П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2025 року м. Київ

Справа №752/24974/23

Апеляційне провадження №22-ц/824/1517/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Желепи О.В., Поліщук Н.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва, ухваленого під головуванням судді Машкевич К.В. 17 травня 2024 року в м. Київ, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В

У листопаді 2023 року ТОВ «Теплопостачсервіс» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення в розмірі 18214, 58 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 4598,49 грн., 3% річних у розмірі 1716,68 грн., а разом 24529, 75 грн. та судовий збір в розмірі 2684,00 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 07 серпня 2019 року між товариством та відповідачкою був укладений Договір №1/125 про надання послуг з централізованого опалення постачання гарячої води, за яким виконавець зобов`язувався своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строк і на умовах, встановлених договором.

Відповідачка отримує вказані послуги та від них не відмовлялася.

В той же час, у порушення умов договору відповідачка плату за отримані послуги не вносить, у зв`язку з чим на момент звернення до суду заборгованість становить 18214. 58 грн.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов, стягнути суму заборгованості за надані послуги, 4598. 49 грн. інфляційні втраті та 1716,68 грн. річних у поряду ст.625 ЦК України.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 17 травня 2024 року в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що на позивача було покладено тягар доведення обставин заявлених вимог, проте позивачем не було надано доказів на підтвердження позовних вимог, а тому суд не знайшов підстав для задоволення позовних вимог.

Не погодився із зазначеним рішенням суду позивач, представником подана апеляційна скарга, в якій він посилається на порушення судом норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Вказує на те, що квартира відповідача обладнана вузлом обліку теплової енергії, а отже нарахування плати за спожиту теплову енергію здійснюється з урахуванням показань лічильника, однак відповідач у період з листопада 2018 року по жовтень 2019 року показники лічильника не передавала.

Вказує, що на адресу відповідача щомісячно направлялись рахунки за оплату вартості послуг, в яких зазначалась вся інформація щодо нарахувань.

Зазначає, що в період з листопада 2018 року по жовтень 2019 року відповідачу нараховувалась плата за спожиту теплову енергію відповідно до загально-будинкових вузлів розподілу теплової енергії, за які утворилась заборгованість відповідно до наданих розрахунків.

На підставі викладеного, просить задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

У порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України (у редакції, що діяла на час відкриття провадження та призначення справи до розгляду) апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріалами справи, законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги по суті спору апеляційним судом встановлені та підтверджуються матеріалами справи наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідач відповідно до Договору дарування від 12 листопада 2013 року є власником квартири АДРЕСА_1 /а.с.7, 8/.

ТОВ «Теплопостачсервіс» зареєстроване в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 01 червня 2007 року з основним видом економічної діяльності - постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря.

07 серпня 2019 року між сторонами був укладений Договір №1/125 про надання послуг з централізованого опалення постачання гарячої води, за яким виконавець зоов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строк і на умовах, встановлених договором /а.с 4-5/. Того ж дня між сторонами було укладено Додаткову угоду до договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води /а.с.6/.

Позивач є виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача за наданими послугами виникла з листопада 2018 року по жовтень 2023 року.

Як вбачається з довідки передачі показників лічильника ULTRAHEAT T230 №68235430, наданої позивачем на вимогу суду, поточний показник лічильника 30 квітня 2018 року, 30 листопада 2019 року, 31 грудня 2019 року становив - 422, 000, 31 січня 2020 року показник лічильника становив - 693, 000 /а.с.61/.

Як вбачається з інформації про нарахування за послугу з централізованого опалення/послугу з постачання теплової енергії, наданої позивачем з листопада 2018 року по жовтень 2019 року відповідача не передавала покази лічильника.При цьому, попередній показник був «422, 000», а перший наданий - «422, 000» /а.с.58, 59/.

Правовідносини пов`язані зі стягненням заборгованості з житлово-комунальних послуг, а також стягнення заборгованості з спадкоємців врегульовані Цивільним кодексом України ( далі ЦК України). Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» ( далі Закон ).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч.1 ст. 901 ЦК України).

Відповідно до ч.4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.

