Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді Бенца К.К.,

при секретарі Майор Ю.В.

за участі:

представника позивача Ракущинець А.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород в режимі відео конференції цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_2 в особі уповноваженого представника ОСОБА_3 до Державного підприємства "Сетам", Приватного виконавця Ярошевського Д.А., ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Акціонерне товариство «Універсал банк» про визнання недійсним результатів електронних торгів та витребування майна,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 в особі уповноваженого представника ОСОБА_3 звернулася в суд з позовною заявою до Державного підприємства "Сетам", Приватного виконавця Ярошевського Д.А., ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Акціонерне товариство «Універсал банк» про визнання недійсним результатів електронних торгів та витребування майна.

Мотивуючи позовні вимоги, вказує на те, що 16 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Хриптою Олександром Олександровичем винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження на примусове виконання виконавчого листа N? 308/17525/13-ц виданого 16.07.2014р. про стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВТБ Банк» в особі відділення «Закарпатське» ПАТ «ВТБ БАНК» заборгованість за Договором про іпотечний кредит N? 0794 SK від 02.04.2008 р. у розмірі 220991,07 грн. та судовий збір у розмірі 2209, 91 грн.

Вказує, що 30 березня 2023 року виконавче провадження передано від приватного виконавця Хрипта О.О. до приватного виконавця Роман Р.М. 12 квітня 2023 року виконавче провадження передано від приватного виконавця Романа P.М. до приватного виконавця Ярошевського Д.А. 10 травня 2023 року приватним виконавцем Ярошевським Д.А. складено Постанову про опис та накладення арешту на майно - садового будинку та земельної ділянки. 26 травня 2023 року призначено суб?єкта оціночної діяльності - суб?єкта господарювання ФОП ОСОБА_5 .

Представник позивача зазначає, що відповідно до протоколу про проведені електронні торги від 25.07.2023р. №591842 виданого Державним підприємством "СЕТАМ", 25.07.2023 року проведено електронні торги з реалізації майна по лоту №531256, а саме: 1/2 частка садового будинку загальною площею 17,9 кв.м. та 1/2 частка земельної ділянки для індивідуального садівництва площею 0,0548 га., кадастровий номер: :11:010:0170, що знаходиться за адресою: Закарпатська обл., Ужгородський р-н., с. Оноківці, садове товариство "Меблевик". Переможцем електронних торгів визнано: ОСОБА_1 , паспорт серії/номер: НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 . Майно придбане за ціною 63 860,00 гривень.

Представник позивача вказує, що дане майно належить позивачу:

- 1/2 частка садового будинку належить боржнику на підставі договору дарування N? 300 від 14.07.2017, Приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Данюк Л.В.

- 1/2 частка земельної ділянки належить боржнику на підставі договору дарування N? 299 від 14.07.2017, Приватний нотаріус ужгородського міського нотаріального округу Данюк Л.В.

Зазначає, що за результатами проведених торгів приватним виконавцем 08.08.2023р. складено Акт про проведені електронні торги, за яким відповідно до протоколу про проведені електронні торги від 25.07.2023 N? 591842 виданого Державним підприємством "СЕТАМ" переможцем визнано: ОСОБА_1 за ціною 63 860,00 гривень.

Представник позивача вважає, що при проведенні торгів організатором торгів та приватним виконавцем порушено вимоги законодавства щодо його проведення, а саме: не здійснено виділу майна для його подальшого продажу; не проведено оцінку майна належним чином; не повідомлено позивача про призначення торгів; організацію торгів проведено не у відповідності до законодавства.

Позивач зазначає, що в порушення приписів чинного законодавства, приватним виконавцем не забезпечено повідомлення боржника щодо здійснення оцінки належного йому майна, а організатором торгів не здійснено повернення заявки на реалізацію майна через неповноту заповнення заявки.

Представник позивача зазначає, що процедура набуття майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто забезпеченні переходу права власності на майно боржника на яке звернуто стягнення до покупця учасника прилюдних торгів та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах , тобто є правочином, різновидом договору купівлі-продажу. І такий правочин підлягає визнанню недійсним судом, внаслідок недодержання в момент їх вчинення вимог статтей 203 та 215 ЦК України, оскільки він вчинений з порушеннями законодавства України.

З посиланням на викладене просить суд: визнати недійсними проведені 25.07.2023р. державним підприємством "СЕТАМ" електронні торги, оформлені Протоколом №591842 проведення електронного аукціону (торгів), з реалізації арештованого нерухомого майна: 1/2 частка садового будинку загальною площею 17,9 кв.м. та 1/2 частка земельної ділянки для індивідуального садівництва площею 0,0548 га., кадастровий номер: :11:010:0170, що знаходиться за адресою: Закарпатська обл., Ужгородський р-н., с. Оноківці, садове товариство "Меблевик"; Витребувати від ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1/2 частки садового будинку загальною площею 17,9 кв.м. та 1/2 частки земельної ділянки, к/н :11:010:0170, площею 0,0548 га, за адресою: Закарпатська обл., Ужгородський р-н., с. Оноківці, садове товариство "Меблевик".

06.06.2024 року через систему « Електронний суд» від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого останній зазначив, що вказаний позов, він повністю заперечує, оскільки вважає, що всі викладені в ньому факти, обставини, обгрунтування та мотивація повністю суперечать реальній дійсності та чинному законодавству, яке регулює спірні правовідносини, позивач намагається на свій лад перекручувати та трактувати норми законодавства, а також використовувати норми законодавства що не стосуються розгляду даної справи.

