Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа № 936/370/25
Провадження № 2/936/121/2025
21.07.2025 селище Воловець
Воловецький районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Пелих О.О., з участю секретаря судового засідання Іванової Н.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в селищі Воловець цивільну справу за позовом представника позивача адвоката Довбак Даниїла Юрійовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини,
До Воловецького районного суду Закарпатської області звернувся представник позивача ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 із вищезазначеним позовом.
Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, проте від представника позивача надійшла до суду заява, в якій останній просив справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, щодо винесення заочного рішення не заперечують.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлений. У відповідності до ч. 1 ст. 278 ЦПК України, відповідач відзив щодо позову не подавав.
Відповідно до вимог ч. 1 п. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзиву на позов і позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; ч. 1 ст. 76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» - кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 141 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Отримання аліментів на дитину не залежить від того перебувають батьки у шлюбі чи ні, живуть вони разом чи окремо один від одного.
Відповідно до рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 жовтня 2024 (справа №303/6311/24) шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого повторно 15 жовтня 2024 року, дитина ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідний актовий запис №234 від 30.08.2022. ЇЇ батьками записано - у графі батько ОСОБА_2 (відповідач), у графі мати ОСОБА_1 (позивач).
Рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області № 303/6378/24 від 31.10.2024 стягнуто аліменти з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 в розмірі 5000 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 31.07.2024 і до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається із матеріалів справи, дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з матір`ю ОСОБА_1 та перебуває повністю на її утриманні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII (78912) від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках ідеться про фактично понесені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

З матеріалів справи суд встановив, що позивачкою ОСОБА_1 понесено витрати для оздоровлення та розвитку спільної дитини сторін ОСОБА_4 , зокрема, згідно договору на туристичне обслуговування №11/24-75080 від 18.12.2024 року вартість туристичних послуг складає 129448,64 грн. Враховуючи, що туристична подорож здійснювалася 4 людьми, то розрахунок витраченої суми вартості подорожі на їх спільну дитину складає - 129448.64 грн / 4 осіб = 32362,16 грн на одну особу. Виходячи з того, що батьки несуть одинакові витрати на утримання дитини то суму 32362,16 грн на одну особу/ 2 батьків = 16181.08 грн (це сума витрат на спільну дитину сторін ОСОБА_4 для кожного із батьків окремо). Оплата підтверджується платіжними інструкціями №5B1X-T803-B5H3-TEM3 від 21.11.2024 року, та № A58M-4H8C-21T6- 5HXC від 02.12.2024 року, копії яких містяться у матеріалах справи.

Судом не встановлено істотних обставин, які могли б впливати на виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, можливості сплачувати додаткові витрати, з урахуванням інтересів та потреб доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та не звільняє відповідача (як батька дитини) від обов`язку утримувати дитину.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; докази на їх підтвердження; ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року).

Аналізуючи надані стороною позивача докази на обґрунтування позовних вимог, а саме дані, які містяться в копіях документів та матеріалах, суд доходить висновку, що позивачкою надані належні та допустимі докази щодо понесення додаткових витрат на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 одноразово в сумі 16181,08 гривень.

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

З урахуванням ст. 141 СК України, яка визначає, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо дітей, сума додаткових витрат яка підлягає стягненню з відповідача становить 16181,08 гривень (32362,16 грн на одну особу / 2 батьків).

Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат; п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України - у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат; ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При вирішенні питання щодо розподілу судового збору, суд ураховує, що відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача.

Оскільки вимоги позивачки про стягнення додаткових витрат на утримання дитини підлягають задоволенню, а позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позовної заяви до суду на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» (від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів), суд доходить висновку, що судовий збір слід стягнути з відповідача в користь держави у розмірі 1211,20 гривень.

Керуючись ст. ст. 13, 81, 89, 141, 247, 263-265, 274-279, 280-282, 289, 354, 355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов представника позивача адвоката Довбак Даниїла Юрійовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 одноразово в сумі 16181 (шістнадцять тисяч сто вісімдесят одна) гривня 08 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок на користь держави.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених законом для його перегляду і апеляційного оскарження, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з часу його проголошення через Воловецький районний суд Закарпатської області або безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканка АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя Пелих О.О.