Справа № 161/5026/25
Провадження № 2/161/2481/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 липня 2025 року м. Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Ковтуненка В.В.,
за участі секретаря судових засідань Камінського Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк цивільну справу № 161/5026/25 за позовною заявою ТзОВ «Фінансова компанія «Пінг-понг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ТзОВ «Фінансова компанія «Пінг-понг» звернулося до суду з вказаним позовом. Просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Пінг-понг» заборгованість за кредитним договором № 1820706 від 23 лютого 2020 року в сумі 19 800 гривень, з яких сума заборгованості за основною сумою боргу (за тілом кредиту) 6 000,00 гривень, сума заборгованості за відсотками 12 600,00 гривень, сума заборгованості за комісією 1 200,00 гривень та судові витрати з підстав, викладених в позовній заяві.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві та відповіді на відзив; не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомляв, від нього до суду не надходило відзиву та заяви про розгляд справи у його відсутності.
Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Розгляд справи проводиться судом на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів.
Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом при розгляді справи встановлено наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.
23 лютого 2020 року між ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1820706. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору ТзОВ «Мілоан» надало ОСОБА_1 кредит в сумі 6 000 гривень, на строк 30 днів. Процентна ставка за користування кредитом 2,0 % на добу. Комісія 20% від суми кредиту 1200 гривень, одноразово.
09 жовтня 2020 року між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу № 03/10. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору, ТзОВ «Мілоан» відступило право грошової вимоги, а ТзОВ «Діджи Фінанс» передало грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та набуло право вимоги, зокрема, до боржника ОСОБА_1 .
24 січня 2022 року між ТзОВ «Діджи Фінанс» та ТзОВ «Фінансова компанія «Пінг-понг» було укладено договір факторингу № 1/15. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору, ТзОВ «Діджи Фінанс» відступило право грошової вимоги, а ТзОВ «Фінансова компанія «Пінг-понг» передало грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та набуло право вимоги, зокрема, до боржника ОСОБА_1 .
Відповідно до рішення № 1778 єдиного учасника ТзОВ «Фінансова компанія «Пінг-понг», було змінено найменування товариства та затверджено наступне ТзОВ «Фінансова компанія «Солвентіс».
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
ОСОБА_2 свої зобов`язання за кредитним договором № 1820706 від 23 лютого 2020 року належним чином не виконала. В результаті чого, в неї, згідно розрахунку позивача, мається заборгованість перед ТзОВ «Фінансова компанія «Солвентіс» в сумі 19 800 гривень, з яких сума заборгованості за основною сумою боргу (за тілом кредиту) 6 000,00 гривень, сума заборгованості за відсотками 12 600,00 гривень, сума заборгованості за комісією 1 200,00 гривень, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Солвентіс».
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом було понесено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 гривень (а.с. 1). При цьому, суд прийшов до висновку про задоволення позову в повному об`ємі. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 гривень.
За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Судом достовірно встановлено, що позивачем - ТзОВ «Фінансова компанія «Солвентіс» заявлено про обов`язок понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката (у разі прийняття судом позитивного рішення п. 4.9 договору про надання правової допомоги № 43657029) в сумі 6 000 гривень.
При цьому, суд звертає увагу, що ні договір про надання правової допомоги № 43657029 від 01 листопада 2024 року, ні детальний опис робіт, виконаних адвокатом, ні акт про підтвердження факту надання правничої (правової допомоги) не містять жодних доказів щодо надання правової допомоги адвокатом саме щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 . Надані стороною позивача докази на підтвердження понесення витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката неможливо ідентифікувати як такі, що понесені саме у зв`язку із зверенням до суду з позовом саме до відповідача ОСОБА_2 .
Також суд звертає увагу, що всупереч п. 4.9 договору про надання правової допомоги № 43657029, положеннями акту про підтвердження факту надання правничої (правової допомоги) передбачено повну оплату послуг, наданих адвокатом при підписанні відповідного акту. Однак, доказів фактичного понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката до матеріалів справи не долучено.
У зв`язку з вищевикладеним, витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 гривень, не підлягають компенсації за рахунок відповідача.
А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному об`ємі та стягнення з відповідача на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Солвентіс» виниклої заборгованості та судових витрат по сплаті судового збору.
Керуючись ст. ст. 526, 1046, 1054 ЦК України, ст. ст. 10-18, 81, 141, 263-268, 280 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ТзОВ «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Суддя В.В. Ковтуненко