Вважає, що позивач покликається на обставини, які взагалі не відповідають дійсності та нічим не підтверджуються. При цьому Позивач не наводить жодного належного та допустимого доказу своєї позиції, викладеної у його позовній заяві.

Відповідач зазначає, що позивач не надав документи на право власності на спірне майно.

Вказує, що позивач не надає жодних документів, що спростовують його ознайомлення з оцінкою майна та документів про те, що він повідомляв про зміну фактичного місця проживання чи місця перебування стягувача або кредитора.

Щодо того, що позивача не було повідомлено про призначення торгів, відповідач зазначає, що позивач визнає, що повідомлення про призначення торгів було публічно розміщено на загальнодоступному сайті 05.07.2023 та позивач самостійно міг про це дізнатися. Вважає, що якщо позивач і не був повідомлений, то намагався уникнути такого повідомлення, щоб в подальшому використати це на свою користь хоча про існування заборгованості перед кредитором та наслідки такої заборгованості йому однозначно було відомо.

Відповідач вказує, що окрім цього в описі даного майна виставленого на продаж на аукціоні було розміщено наступне повідомлення: Ознайомлення у зберігача ОСОБА_2 , тел. НОМЕР_3 , а також щодо іншої частини цієї земельної ділянки Ознайомлення у зберігача ОСОБА_4 , тел. НОМЕР_3 та відповідач ОСОБА_1 особисто приймав участь в обох аукціонах та телефонував до обох осіб виставлених як зберігач, аби повідомити їх про проведення торгів та дізнатися стан майна.

Вважає, що посилання позивача на п.6 ст. 137 ЗК України немає змісту оскільки по факту і юридично має місце продаж майна що перебувало у власності фізичних осіб та підлягало для реалізації шляхом публічних торгів арештованого майна, на підставі наступних норм Закону України Про виконавче провадження.

З посиланням на викладене просив суд відмовити у задоволенні даної позовної заяви у повному обсязі.

11.06.2024 року від відповідача приватного виконавця Ярошевського Д.А. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого зазначив, що з позовом не погоджується та заперечує проти його задоволення з огляду на наступне.

Зазначає, що 14.04.2023 року ним було прийнято до подальшого виконання виконавче провадження №67521185 з примусового виконання виконавчого листа №308/17525/13-ц виданого 16.07.2014 року Ужгородським міськрайонним судом яке було відкрите приватним виконавцем Хрипта О.О.

Вказує, що 13.04.2023 року постанову про прийняття виконавчого провадження від 12.04.2023 року ВП №67521185 було надіслано в тому числі боржнику ОСОБА_2 за адресою, що зазначена у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_2 ( поштове відправлення №900).

Відповідач зазначає, що згідно інформаційної довідки було встановлено, що за боржником було зареєстровано на праві власності 1/2 частка садового будинку за адресою: Закарпатська обл., Ужгородський р-н., с. Оноківці, садове товариство "Меблевик" та 1/2 частка земельної ділянки кадастровий номер: :11:010:0170, що знаходиться за адресою: Закарпатська обл., Ужгородський р-н., с. Оноківці, садове товариство "Меблевик". Вказує, що 09.05.2023 року ним було здійснено виїзд за адресою: обл., Ужгородський р-н., с. Оноківці, садове товариство "Меблевик" та винесено постанову про опис та арешт майна боржника від 09.05.2023 року ВП №67521185, згідно якого накладено арешт на вищезазначене майно. Вказує, що при винесенні постанови боржник ОСОБА_2 була відсутня, тому постанова була надіслана їй поштовим зв`язком за адресою, що зазначена у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_2 (поштове відправлення №080), яку боржник ОСОБА_2 отримала 16.05.2023 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Одночасно, 09.05.2023 року під час проведення виконавчих дій (опису частки садового будинку та частки земельної ділянки) боржнику залишено за адресою де проводились вищевказані виконавчі дії, виклик приватного виконавця від 09.05.2023 року за №01-29/4036/23.

Зазначає, що 26 травня 2023 року ним у відповідності до ст.20 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про призначення суб?єкта оціночної діяльності-субекта господарювання для участі у виконавчому провадженні, а саме для визначення вартості: 1/2 частки садового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , разом з 1/2 часткою земельної ділянки, що знаходиться за адресою Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оноківці, садове товариство "Меблевик", кадастровий номер: :11:010:0170.

30.05.2023 року постанову про призначення суб?єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 26.05.2023 року ВП N? 67521185 у відповідності до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» надіслано, в тому числі, боржнику ОСОБА_2 за адресою, що зазначена у виконавчому документі, а саме АДРЕСА_2 (поштове відправлення N? 303).

Зазначає, що 04 липня 2023 року на адресу приватного виконавця надійшов висновок про вартість майна боржника, а саме 1/2 частки садового будинку, що знаходиться за адресою Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оноківці, садове товариство "Меблевик" разом з 1/2 часткою земельної ділянки, що знаходиться за адресою Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оноківці, садове товариство "Меблевик" , кадастровий номер::11:010:0170.

Того ж дня 04.07.2023 року приватним виконавцем у відповідності до ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» сторонам виконавчого провадження направлено повідомлення за №01-29/6465/23 про результати визначення вартості арештованого майна з копією висновку про вартість арештованого майна від 30.06.2023 року (боржнику ОСОБА_2 надіслано за адресою, що зазначена у виконавчому документі, а саме АДРЕСА_2 . (поштове відправлення N? 844).

Виконавець зазначає, що 05.07.2023 року ним через особистий кабінет в системі електронних торгів арештованого майна була сформована та надіслана по реалізацію арештованого нерухомого майна, а саме: 1/2 частка садового будинку за адресою: АДРЕСА_3 та 1/2 частка земельної ділянки кадастровий номер: :11:010:0170, що знаходиться за адресою: Закарпатська обл., Ужгородський р-н., с. Оноківці, садове товариство "Меблевик".

