Справа № 183/1897/24
№ 2/183/790/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2025 року місто Самар Дніпропетровської області

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого-судді Дубовенко І.Г., за участю секретаря судового засідання Зозулі В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Самар Дніпропетровської області цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа приватний нотаріус Самарівського районного нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції Носенко Андрій Григорович, про визнання права власності в порядку спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , третя особа приватний нотаріус Самарівського районного нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції Носенко Андрій Григорович, про визнання права власності в порядку спадкування,

за участю позивача за первісним позовом ОСОБА_1 ,

представника ОСОБА_5 та ОСОБА_4 адвоката Олійник О.А., суд

у с т а н о в и в :

27 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у якому з урахуванням уточнень просить визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову зазначив, що ОСОБА_7 є його двоюрідною сестрою, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді спірної квартири. Він будучи єдиним спадкоємцем за законом який має право успадкувати вказане майно, просить визнати за ним право власності на вказане спадкове майно.

Відповідачем ОСОБА_2 відзиву не подано.

Відповідачем ОСОБА_3 відзиву не подано.

Відповідачем ОСОБА_4 відзиву не подано.

Відповідачем ОСОБА_5 відзиву не подано.

Відповідачем ОСОБА_6 відзиву не подано.

15 квітня 2024 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 поданий зустрічний позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , у якому просять визнати за кожною право власності по 1/6 частині на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 за правом представлення. В обґрунтування позову зазначили, що ОСОБА_7 є їхньою двоюрідною тіткою. Враховуючи що їхній батько ОСОБА_8 є двоюрідним братом померлої ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . То вони, як рідні діти двоюрідного брата померлої мають право на рівні з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (двоюрідні брат та сестра ОСОБА_7 ), за правом представлення успадкувати 1/3 частину спадкового майна порівну, тобто по 1/6 частині.

30 квітня 2024 року ОСОБА_1 поданий відзив на зустрічний позовом, у якому посилаючись на те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_9 не відповідають критеріям передбаченим ч. 3 ст. 1266 ЦК України просить відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Ухвалою суду від 01 березня 2024 року позовну заяву залишено без руху, наданий строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.

13 березня 2024 року у справі відкрите загальне позовне провадження та призначене підготовче провадження.

Ухвалою суду від 15 квітня 2025 року прийнято до спільного розгляду зустрічний позов.

15 квітня 2024 року ухвалою суду витребувано копії спадкової справи після смерті ОСОБА_7

21 жовтня 2024 року підготовче провадження у справі закрито.

Ухвалою суду від 29 квітня 2025 року витребувано з Самарівського відділу РАЦС повні витяги з державного реєстру актів цивільного стану пр. народження ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі та. посилаючись на ті ж підстави просив задовольнити їх у повному обсязі. Зазначив, що через те, що інші особи, що звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини не мають право успадкувати спірну квартиру, а він є єдиним спадкоємцем за законом після смерті, тому просить його позов задовольнити а у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Представник позивача за первісним позовом адвокат Єрмолаєва Я.В. первісний позов підтримала, а у задоволенні зустрічного просила відмовити. В обґрунтування позиції окрім підстав, зазначених у позові вказала, що відповідачі за первісним позовом не є спадкоємцями за законом, які разом із ОСОБА_1 мають право успадкувати майно, що залишилося після смерті ОСОБА_7 , а тому єдиним спадкоємцем за законом який має право на спадкування після смерті своєї двоюрідної сестри є ОСОБА_1 . ОСОБА_3 не надала жодного доказу, що вона є двоюрідною сестрою померлої, а позивачі за зустрічним позовом не мають право на спадкування, тому як двоюрідні племінники не входять до кола спадкоємців, що мають право на спадкування за правом представлення.

Відповідач за первісним та зустрічним позовами ОСОБА_2 у судовому засіданні позови не визнала, зазначила що вона мешкала останні п`ять років із ОСОБА_7 однією сім`єю, а тому вважала що право на спадкування за законом, як спадкоємець четвертої черги, у зв`язку з чим звернулася до нотаріальної контори з відповідною заявою. Судовим рішення їй було відмовлено у визнанні такого права. Щодо зустрічного позову, то вважає його обґрунтованим, тому як ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є двоюрідними племінницями померлої, їхній батько - двоюрідний брат померлої, однак він помер ще у 2015 році, а тому позивачі за зустрічним позовом, які своєчасно звернулися з заявами про прийняття спадщини мають право на спадкування за правом представлення.

Відповідач за первісним та зустрічним позовом ОСОБА_3 у судовому засіданні 23 червня 2025 року, зазначивши, що вона є також двоюрідною сестрою ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , як ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначила, що їй необхідна правова допомога, а також те що вона надасть документи, що підтверджують її родинні зв`язки з ОСОБА_7 , через що судовий розгляд відкладався. Однак у два останніх судових засідання ОСОБА_3 не з`явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена судом, про причини неявки не повідомила. Відзиву на позови не подала, будь-яких документів, в тому числі щодо родинних зв`язків з ОСОБА_7 не надала.

