УХВАЛА

29 липня 2025 року

м. Київ

справа № 754/3276/25

провадження № 61-9400зно25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,

розглянув заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Верховного Суду від 16 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Голови правління Пенсійного фонду України про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 05 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 липня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Голови правління Пенсійного фонду України про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 05 березня 2025 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Голови правління Пенсійного фонду України про відшкодування моральної шкоди передано для розгляду за підсудністю до Печерського районного суду міста Києва.

Постановою Київського апеляційного суду від 04 липня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 05 березня 2025 року залишено без змін.

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 05 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 липня 2025 року, які просив скасувати та направити справу до Деснянського районного суду міста Києва для продовження розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 08 липня 2025 року (провадження № 61-8635ск25) відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 05 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 липня 2025 року, з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про перегляд ухвали від 08 липня 2025 року.

Ухвалою Верховного Суду від 16 липня 2025 року (провадження № 61-8877ск25) визнано зловживанням процесуальними правами подання ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 08 липня 2025 року у справі № 754/3276/25. Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 08 липня 2025 року залишено без розгляду.

У липні 2025 року ОСОБА_1 подав заяву про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 16 липня 2025 року.

Подана заява не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, з огляду на таке.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)).

Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з пунктами 2, 11 частини третьої статті 2 ЦПК України повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства.

За пунктом 1 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

Згідно з частиною третьою статті 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13 березня 2019 року в справі

№ 199/6713/14-ц (провадження № 14-92цс19) висновувала, що нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників. Використання одними учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом (суддями), з іншими учасниками процесу та їхніми представниками, а також вчинення аналогічних дій є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє. Ці дії суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства (пунктам 2 і 11 частини третьої статті 2 ЦПК України), а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга вказаної статті). З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України. Аналогічно Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див., ухвали щодо прийнятності в справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції»

від 04 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і

№ 18589/02)).

Подібні висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду

від 07 квітня 2021 року в справі № 9901/23/21 (провадження № 11-64заі21), в постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 274/4944/20 (провадження № 61-393св22).

У заяві ОСОБА_1 вживає зневажливі висловлювання, які непритаманні для написання ділових документів, що відображають зневажливе ставлення заявника до судової гілки влади, інших учасників справи, надають зневажливу, іронічну оцінку процесуальних дій та рішень у справі, а також особисту характеристику суддям, оцінку їхній професійній діяльності, що неприпустимо під час оформлення процесуального документа.

Частиною третьою статті 44 ЦПК України передбачено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Верховний Суд визнає подання ОСОБА_1 заяви в такій редакції виявом неповаги до суду та зловживанням процесуальними правами, у зв`язку з чим його заяву необхідно залишити без розгляду.

Керуючись статтями 43, 44, 260, 263 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Визнати зловживанням процесуальними правами подання ОСОБА_1 заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 16 липня 2025 року у справі № 754/3276/25.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 16 липня 2025 року залишити без розгляду.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков
Р. А. Лідовець
Д. Д. Луспеник