Вказує, що 19.07.2023 року було винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника, згідно якої звернуто 1/2 частки садового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , разом з 1/2 часткою земельної ділянки, що знаходиться за адресою Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оноківці, садове товариство "Меблевик", кадастровий номер: :11:010:0170 (дана постанова надіслана боржнику ОСОБА_2 згідно поштового відправлення № 924 від 19.07.2023 року на адресу АДРЕСА_2 ).

В результаті проведених виконавчих дій та підготовці до реалізації на електронних торгах майна, згідно акту про проведені електронні торги від 07.08.2023 року реалізовано на електронних торгах 1/2 частки садового будинку, що находиться за адресою Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оноківці, садове товариство "Меблевик" разом з 1/2 часткою земельної ділянки, що знаходиться за адресою Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оноківці, садове товариство "Меблевик", кадастровий номер: :11:010:0170, переможцем електронних торгів визнано ОСОБА_1 , на підставі протоколу про проведені електронні торги від 591842, від 25.07.2020 року.

Відповідач вказує, що посилання позивача на те, що не виділена в натурі ідеальна частка у розмірі 1/2 частини садового будинку та земельної ділянки як окремий об?єкт цивільних прав, яка не набула статусу нерухомості, не відповідає істотній умові договору купівлі-продажу з прилюдних торгів, спростовується тим, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об?єктом цивільних прав, що може бути об?єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна.

Вказує, що дана позиція також викладена в Постанові Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі №641/2498/17 (провадження №61/18993св20).

Вважає, що твердження позивача про те, що організатором торгів та приватним виконавцем порушено вимоги законодавства з приводу «не проведено оцінку майна належним чином» є необґрунтованим та не відповідає дійсності.

Вказує, що 04.07.2023 року приватним виконавцем у відповідності до ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» боржнику в тому числі направлено повідомлення за N? 01-29/6464/23 про результати визначення вартості арештованого майна з копією висновку про вартість арештованого майна від 30.06.2023 року, боржнику ОСОБА_2 вказане повідомлення надіслано за адресою, що зазначена у виконавчому документі, а саме АДРЕСА_2 (поштове відправлення N?844).

Вважає, що твердження позивача, про те, що організатором торгів та приватним виконавцем порушено вимоги законодавства з приводу «не повідомлено позивача про призначення торгів» є необґрунтованим та не підлягає до врахування при прийнятті рішення зважаючи на те, що на організатора торгів не покладається обов`язок письмово повідомляти боржника у виконавчому провадженні про призначення торгів і подальший перебіг торгів, а також пересвідчуватися в отриманні таких повідомлень боржником. Дана позиція викладена в Постанові КЦС ВС від 20.09.2023 року справа №372/2894/17.

Вважає, що твердження позивача, про те, що організатором торгів та приватним виконавцем порушено вимоги законодавства з приводу «організацію торгів проведено не у відповідності до законодавства» є необґрунтованим та не відповідає дійсності.

Вказує, що належних та допустимих доказів того, що підготовчі дії з метою проведення електронних торгів, чи порушення організатором торгів порядку проведення електронних торгів, були допущені під час реалізації 1/2 частки садового будинку, що находиться за адресою Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оноківці, садове товариство "Меблевик", разом з 1/2 часткою земельної ділянки, що знаходиться за адресою Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оноківці, садове товариство "Меблевик", кадастровий номер: :11:010:0170 - позивачем не надано.

З посиланням на викладене просить суд відмовити в задоволенні позовної заяви у повному обсязі.

03.07.2024 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої зазначено, що позивач вважає, що відповідач не спростував доводів позивача та не підтвердив законність своїх дій. Фактично відзив на позов зводиться до опису направлень поштових повідомлень та загальних фраз про те, що організація торгів здійснена без порушень Закону, хоча такі порушення вказані конкретно.

Зазначає, що порушення приватним виконавцем було здійснено щодо незабезпечення повідомлення боржника щодо здійснення оцінка належного йому майна. Порушення організатора торгів здійснено щодо неповернення заявки на реалізації майна через неповноту заповнення заявки. Вказує, що приватний виконавець та організатор торгів під час здійснення примусової реалізації майна боржника порушили вимоги Закону України "Про виконавче провадження", що в подальшому вплинуло на законність проведення процедури реалізації арештованого майна та порушення прав та законних інтересів позивача як боржника в частині протиправного позбавлення його права власності на належне йому майно.

Позиція сторін справи :

У судовому засіданні представник позивача подану позовну заяву підтримав з підстав та мотивів зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив. Надав пояснення аналогічні викладеним у заявах. Просив суд задовольнити позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Зокрема вказав на те, що реалізація майна була здійснена у порядку чинного законодавства України. Зазначив, що садовий будинок не є житловим будинком, дане майно реалізовувалось двома частинами. Позивача повинні були повідомити про реалізацію арештованого майна в належний строк. Також вказав на те, що перед придбанням майна на аукціоні він телефонував Кочаник , щоб дізнатись про стан реалізованого майна, однак власник майна йому повідомив, що йому не відомо про реалізацію даного майна. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача ДП «СЕТАМ» в призначене судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надсилання судової повістки до електронного кабінету в системі «Електронний суд», що підтверджується довідками про доставку електронного документу в його електронний кабінет. Відзив до суду не надходив.