Представник відповідачів за первісним позовом ОСОБА_12 та ОСОБА_5 та позивачів за зустрічним адвокат Олійник О.А. первісний позов визнала частково, а саме в частині визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 за ОСОБА_1 в розмірі 1/3 частина, тому як ОСОБА_3 , яка також як і ОСОБА_13 маю той де ступінь юродства по відношенню до померлої а саме є двоюрідною сестрою, тобто має право на 1/3 частину спадкового майна. ОСОБА_12 та ОСОБА_5 є дітьми ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому вони мають право за правом представлення успадкувати частку, яка мала б належати їхньому батькові за життя, тобто 1/3 частина спадкового майна порівну по 1/6 частині. А тому вимоги ОСОБА_1 щодо визнання за ним права власності в розмірі 1/3 частини спірної квартири визнають, а позов своїх довірителів підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена судом, про причини неявки не повідомила, відзиву на позов не подала.

Третя особа приватний нотаріус Самарівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Носенко А.Г. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд, заслухавши осіб, що беруть участь у справі, дослідивши підстави первісного та зустрічного позовів, докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7 , про що Новомосковським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) складений відповідний актовий запис № 977 від 09.11.2020 року (а.с. 11).

Після смерті ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина у вигляді нерухомого майна, а саме: квартира АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину № 1-1532, виданого 07 жовтня 2015 року Новомосковською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області (а.с. 61-62).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є двоюрідним братом ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1 , витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть (а.с. 12-18).

ОСОБА_14 та ОСОБА_15 є дітьми ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 та двоюрідними племінниками ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвами про народження та шлюб ОСОБА_16 , свідоцтвами про народження та шлюб ОСОБА_17 , свідоцтва про народження ОСОБА_8 , свідоцтва про смерть ОСОБА_8 , свідоцтвом про смерть ОСОБА_18 , свідоцтвом про народження та одруження ОСОБА_19 , свідоцтвом про смерть ОСОБА_20 свідоцтвом про народження ОСОБА_7 , свідоцтвом про смерть ОСОБА_7 , витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с. 44-59).

З копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 вбачається, що у встановлений законодавством для подання заяв про прийняття спадщини шестимісячний строк з дня відкриття спадщини з заявами про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_7 звернулися: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 . Відповідно до відомостей наданим виконкомом Новомосковської міської ради ОСОБА_7 по день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_2 , разом з нею на день смерті ніхто не зареєстрований. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру вбачається, що ОСОБА_7 на випадок своєї смерті заповітів не складала (а.с. 105-115).

Через відсутність у надісланих на адресу суду матеріалах копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 відомостей щодо родинних зв`язків між ОСОБА_3 зі спадкодавцем, та ОСОБА_6 зі спадкодавцем, судом повторно було направлена копія ухвали про витребування повної копії спадкової справи після смерті ОСОБА_7 . На виконання повторно направленої копії ухвали про витребування доказів, нотаріусом надіслана копія спадкової справи ОСОБА_7 , яка надійшла до суду за вх.. 16501 від 23.04.2-025 року, яка не містить в собі відомостей родинних зв`язків ОСОБА_3 та ОСОБА_6 зі спадкодавцем. У зв`язку з чим судом витребувані з Самарівського РАЦС відповідні відомості.

Самарівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) за вих. № 1068/31,18-31 від 17 травня 2025 року, що надійшли до суду за вх. 20237 від 21.05.2025 на виконання ухвали суду від 29.04.2025 року повідомлено, що за відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актовий запис про народження на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 не виявлено.

Відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_6 суду не надано доказів родинних зв`язків зі спадкодавцем ОСОБА_7 померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 183/3146/21 від 26 вересня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш як п`ять років до відкриття спадщини відмовлено. Рішення набрало законної сили 16 січня 2024 року (а.с. 148-152).

Постановою нотаріуса від 18 січня 2024 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 на частину квартири по АДРЕСА_2 у зв`язку з тим, що спадкоємцем не наданий правовстановлювальний документ на спадкове майно. Вказаною постановою також зазначено, що з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 звернулися: 26 листопада 2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_3 .. 15 лютого 2021 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ; 14 квітня 2021 року ОСОБА_6 (а.с. 10).

Постановою нотаріуса від 21 березня 2024 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 на 1/3 частину квартири по АДРЕСА_2 . У постанові зазначено, що з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 звернулися: 26 листопада 2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_3 .. 15 лютого 2021 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ; 14 квітня 2021 року ОСОБА_6 ; у зв`язку з тим, що крім ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (як діти ОСОБА_8 ) також звернулася ОСОБА_6 , а тому частки кожного зі спадкоємців є рівними, тобто по 1/4 частині, то у видачі свідоцтва про право на спадщину у розмірі 1/3 частини відмовлено (а.с. 60).

