2/465/259/25
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

30.07.2025 року м.Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі головуючого судді Ванівського Ю.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін в м. Львові позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Хоум Серв» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за надання послуг,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 05.11.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Хоум Сервіс» (Управляюча компанія) та власником квартири АДРЕСА_1 , в особі ОСОБА_1 (Споживач) укладено договір №73/0511-19 від 05.11.2019 року про надання послуг з управління та утримання будинків і споруд, прибудинкових територій.

Відповідно до Довідки за період січень 2021 р. липень 2023 р. ОСОБА_1 частково сплачував за послуги та станом на 20 листопада 2024 року основна заборгованість за послуги по утриманню будинку складають 8451, 03 грн. Оплата за комунальні послуги нараховувалось до серпня 2022 включно, так як з 01.09.2022 позивач достроково розірвав договір про надання послуг з управляння та утримання будинків та споруд, прибудинкових територій, про що було повідомлено споживачів.

Таким чином, період прострочення грошового зобов`язання становить 1363 дня, сума основного боргу складає 8 451,03 грн., інфляційне збільшення - 7 516,29 грн., штрафні санкції у вигляду 3% річних- 1 317,74 грн., пеня (у вигляді подвійної облікової ставки НБУ) 2 363,19 грн. Період прострочення грошового зобов`язання (пені) 367 днів., на загальну суму 19 64825 грн. Просить позовні вимоги задоволити.

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 24.01.2025 року справу прийнято до провадження суддею Ванівським Ю.М. та продовжено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Так, як вбачається з матеріалів справи, відповідачу скеровувалася копія ухвали Франківського районного суду м.Львова від 24.01.2025 року на адресу його зареєстрованого місця проживання АДРЕСА_2 , засобами поштового зв`язку рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №673, яке згідно трекінгу Укрпошти вручено одержувачу 15.06.2025 року.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України до суду не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Тому суд вважає, що слід згідно ст.280 ЦПК України, слід проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 05.11.2019 року між ТзОВ «Хоум Серв» та ОСОБА_1 було укладено договір №73/0511-19 про надання послуг з управління та у тримання будинків і споруд, прибудинкових територій.

За п. 2.1. Договору, у відповідності до умов даного договору управляюча компанія надає споживачу послуги по управлінню житловим будинком і прибудинковою територією, а також надає послуги зі сприяння в забезпеченні якісного та своєчасного отримання споживачем послуг утримання, визначених цим Договором, шляхом отримання від споживача оплати згідно тарифу для постійних складових або відшкодування Управляючій компанії вартості змінних складових та перерахування отриманих коштів виконавцем послуг. Споживач приймає надані послуги та своєчасно їх оплачує відповідно до діючих тарифів та умов Договору.

За п.2.2 управляюча компанія забезпечує кваліфіковане, якісне, гарантоване обслуговування житлового фонду, його технічного обладнання, дотримання санітарного стану прибудинкових територій для створення споживачу належних умов для проживання в житловому будинку АДРЕСА_3 .

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 06.11.2024 року, власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 .

Згідно ч.2 ст.382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги`передбачено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги`споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги`ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Згідно із частиною першою статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги`надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку;поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Частинами 1, 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів того, що відповідач не користується послугами позивача по управлінню житловим будинком і прибудинковою територією або уклав договір з іншим виконавцем послуг.

Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Згідно із статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частин першої та другої статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Аналіз положень статті 614 ЦК України дає підстави для висновку про те, що, установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов`язання,ЦК України покладає на неї обов`язок довести відсутність своєї вини.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року по справі №717/1323/16-ц (провадження №61-22244св18).

Проте, відповідач не довів належними та допустимими доказами відсутності своєї вини у порушенні зобов`язання з оплати вартості послуги, наданих позивачем.

Разом з тим, заперечень чи спростувань (у формі відповідних розрахунків) заборгованості відповідач не подав, іншого розрахунку суду не представлено, як і не доведено те, що невиконання зобов`язань по сплаті вартості отриманих послуг сталося не з його вини.