Відповідач приватний виконавець Ярошевський Д.А. в призначене судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом надсилання судової повістки до електронного кабінету в системі «Електронний суд» , що підтверджується довідками про доставку електронного документу в його електронний кабінет. Відзив до суду надходив.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог: Акціонерне товариство «Універсал банк» в призначене судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом надсилання судової повістки до електронного кабінету в системі «Електронний суд» , що підтверджується довідками про доставку електронного документу в його електронний кабінет.

Заяви, клопотання.

22.12.2023 року представник позивача подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

25.12.2023 року представник позивача подав до суду клопотання про приєднання квитанції про сплату судового збору.

22.04.2024 року представник позивача подав до суду заяву про проведення підготовчого судового засідання без їх участі.

22.04.2024 року представник позивача подав до суду заяву про відкладення розгляду справи.

27.05.2024 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції.

07.06.2024 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду відзив на позовну заяву.

11.06.2024 року відповідач приватний виконавець Ярошевський Д.А. подав до суду відзив на позовну заяву.

03.07.2024 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив.

03.07.2024 року відповідач приватний виконавець Ярошевський Д.А. подав до суду заяву про відкладення розгляду справи.

11.09.2024 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції.

13.09.2024 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду клопотання про долучення доказів.

17.10.2024 року відповідач приватний виконавець Ярошевський Д.А. подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

21.10.2024 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду клопотання про долучення доказів.

16.01.2025 року представник позивача подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

В ході розгляду справи проведені наступні процессуальні дії:

02.11.2023 року ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду позовну заяву залишено без руху;

28.12.2023 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду відкрито провадження та призначено справу до розгляду.

22.04.2024 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду закрито підготовче провадження по даній справі.

01.07.2024 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду задоволено клопотання про проведення судового засідання в режимі відео конференції.

Заслухавши вступне слово представника позивача, відповідача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5. даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи , а ч.6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору,з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Фактичні обставини справи:

Судом встановлено, що 16.11.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Хрипта О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67521185 на підставі виконавчого листа №308/17525/13-ц виданого 16.07.2014 року Ужгородським міськрайонним судом про стягнення солідарно з ОСОБА_4 (07.04.1982 р.), мешканця: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код: НОМЕР_4 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 мешканки АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 ) на користь ПАТ «ВТБ Банк» в особі відділення «Закарпатське» ПАТ «ВТБ БАНК» заборгованість за Договором про іпотечний кредит N? 0794 SK від 02.04.2008 р. у розмірі 220991,07 грн. та судовий збір у розмірі 2209, 91 грн.

Судом встановлено, що 30.03.2023 року приватним виконавцем Романом Р.М. винесено постанову про прийняття виконавчого провадження №67521185 з примусового виконання виконавчого листа №308/17525/13-ц виданого 16.07.2014 року Ужгородським міськрайонним судом на підставі ч.4 ст.25 ЗУ «Про виконавче провадження».

Судом встановлено, що 12.04.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Ярошевським Д.А. винесено постанову про прийняття виконавчого провадження №67521185 з примусового виконання виконавчого листа №308/17525/13-ц виданого 16.07.2014 року Ужгородським міськрайонним судом на підставі ч.4 ст.25 ЗУ «Про виконавче провадження».

Встановлено, що 13.04.2023 року постанову про прийняття виконавчого провадження від 12.04.2023 року ВП №67521185 було надіслано в тому числі боржнику ОСОБА_2 за адресою, що зазначена у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_2 ( поштове відправлення №900), що підтверджується списком №8435 згрупованих відправлень листів рекомендованих та квитанцією про надсилання №0072 від 13.04.2023 року.

Судом встановлено, що 09.05.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Ярошевським Д.А. в межах ВП №67521185 винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника та накладено арешт на: 1/2 частка садового будинку за адресою: Закарпатська обл., Ужгородський р-н., с. Оноківці, загальною площею 17,9 кв.м. та 1/2 частка земельної ділянки для індивідуального садівництва, реєстраційний/кадастровий номер: :11:010:0170, що знаходиться за адресою: Закарпатська обл., Ужгородський р-н., с. Оноківці, площею 0,0548 га., що належить боржнику ОСОБА_2 .

Під час складання постанови боржник ОСОБА_2 не була присутня. Виконавчі дії були проведені у присутності понятих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Встановлено, що 10.05.2023 року супровідним листом приватного виконавця Ярошевського Д.А. постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 09.05.2023 року ВП №67521185 було надіслано боржнику ОСОБА_2 за адресою, що зазначена у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_2 ( поштове відправлення №080), яке було вручено боржнику ОСОБА_2 16.05.2023 року, що стверджується розпискою в одержанні.

Судом встановлено, що 09.05.2023 року під час проведення виконавчих дій (опису частки садового будинку та частки земельної ділянки) боржнику залишено за адресою де проводились вищевказані виконавчі дії, виклик приватного виконавця від 09.05.2023 року за №01-29/4036/23 на 12.05.2023 року на 11 год. 00 хв..

Судом встановлено, що 26.05.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Ярошевським Д.А. у виконавчому провадженні №ВП 67521185 винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ФОП ОСОБА_5 .

Встановлено, що 30.05.2023 року постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 26.05.2023 року ВП №67521185 було надіслано в тому числі боржнику ОСОБА_2 за адресою, що зазначена у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_2 ( поштове відправлення №303), що підтверджується списком №11359 згрупованих відправлень листів рекомендованих та квитанцією про надсилання №0094 від 30.05.2023 року.

Як встановлено судом, 04.07.2023 року на адресу приватного виконавця надійшов висновок про вартість майна боржника від 30.06.2023 року.