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

За змістом ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Підставами звільнення від доказування відповідно до вимог ст. 82 ЦПК України є обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

За змістом статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, ст. 15 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Нормою ст. 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 ст. 41 Конституції України, визначено, що право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (ст. 1218 ЦК України).

Відповідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За правилами ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1233 Цивільного кодексу України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст. 1265 ЦК України 1. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. 2. У п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування.

Як було встановлено у судовому засіданні, жодних відомостей щодо родинних зв`язків між ОСОБА_3 та спадкодавцем ОСОБА_7 , а також між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 матеріали спадкової справи не містять як і не надані суду. А тому в судовому засіданні не знайшло підтвердження, що вказані особи можуть бути спадкоємцями будь-якої черги після смерті ОСОБА_7 .

ОСОБА_2 , яка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, посилаючись на те, що вона є спадкоємцем четвертої черги, як особа, яка проживала зі спадкодавцем не менш як п`ять років до відкриття спадщини також не є спадкоємцем за законом будь-якої черги, а судовим рішенням у справі № 183/3146/21 від 26 вересня 2023 року, яке набрало законної сили 16 січня 2024 року у задоволенні вимог про встановлення такого факту відмовлено.

В даному випадку, всі сторони висловили у передбаченому законом порядку волевиявлення щодо прийняття спадщини. При цьому, позивач за первісним позовом ОСОБА_1 є двоюрідним братом померлої ОСОБА_7 , в той час позивачі за зустрічним позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є родичами подальшого ступеню споріднення, тому як є двоюрідними племінниками померлої ОСОБА_7 . Вказані ступені споріднення підтверджені матеріалами справи, і під час розгляду справи сторонами не оспорювались.

Відтак, за умовами черговості саме ОСОБА_1 в даному випадку має переважне право на отримання спадщини.

Суд не може погодитись із доводами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо того, що вони мають рівні права із ОСОБА_1 на спадкування внаслідок наявного в них права представлення, з огляду на наступне.

Суд зазначає, що спадкування за правом представлення є особливим видом спадкування. За загальним правилом під спадкуванням за правом представлення розуміється особливий порядок закликання до спадкування спадкоємців за законом (та деяких інших осіб), коли одна особа у випадку смерті іншої особи, яка є спадкоємцем за законом, до відкриття спадщини нібито заступає її місце і набуває право спадкування тієї частки у спадковому майні, яку отримав би померлий спадкоємець, якби він був живий на момент відкриття спадщини. При цьому конструкція спадкування за правом представлення та умови здійснення такого виду спадкування передбачені статтею 1266 Цивільного кодексу України. Згідно вказаної норми матеріального закону внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Прабаба, прадід спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім дітям (бабі, дідові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Вищенаведений перелік, що визначений законодавцем, не включає в себе двоюрідну онуку як особу, яка має право на спадкування в порядку представлення. Законодавчі умови розширення такого переліку в порядку застосування судом власних дискреційних повноважень відсутні. А відтак в суду відсутні підстави для застосування при вирішення даного спору норм ст. 1266 ЦК України, у зв`язку із чим доводи сторони ОСОБА_4 та ОСОБА_5 із вказаного приводу судом відхиляються, як такі що не ґрунтуються на законі.

Суд вважає, що ОСОБА_1 прийняв спадщину після померлої ОСОБА_21 , оскільки 26.11.2020 року у передбачені ЦК України строки звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Водночас, постановою нотаріуса йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру, у зв`язку з тим, неподанням спадкоємцем документів на спадкове майно.

У положеннях п. 3.1 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13 роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

З огляду на викладене, а також враховуючи існування перешкод для оформлення у нотаріальному порядку спадкових прав ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про наявність підстав для захисту його прав, як спадкоємця, шляхом визнання права власності на спірну квартиру в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Аналіз вищенаведеного переконує суд в тому, що первісний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 81, 82, 141, 142, 223, 259, 263-265, 268, 272, 273, 274, 280-282 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа приватний нотаріус Самарівського районного нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції Носенко Андрій Григорович, про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , третя особа приватний нотаріус Самарівського районного нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції Носенко Андрій Григорович, про визнання права власності в порядку спадкування відмовити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 , електронна пошта: невідома)

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4 ; електронна пошта: відсутня).

Відповідач: ОСОБА_3 (РНОКПП невідомий, адреса місця реєстрації: АДРЕСА_5 ; електронна пошта: відсутня)

Відповідач: ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4 ; електронна пошта: відсутня).

Відповідач: ОСОБА_5 (РНОКПП невідомий, адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4 ; електронна пошта: відсутня).

Відповідач: ОСОБА_6 (РНОКПП невідомий, адреса місця реєстрації: АДРЕСА_6 ; електронна пошта: відсутня).

Третя особа: приватний нотаріус Самарівського районного нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) Носенко А.Г. (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_7 ).

Суддя І.Г.Дубовенко