. с. 170).

Як слідує із договорів про надання правничої допомоги, квитанцій, наданих на підтвердження оплати правничої допомоги, вони були наявні в сторони відповідачів задовго до ухвалення рішення у справі.

При цьому, зміст заяви представника ОСОБА_2 адвоката Мишковської Т. М. та представника ОСОБА_1 адвоката Ткачук В. В. про стягнення з позивача на користь відповідачів судових витрат на професійну допомогу не містить обґрунтування поважних причин неподання ним доказів, що підтверджують розмір понесених відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 судових витрат до закінчення судових дебатів у справі.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд виснує, що враховуючи зміст поданих заяв про стягнення судових витрат на професійну допомогу та вимоги ч. 1 ст. 246 ЦПК України, слід відмовити у задоволенні заяв про стягнення витрат на правничу допомогу (див. постанову ВС від 13.02.2024 року у справі № 757/33206/22-ц, Ухвалу ВС від 25.06.2025 року у справі № 761/9837/22).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Зважаючи на надану оцінку доводам учасників справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги позивача, поданої його представником адвокатом Вдовцовою Л. К., знайшли своє підтвердження, а висновки суду першої інстанції є помилковими, до яких суд прийшов із неправильним застосуванням норм процесуального права, які регулюють питання ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на правничу допомогу.

Тому апеляційну скаргу Національного університету харчових технологій в особі відокремленого структурного підрозділу «Вінницький ФКНУХТ», подану його представником адвокатом Вдовцовою Л. К., слід задовольнити, а додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 червня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у винесені додаткового рішення про розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Національного університету харчових технологій в особі відокремленого структурного підрозділу «Вінницький ФКНУХТ», поданою його представником адвокатом Вдовцовою Лідією Костянтинівною, задовольнити.

Додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 червня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 , поданої його представником адвокатом Мишковською Тетяною Миколаївною, ОСОБА_1 , поданої її представником адвокатом Ткачук Вікторією Вікторівною, про стягнення судових витрат.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а - г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 24 липня 2025 року.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді О. В. Ковальчук

І. В. Міхасішин