Судом встановлено, що згідно висновку про вартість майна наданого оцінювачем ФОП ОСОБА_5 , вартість частки об`єкту оцінки: садовий будинок одноповерхових побудований з дерева, позначений в плані під літ.А, містить в собі одну кімнату загальною площею 17,90 кв.м.до будинку належать будівлі, споруди та прибудови: земельна ділянка площею 0,0548 га, кадастровий номер :11:010:0170, цільове призначення для індивідуального садівництва становить 62000,00 грн.

Встановлено, що 04.07.2023 року висновок про вартість майна наданого оцінювачем ФОП ОСОБА_5 від 30.06.2023 року було надіслано в тому числі боржнику ОСОБА_2 за адресою, що зазначена у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_2 ( поштове відправлення №844), що підтверджується списком №13410 згрупованих відправлень листів рекомендованих та квитанцією про надсилання №000095616 від 04.07.2023 року.

Судом встановлено, що 19.07.2023 року у межах ВП №675221185 приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Ярошевським Д.А. винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_2 .

Встановлено, що 19.07.2023 року постанову про звернення стягнення на майно боржника від 19.07.2023 року було надіслано в тому числі боржнику ОСОБА_2 за адресою, що зазначена у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_2 , що стверджується квитанцією про надсилання №0069 від 19.07.2023 року.

Відповідно до протоколу про проведені електронні торги від 25.07.2023 N? 591842 виданого Державним підприємством "СЕТАМ", 25.07.2023 року проведено електронні торги з реалізації майна по лоту N? 531256, а саме: 1/2 частка садового будинку загальною площею 17,9 кв.м. та 1/2 частка земельної ділянки для індивідуального садівництва площею 0,0548 га., кадастровий номер: :11:010:0170, що зняходиться за адресою: Закарпатська обл., Ужгородський р-н., с. Оноківці, садове товариство «Меблевик». Відповідно до протоколу про проведені електронні торги від 25.07.2023 №591842 виданого ДП «СЕТАМ» переможцем електронних торгів визнано: ОСОБА_1 . Майно придбане за ціною 63860,00 грн.

Судом встановлено, що згідно протоколу №591842 проведення електронного аукціону (торгів) від 25.07.2023 року переможцем аукціону (торгів) визнано ОСОБА_1 , ціна продажу: 63860,00 грн.

Судом встановлено, що 08.08.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Ярошевським Д.А. винесено акт про проведені електронні торги, згідно якого відповідно до ст. 61 закону України «Про виконавче провадження» передано на реалізацію: 1/2 частка садового будинку загальною площею 17,9 кв.м. та 1/2 частка земельної ділянки для індивідуального садівництва площею 0,0548 га., кадастровий номер: :11:010:0170, що зняходиться за адресою: Закарпатська обл., Ужгородський р-н., с. Оноківці, садове товариство "Меблевик" та належить на праві власності ОСОБА_2 . Відповідно до протоколу про проведені електронні торги від 25.07.2023 року №591842 виданого Державним підприємством «СЕТАМ», переможцем електронних торгів визнано: ОСОБА_1 . Майно придбане за ціною 63860,00 грн.

Судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №399569885 від 16.10.2024 року садовий будинок за адресою: Закарпатська обл., Ужгородський р-н., с. Оноківці, садове товариство «Меблевик» та земельна ділянка кадастровий номер :11:010:0170 за адресою: Закарпатська обл., Ужгородський р-н., с. Оноківці на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_1 , розмір частки .

Нормативно-правове обґрунтування :

Правовідносини між сторонами є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України та Порядком реалізації арештованого майна, затверджене Наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29.09.2016 р.

Предметом позовних вимог є визнання електронних торгів недійсними.

Правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця учасника електронних торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення електронних торгів, що передбачено пунктом 8 розділу X Порядку реалізації майна, та вказано, що акт про проведений електронний аукціон є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. Тобто вказаний акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, є договором.

З аналізу частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу.

Згідно із частиною першою статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару (частина перша статті 658 ЦК України).

Згідно із пунктом 4 розділу X Порядку реалізації арештованого майна після повного розрахунку переможця за придбане майно (у тому числі сплати податку на додану вартість та винагороди за організацію та проведення електронного аукціону) на підставі протоколу про проведення електронного аукціону та платіжного документа, що підтверджує сплату податку на додану вартість та додаткової винагороди за організацію та проведення електронного аукціону (у випадку, якщо майно реалізувалося за ціною, вищою стартової), виконавець протягом п`яти робочих днів складає акт про проведений електронний аукціон. Державний виконавець додатково затверджує акт про проведений електронний аукціон у начальника відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

В акті про проведені електронні торги зазначається така інформація: ким, коли і де проводився електронний аукціон; стисла характеристика реалізованого майна; прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи - переможця електронного аукціону, серія та номер документа, що посвідчує її особу, місце проживання (у разі якщо переможцем електронного аукціону є юридична особа, зазначаються її найменування, місцезнаходження та код за ЄДРПОУ); сума, внесена переможцем електронного аукціону за придбане майно; прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи (найменування юридичної особи) - боржника, її місце проживання (місцезнаходження); дані про правовстановлювальні документи, що підтверджують право власності боржника на майно; номер лота реалізованого майна; сума сплаченого переможцем електронного аукціону податку на додану вартість за ставками, визначеними Податковим кодексом України, ураховуючи фактичну ціну реалізації лота на аукціоні (у разі якщо боржник, майно якого реалізовано, є платником податку на додану вартість). (пункт 5 Розділу X Порядку реалізації арештованого майна).

Набуття майна за результатами електронного аукціону є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна є державна виконавча служба (виконавець) та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронного аукціону.

Наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29.09.2016 р. затверджено Порядок реалізації арештованого майна (далі - Порядок).