В порядку визначеному ч.2 ст. 625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З наведених норм чинного законодавства вбачається, що правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. А виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

В порядку п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з централізованого водопостачання, централізованого водовідведеннявідносяться до комунальних послуг.

Виходячи з визначення наданим у п.п.2,6,13 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) може бути індивідуальний або колективний споживач. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Частиною 3 цієї статті також визначено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 12 цього Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Згідно з ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21 липня 2005 р. № 630 (далі - Правила).

Відповідно до п. 18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Обов`язок споживача своєчасно надавати виконавцю комунальних послуг показання лічильника передбачений ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Відповідно до п. 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) - за нормативами (нормами) споживання з подальшим перерахунком відповідно до п. 18 цих Правил.

У разі відсутності інформації про показання вузлів обліку та/або недопущення споживачем виконавця або іншої особи, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, до відповідного вузла обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії для зняття показань після закінчення тримісячного строку з дня недопуску виконавець комунальної послуги зобов`язаний здійснювати розрахунки з такими споживачами як із споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку.

Після відновлення надання показань вузлів обліку такими споживачами виконавець відповідної комунальної послуги або інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, зобов`язані провести перерахунок із споживачем, а для вузлів розподільного обліку - з усіма споживачами будівлі.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК ).

В порядку ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З наведених обставин справи вбачається, що позивачем надаються послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_2 . Вказане житлове приміщення належить відповідачу і відповідач є споживачем наданих послуг

Як вбачається з розрахунку заборгованості ,інформації про нарахування за послугу з централізованого опалення/послугу з постачання теплової енергії, наданих позивачем, у листопаді 2018 року заборгованість відповідача складала 1520, 88 грн, у грудні 2018 року - 5994, 21 грн, у січні 2019 року - 10087, 59 грн, у лютому 2019 року - 15176, 45 грн, у березні 2019 року - 17383, 90 грн, у квітні 2019 року - 18391, 57 грн, з травня 2019 року по жовтень 2019 року заборгованість не нараховувалась.

Разом з тим, з довідки передачі показників лічильника ULTRAHEAT T230 №68235430, наданої позивачем на вимогу суду, поточний показник лічильника 30 квітня 2018 року, 30 листопада 2019 року, 31 грудня 2019 року становив - 422, 000, 31 січня 2020 року показник лічильника становив - 693, 000, тобто фактично за період з листопада 2018 року по грудень 2019 року показник по вказаному вище лічильнику становив - 422, 000, тобто відповідач не використовувала послуги з теплової енергії, проте борг був нарахований.

Щодо доводів апеляційної скарги позивача відносно того, що плата за послуги з теплової енергії за період з листопада 2018 року по жовтень 2019 року здійснювалась у відповідності до Правил, затверджених Постановою КМУ №630, вказує наступне.

Відповідно до п. 12 вказаних Правил, споживачі, які не передали показання квартирних засобів обліку теплової енергії оплачують таку послугу пропорційно опалювальної площі.

Разом з тим, відповідно до ст.11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» після відновлення надання показань вузлів обліку такими споживачами виконавець відповідної комунальної послуги або інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, зобов`язані провести перерахунок із споживачем.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було здійснено перерахунок заборгованості відповідачу після того як вона у жовтні 2019 року передала покази лічильника. Тобто, з наведеного випливає, що після відновлення надання показань споживачем або контрольного зняття показань виконавцем, виконавець мав здійснити перерахунок обсягів наданих послуг такому споживачу та перерозподіл обсягів наданих послуг усім споживачам будинку, квартири яких не оснащені індивідуальними лічильниками тепла. При цьому такі дії мали бути вчинені виконавцем без звернення споживача.

Будь-яких доказів, які б свідчили про контрольне зняття показань вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії в квартирі відповідача, як це передбачено ст.11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», позивач не надав.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції надана вірну оцінку доказам, що були предметом дослідження в судовому засіданні суду першої інстанції, ним повно і об`єктивно з`ясовані дійсні обставини справи, перевірені доводи і заперечення сторін зібраними у справі доказами, яким надана належна правова оцінка. Оскаржуване рішення постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 травня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: О.В. Желепа

Н.В. Поліщук