Згідно наданого представником позивача розрахунку заборгованості за утримання житла та комунальних послуг за період

Відтак, суд приймає як належний доказ та допустимий доказ розрахунок заборгованості, надаведений стороною позивача, так як вказаний розрахунок відповідачем не спростований.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість в розмірі 8 451, 03 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

В постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №922/175/18 зазначено, що нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних та інфляційні втрати не є неустойкою у розумінні ст.549 цього Кодексу.

Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та триває по цей час.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» до 29 грудня 2023 року було визначено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Ця постанова набрала чинності з дня її опублікування 06 березня 2022 року і застосовується з 24 лютого 2022 року.

Однак відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України №1405 від 29 грудня 2023 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг», яка набрала чинності 30 грудня 2023 року, підпункт 1 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» викладено у такій редакції: «Установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року № 285)».

Таким чином, з 30 грудня 2023 року заборона на нарахування штрафних санкцій, інфляційних нарахувань, процентів річних стосується виключно територій, де ведуться бойові дії (можливих бойових дій) або тимчасово окупованих територій.

Місто Львів не входило та не входить до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджених наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22 грудня 2022 року №309.

Таким чином, нарахування, передбачені ч.2 ст.625 ЦК України підлягають стягненню з відповідача у межах заявлених позовних вимог за період з 27.02.2021 по 23.02.2022, включно, та за період з 30.12.2023 по 20.11.2024, включно.

Підстави для стягнення на користь позивача інфляційних нарахувань та 3% річних у період з 24.02.2022 по 29.12.2023 включно відсутні, у зв`язку з дією відповідної заборони нарахування та стягнення відповідних сум постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 у редакції, що діяла по 29.12.2023.

Суд частково приймає як належний та допустимий доказ розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, наданий представником позивача, а саме погоджується з розрахунком інфляційних втрат за період з 27.02.2021 по 23.02.2022 року, які становлять 901 грн. 63 коп.

Сума боргу відповідача з 30.12.2023 по 20.11.2024 року становить 8 451 грн. 03 коп.

Натомість розмір інфляційних витрат за період з 30.12.2023 по 20.11.2024 становить 881 грн. 79 коп. (сукупний індекс інфляції = 100,40% ? 100,30% ? 100,50% ? 100,20% ? 100,60% ? 102,20% ? 100,00% ? 100,60% ? 101,50% ? 101,80% ? 101,90% = 110,434% (за період Січень 2024 - Листопад 2024). Інфляційні нарахування = 8 451,03 грн (сума боргу) ? 110,434% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 8 451,03 грн (сума боргу) = 881,79 грн.).

Враховуючи наведене, інфляційні втрати за періоди з 27.02.2021 по 23.02.2022 та 30.12.2023 по 20.11.2024 становлять 1 783 грн. 42 коп. (901,63 грн. + 881,79 грн.).

Натомість розмір 3% річних за період з 30.12.2023 по 20.11.2024 року становить 226 грн. 52 коп. (період розрахунку: з 30.12.2023 року по 31.12.2023 року - 2 дні [Проценти] = 8 451,03 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 2 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 1,39 грн.; період розрахунку: з 01.01.2024 року по 20.11.2024 року - 325 днів [Проценти] = 8 451,03 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 325 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 225,13 грн.

Таким чином, 3% річних за період з 27.02.2021 до 23.02.2022 та з 30.12.2023 по 20.11.2024 становить 534 грн. 71 коп.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Хоум Серв» інфляційні втрати в розмірі 1 783 грн. 42 коп. та 3% річних в розмірі 534 грн. 71 коп., а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача суму сплаченого судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме 1 171,05 грн.

На підставі наведеного, керуючись статтями 12, 13, 81, 89, 141, 263 - 265, 280 - 289 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Хоум Серв» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за надання послуг задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Хоум Серв» 8 451 (вісім тисяч чотириста п`ятдесят одну) гривню 03 копійки основного боргу та інфляційні втрати в розмірі 1 783 (одна тисяча сімсот вісімдесят три) гривні 42 копійки та 3% річних в розмірі 534 (п`ятсот тридцять чотири) гривні 71 копійку.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Хоум Серв» 1171 (одну тисячу сто сімдесят одну) гривню 05 копійок судового збору

В задоволенні інших вимог відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Повний текст рішення складено 30 липня 2025 року.

Сторони:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Хоум Серв», , адреса: 79000, м.Львів, вул. Липинського, 36/33;

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Ванівський Ю.М.