Згідно п. 2 розділу І Порядку реалізація майна здійснюється шляхом проведення електронних аукціонів або аукціонів за фіксованою ціною.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом,звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України регламентовано, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Стаття 41 Конституції України проголошує, щоКожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб,уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Порушене субєктивне право підлягає примусовому захисту способами, передбаченими частиною 2 статті 16 ЦК України. Зокрема, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним (п.2 ч.2 ст.16 ЦК України).

Отже, ураховуючи те, що відчуження майна з електронних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2024 року по справі № 587/2230/21 зазначив, що …«По своїй суті публічні торги мають бути найбезпечнішою підставою набуття майна, оскільки публічна процедура реалізації майна має гарантувати невідворотність результатів торгів та «юридичне очищення» майна, набутого у такий спосіб.

Процедура реалізації майна на прилюдних торгах полягає у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця-учасника прилюдних торгів за плату. Така процедура полягає в укладенні та виконанні договору купівлі-продажу. На підтвердження його укладення складається відповідний протокол, а на підтвердження виконання з боку продавця - акт про проведені прилюдні торги. Такі висновки сформульовані у пункті 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі №438/610/14-ц (провадження №14-577цс19).

Підставою для пред`явлення позову про визнання прилюдних торгів недійсними є наявність порушення норм закону при проведенні торгів водночас із порушенням прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює (див. постанову Верховного Суду від 24 вересня 2020 року у справі № 372/3161/18 (провадження № 61-86св20)).

У постанові Верховного Суду України від 24 жовтня 2012 року у справі № 6-112цс12 зроблено висновок, що дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 678/301/12 (провадження № 14-624цс18) зазначила, що правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 листопада 1999 року за № 745/4038.

Порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо, підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом.

Таким чином для вирішення питання про можливість визнання прилюдних торгів недійсними судом мають бути встановлені обставини які свідчать про наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів.

Відповідно до правових висновків, висловлених Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 21.11.2018 року у справі № 465/650/16-ц (провадження № 14-356цс18) та від 23.01.2019 року у справі № 522/10127/14-ц (провадження № 14-428цс18), правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, тобто правочин. Ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав, установлених частиною першою статті 215 ЦК України.

При цьому, підставою для визнання електронних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Порядком реалізації арештованого майна, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; повідомлення учасників торгів про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна тощо); правил, які регулюють сам порядок проведення торгів; правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів.

Відповідно до правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 18.11.2015 року у справі №6-1884цс15, від 13.04.2016 року у справі № 6-2988цс15 та від 22.02.2017 року у справі № 6-2677цс16, головною умовою, яку повинні встановити суди при вирішенні питання про визнання прилюдних торгів недійсними, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, тобто не тільки недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Тобто, для визнання судом електронних торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 17.02.2021 року у справі № 350/848/18.

В обгрунтування своїх вимог позивач вказує наступні порушення: Виконавцем не здійснено виділу майна для подальшого продажу, оцінку майна проведено неналежним чином, позивач не був повідомлений про призначення торгів, а саму організацію торгів проведено не у відповідності до законодавства.

Щодо посилань позивача на неможливість реалізації майна, а саме частки будинку та земельної ділянки без виділу такої частки виконавцем в натурі суд вказує на таке.

Відповідно до статті 355 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Спільна власність є різновидом права власності, що ускладнена множинністю суб`єктів. Крім того, специфіка правовідносин спільної власності полягає в єдності об`єкта права власності відносно зазначеної множинності суб`єктів такого права.

Відповідно до статті 177 ЦК України частка у праві спільної власності є об`єктом цивільних прав.

Так, частиною 1 статті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

З урахуванням наведеного, правовий режим спільної власності може передбачати визначення часток кожного із співвласників у праві спільної власності (спільна часткова) або відсутність такого визначення у праві спільної власності (спільна сумісна). Згідно з наведеним критерієм спільна власність поділяється на спільну часткову і спільну сумісну.

Розмір часток у праві спільної часткової власності вважається рівним. При цьому, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

За змістом статті 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Відповідно до положень частини другої статі 366 ЦК України кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Правовий аналіз положень статей дає підстави для висновку, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав та на неї кредитором може бути звернуто стягнення у рахунок погашення боргу шляхом вимоги продажу цієї частки з публічних торгів.

Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (LUPENI GREEK CATHOLIC PARISH AND OTHERS v. ROMANIA, № 76943/11, § 123, ЄСПЛ, від 29 листопада 2016 року). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (S.W. v. THE UNITED KINGDOM, № 20166/92, § 36, ЄСПЛ, від 22 листопада 1995 року).

Поняття «визначення частки» і «виділення частки в натурі» є різними за своїм змістом правовими поняттями, а частиною шостою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» 1999 (частина шоста статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції є тотожною) передбачена лише необхідність визначення частки боржника у спільному майні, якщо така частка не визначена.

Як підсумок - частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним ( приватним ) виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний ( приватний ) виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні.

Означений висновок міститься в поставнові Великої Палати Верховного суду від 15 січня 2020 року у справі № 367/6231/16 (провадження № 14-529цс19).

Таким чином суд не вбачає наявність порушень в діях приватного виконавця, щодо передачі на реалізацію з прилюдних торгів частки житлового будинку та частки земельної ділянки без виділу їх в натурі, так як на момент передачі майна на прилюдні торги розмір часток був визначений та зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Щодо повідомлень позивача про оцінку майна суд виснує наступне:

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї (далі - Конвенція), згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини (стаття 10 ЦПК України).

Під час вирішення цивільного спору суд у межах своїх процесуальних повноважень та в межах позовних вимог установлює зміст (правову природу, права та обов`язки) правовідносин сторін, які випливають зі встановлених обставин, та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець вказує саме на «норму права», що є значно конкретизованим, ніж закон. Більш того, керуючись положеннями ЦПК України, така функціональність суду має імперативний характер. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходить своє відображення в судовому рішенні, зокрема в його мотивувальній і резолютивній частинах.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Тлумачення змісту як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) за своєю суттю є нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, під час тлумачення норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Згідно з частинами першою, другою статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом проведення електронних аукціонів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних аукціонів визначається Міністерством юстиції України.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і стаття 650 ЦК України, такий спосіб реалізації майна, як його продаж на електронних аукціонах і відсилають до інших нормативно-правових актів, якими повинен визначатися порядок проведення електронних аукціонів з реалізації арештованого майна.

Відповідно до наведених правових норм виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення електронних аукціонів (у тому числі й оцінку майна), а самі електронні аукціони з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими виконавча служба ( виконавець) укладає відповідний договір.

Згідно з пунктом 1 Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, в редакції, чинній на час проведення електронного аукціону, електронний аукціон - продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних аукціонів, за яким його власником стає учасник, який під час аукціону запропонував за нього найвищу ціну.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 (провадження № 12-35гс21) дійшла висновку про те, що, з огляду на правову природу процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, проведення процедури прилюдних торгів є правочином.

Такий висновок узгоджується й з нормами статей 650, 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах, публічних торгах та визначають, що до таких договорів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

У правовій доктрині сформульовано точку зору, згідно з якою продавцем майна, яке реалізується з торгів у межах виконання рішення суду, є власник майна, оскільки саме його майно продається; держава не переносить на себе право власності на це майно і діє в зазначеному випадку від імені власника-боржника.

Таким чином, з аналізу змісту статей 203, 215, 650, 655 і 656 ЦК України, положень Порядку реалізації арештованого майна вбачається, що: реалізація майна на електронному аукціоні полягає у продажі майна, за яким продавцем відчужуваного майна є боржник, переможець електронного аукціону виступає покупцем, а особами, які мають право примусового продажу такого майна, є державна виконавча служба (приватний виконавець) та організатор електронних торгів; складання за результатами проведення електронного аукціону акта проведення електронного аукціону є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на електронному аукціоні, тобто є правочином.

Такий висновок Верховний Суд виклав у постанові від 03 червня 2024 року у справі № 587/2230/21 (провадження № 61-5981сво23).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 367/6231/16-ц (провадження № 14-529цс19) зазначено, що для застосування наслідків недотримання вимог закону під час вирішення спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог законодавства під час проведення електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів. Подібний за змістом висновок також викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 554/154/22 (провадження № 14-24цс24).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає встановленню допущення порушень під час вчинення виконавчих дій щодо реалізації нерухомого майна з електронного аукціону, чи вплинули такі порушення на результати електронного аукціону та чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду (боржника).

Звертаючись до суду з позовом, Позивач обґрунтовувала свої вимоги тим, що приватний виконавець під час виконавчого провадження допустив порушення законодавчих вимог щодо порядку реалізації належного їй нерухомого майна на електронних торгах, чим істотно порушено її права як сторони виконавчого провадження, а саме, що її не повідомили про проведення опису спірної нерухомості; не направляли постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності, а також звіт про оцінку вартості нерухомого майна.

З матеріалів справи убачається що 12 квітня 2023 року приватний виконавець Ярошевський Д.А. прийняв постанову про прийняття виконавчого провадження №67521185, яку надіслав ОСОБА_2 за адресою, що зазначена у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_2 (Поштове відправлення №900).

09 травня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Ярошевським Дмитром Андрійовичем, здійснено виїзд за адресою Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оноківці, садове товариство «Меблевик» та у відповідності до статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 09.05.2023 року ВП № 67521185, згідно якої описано та накладено арешт на: 1/2 частка садового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , та 1/2 частка земельної ділянки, що знаходиться за адресою Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оноківці, садове товариство "Меблевик", кадастровий номер: :11:010:0170, що належали боржнику ОСОБА_2 .

10.05.2023 року Постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника надіслано ОСОБА_2 за адресою, що зазначена у виконавчому документі, а саме АДРЕСА_2 (поштове відправлення № 080), яку боржник ОСОБА_2 отримала 16.05.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ( копія наявна в матеріалах справи)

30.05.2023 року постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні надіслано, в тому числі, боржнику ОСОБА_2 за адресою, зазначена у виконавчому документі, а саме АДРЕСА_4 (поштове відправлення № 303).

04 липня 2023 року на адресу приватного виконавця надійшов висновок про вартість майна боржника.

Того ж дня 04.07.2023 року приватним виконавцем направлено повідомлення за № 01-29/6465/23 про результати визначення вартості арештованого майна з копією висновку про вартість арештованого майна від 30.06.2023 року (боржнику ОСОБА_2 надіслано за адресою, що зазначено виконавчому документі, а саме АДРЕСА_2 (пошт. відправлення № 844).

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

У частині п`ятій цієї статті зазначено, що на підставі письмової заяви учасника виконавчого провадження документи виконавчого провадження можуть надсилатися адресатам каналами факсимільного зв`язку, електронною поштою або з використанням інших засобів зв`язку.

Документи виконавчого провадження, надіслані каналами факсимільного зв`язку, електронною поштою або з використанням інших засобів зв`язку, вважаються врученими, за наявності належного підтвердження їх одержання адресатами.

Відповідно до частини п`ятої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Таким чином суд вважає, дії приватного виконавця при здійсненні виконавчих дій щодо передачі частки майна боржника на реалізацію відповідали наведеним вимогам закону, порядок здійснення виконавчих дій і строки направлення документів виконавчого провадження приватним виконавцем дотримані, а отже, він діяв в межах наданих йому повноважень, в порядок та у спосіб, визначені діючим законодавством України.

Щодо аргументів представника позивача про відсутність інформації про надіслані приватним виконавцем боржнику листи на офіційному сайті ДП "Укрпошта" слід зазначити наступне.

Діючою, на момент відправлення виконавцем усієї поштової кореспонденції, редакцією правил Надання послуг поштового зв`язку, затвердженою Постновою КМУ №270 від 05.03.2009 року, а саме п.п.121-124, 128 було встановлено, що інформація в автоматизованій системі Укрпошти зберігається протягом шести місяців та протягом шести місяців Укрпошта надає можливість здійснити перевірку інформації щодо пересилання та вручення поштових відправлень за штрих кодовою інформацією поштового відправлення.

Щодо аргументації позивача щодо порушення процедури проведення торгів в частині повноти інформації заявки суд констатує, що порушень стосовно повідомлення боржника про проведення виконавчих дій під час розгляду справи не встановлено. Організатором торгів також перевірено заявку на вимоги діючого законодавства, та не виявлено недоліків. З огляну на вказане означений аргумент позивача не заслуговує на увагу, так як він грунтується на відсутності належного повідомлення боржника про виконавчі дії, чого судом не встановлено під час розгляду даної справи.

Щодо аргументів представника позивача про порушення приватним виконавцем та організатором торгів ч.6 ст. 137 Земельного кодексу України, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.6 ст. 137 Земельного кодексу України земельні торги проводяться не раніше 30 днів та не пізніше 45 днів з дня оприлюднення оголошення про проведення земельних торгів.

Статтею 134 Земельного кодексу України визначено обов`язковість продажу земельних ділянок державної чи комунальної власності або передачі їх у користування на конкурентних засадах (на земельних торгах).

Слід зазначити, що в даному випадку мав місце продаж майна, яке перебувало у власності фізичних осіб та підлягало для реалізації шляхом публічних торгів арештованого майна, на підставі наступних норм Закону України Про виконавче провадження.

Таким чином, нерухоме майно, яке є предметом даного позову не відноситься до земельних ділянок державної та комунальної власності.

При відчуженні приватної власності застосовуються норми цивільного права, які не передбачають обов`язкового оприлюднення оголошення про проведення торгів. У таких випадках порядок проведення торгів визначається домовленістю між продавцем та покупцем, і може включати різні форми, такі як відкритий аукціон, закриті торги або прямі переговори. Вимоги щодо обов`язкового оприлюднення оголошення про проведення торгів, як правило, стосуються закупівель, що здійснюються державними органами, підприємствами та установами за державні кошти. Таким чином, оскільки в даному випадку мова йде про продаж приватної власності, то порушення процедури оприлюднення оголошення про проведення торгів не має юридичних наслідків, оскільки це не є предметом регулювання закону про публічні закупівлі.

Що стосується вимоги про витребування від ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1/2 частки садового будинку загальною площею 17,9 кв.м. та 1/2 частки земельної ділянки, к/н :11:010:0170, площею 0,0548 га, за адресою: Закарпатська обл., Ужгородський р-н., с. Оноківці, садове товариство "Меблевик", суд констатує що, така вимога є похідною від основних позовних вимог про визнання недійсним результатів електронних торгів , які в ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження про порушення прав позивача з боку відповідачів, а відтак відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про витребування нерухомого майна.

Таким чином наведені позивачем підстави позову не знайшли належного підтвердження, а зазначені порушення не вплинули на результат електронних торгів, при цьому жодних інших порушень правил проведення електронних торгів, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження» та Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року за № 2831/5, не встановлено, а позивачем не доведено.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Згідно із ст.263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Верховний суд у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі №522/16724/16 (провадження №61-28810св18) зробив наступний правовий висновок: «обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

За своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Отже, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача».

Суд вважає, що позивачем не доведено належним чином обґрунтованість підстав позову, й, навпаки відповідачами повністю спростовані підстави позову.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`активному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог, а відтак в задоволенні позовних вимог слід відмовити з підстав та мотивів викладених вище.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргу ментів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України ,№ 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Щодо розподілу судових витрат

Частинами першою-другою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з встановлених вище обставин, суд не знаходить підстав для розподілу судових витрат, оскільки при відмові в задоволенні позовних вимог, відповідно до змісту вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ЗУ «Про виконавче провадження», Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, ст.ст. 4,5,12,13, 76,81,82,89,141,223,247,258,259,263-265, 268, 273,354, 355 ЦПК України , ст.ст.15, 16,57,60,203,215 , 655,656,657 Цивільного кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 в особі уповноваженого представника ОСОБА_3 до Державного підприємства "Сетам", Приватного виконавця Ярошевського Д.А., ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Акціонерне товариство «Універсал банк» про визнання недійсним результатів електронних торгів та витребування майна- відмовити.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Ужгородський міськрайонний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 );

Відповідач Державне підприємство "Сетам" (місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Стрілецька, 4-6. );

Відповідач Приватний виконавець Ярошевський Дмитро Андрійович (89600, Закарпатська область, м. Мукачево, вул. Садова, буд.25А, прим.8);

Відповідач ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_5 );

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Акціонерне товариство «Універсал банк» (місце знаходження: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, ).

Дата складання повного тексту судового рішення - 25.07.2025 .

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца