Справа № 158/1240/25
Провадження № 2/0158/539/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 липня 2025 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді - Корецької В.В.
за участю секретаря - Процик Л.В.
представника позивача Сікози В.О.
представника відповідача Попова В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про захист прав споживачів, -
в с т а н о в и в :
Представник ОСОБА_1 адвокат Сікоза В.О. звернувся до суду з позовом до АТ «Універсал Банк» про захист прав споживачів.
Позовні вимоги мотивує тим, що 03.08.2020 року між ОСОБА_1 та АТ «Універсал Банк» було підписано анкету заяву про надання банківських послуг, на підставі якої банком було надано позивачу споживчий кредит у розмірі 4000 грн. та відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 , до якого прив`язані банківські платіжні картки позивача.
Вказує, що банком невірно визначена заборгованість позивача, ОСОБА_1 не погоджувала нарахування процентів, сплати комісій, неустойки та інших платежів. Позивач не підписувала Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи. За відсутністю такого доказу не може бути достатньою підставою для покладання на позичальника обов`язків, які передбачені цими документами, в тому числі, і нарахування процентів та інших платежів.
Зазначає, що у анкеті-заяві позичальника нарахування процентів, пені та комісій не зазначено, не містить вона і строку повернення кредиту (користування ним). Відсутні достатні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовій формі ціну договору, а також відповідальність сторін, оскільки витяг з Умов та правил обслуговування рахунків фізичної особи, Тарифи, Паспорт споживчого кредиту «Картка монобанк», не містить підпису позивача, їх не можна розцінювати як частину кредитного договору між сторонами шляхом підписання анкети-заяви.
За таких обставин та без надання підтверджень про конкретні запропоновані ОСОБА_1 .. Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про відсоткову ставку за користування кредитом, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватись, як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Надані Банком Правила надання банківських послуг АТ «Універсал банк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору. До того ж, вони прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника.
У зв`язку із чим, представник позивача просить застосувати наслідки нікчемності договору про надання банківських послуг укладеного ОСОБА_1 , шляхом підписання Анкети-заяви №б/н від 03.08.2020 року, в частині сплати відсотків за користування кредитом, а саме зобовязати відповідача перерахувати розмір грошових коштів, які повинна сплатити позивач на користь відповідача нарахованих відсотків за користування кредитом та з урахуванням розміру перерахованих ОСОБА_1 коштів на повернення коштів, отриманих на підставі Анкети-заяви №б/н від 03.08.2020 року до договору про надання банківських послуг.
Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 07.05.2025 року було відкрито провадження в даній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні.
27.05.2025 року від представника відповідача до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, що представник позивача не довів незаконність дій банку та порушення будь-яких прав позивача, як споживача банківських послуг, оскільки ОСОБА_1 отримала платіжну картку, користувалася коштами в межах кредитного ліміту та взагалі банківськими послугами в межах даного договору, при укладенні вказаного змішаного договору здійснила відповідні маніпуляційні дії у мобільному додатку щодо ознайомлення із відповідними документами (умовами і правилами обслуговування), без вчинення яких, договір не був би укладеним. З огляду на повну безпідставність позовних вимог представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 20.06.2025 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Сікоза В.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Представник відповідача АТ «Універсал Банк» - Попов В.О. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити.
Заслухавши пояснення учасників справи, кожного зокрема, всебічно проаналізувавши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За змістом ст. 12 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданими учасниками справи.
Відповідно до вимог ст. 19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин.
Судом встановлено, що 03.08.2020 року між позивачем ОСОБА_1 та АТ «Універсал Банк» було укладено Договір про надання банківських послуг, на підтвердження чого сторони підписали анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг.
Згідно даної анкети заяви, ОСОБА_1 підтверджує, що остання разом з Умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monodank I Universal Bank, таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, що розміщенні за посиланням www.monobank.ua/terms; тарифами, що розміщенні за посиланням www.monobank.ua/rates, складають договір про надання банківських послуг ознайомлена.
Відповідно до змісту Анкети-заяви позивач ОСОБА_1 зазначила, що підписуючи цю анкету заяву власноручним підписом або цифровим власноручним підписом на екрані власного смартфону у Мобільному за стосунку monobank, вона просить відкрити поточний рахунок в АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_1 у гривні на її ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, зазначену у мобільному застосунку.
У разі виходу з пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів, на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,2% на місяць з першого дня користування кредитом.
У п.п. 3, 4 Анкети - заяви зазначено, що ОСОБА_1 підтверджує, що надані нею документи є чинними (дійсними) та наведені вище їх копії відповідають оригіналу та надана ОСОБА_1 інформація є правдивою. Засвідчує генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватися ним для вчинення правочинів та платіжних операцій.
Факт підписання вказаної Анкети-Заяви, яка долучена позивачем до позову, позивачем не заперечується.
З виписки по картці/рахунку № НОМЕР_1 від 15.05.2025 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 в період з 19.08.2020 року по 01.04.2025 року активно користувалася кредитними коштами за даний проміжок часу /а.с.148-155/.
У судовому засіданні також встановлено, що позивач ОСОБА_1 18.02.2025 року зверталася до відповідача із повідомлення про настання обставин непереборної сили, а також із повідомленням про надання оптимальних умов для погашення грошового зобов`язання /а.с.155 на звороті-156/.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту.
Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).
У статті 6 ЦК України визначено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
Згідно з приписами частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У частині першій статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За п. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Як вбачається із матеріалів справи, анкета-заява до договору про надання банківських послуг від 03.08.2020 року підписана позивачем ОСОБА_1 особисто.
Клієнт просила вважати наведений зразок її власноручного підпису або його аналоги (у тому числі її електронний підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті їй в Банку.
Також, Клієнт засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідальним їй відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення удосконаленого електронного підпису у мобільний додаток з метою засвідчення дій Клієнта згідно з Договором.
Згідно ч. 3 ст. 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
З наданої стороною відповідача виписки про рух коштів по картці позичальника вбачається, що позивач після отримання банківської картки активно користувався кредитними коштами.
Отже, як встановлено судом, умови кредитування позивач розуміла та погодила, інформацію стосовно наданих фінансових послуг в розумінні ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» отримала, про що свідчить її підпис в анкеті-заяві.
Згідно зі статтями 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
Отже, для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункту 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.
Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
За змістом частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною другою цієї статті передбачені загальні умови, додержання яких необхідно для чинності правочину, в тому числі: особа яка вчинила правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Представник позивача посилається на те, що анкета-заява не є кредитним договором, не містить необхідних умов, зокрема, щодо розміру кредитного ліміту та розміру та порядку нарахування відсотків, будь-яких інших документів між позивачем та банком укладено не було, позивача не було ознайомлено з усіма умовами надання кредиту, а, отже, кредитний договір має бути визнаний судом недійсним в частині нарахувань відсотків, пені та штрафних санкцій з застосуванням наслідків недійсності правочину.
Відповідно до статей 215-235 ЦК України особа, яка вважає, що її права, речові права порушені, має право звернутися до суду з вимогами про визнання правочину недійсним, вказавши конкретну підставу для визнання його недійсним.
В ЦК України закріплений підхід, при якому оспорюваність правочину конструюється як загальне правило. Навпаки, нікчемність правочину має місце тільки у разі, коли існує пряма вказівка закону про кваліфікацію того або іншого правочину як нікчемного. Оспорюваний правочин визнається недійсним судом, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом (частина третя статті 215 ЦК України). Правочин, недійсність якого не встановлена законом (оспорюваний правочин), породжує правові наслідки (набуття, зміну або припинення прав та обов`язків), на які він був направлений до моменту визнання його недійсним на підставі рішення суду. Оспорювання правочину відбувається тільки за ініціативою його сторони або іншої заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимог про визнання правочину недійсним (позов про оспорювання правочину, ресцисорний позов).
Натомість нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. Така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним». Нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, не створює юридичних наслідків, тобто, не «породжує» (змінює чи припиняє) цивільних прав та обов`язків. Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача.
За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. Під вимогами, яким не повинен суперечити правочин, мають розумітися ті правила, що містяться в імперативних приватноправових нормах.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року у справі № 740/3852/19 (провадження № 61-7745св21) зазначено, що: «відповідно до частини другої статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Однак, у випадку невизнання іншою стороною такої недійсності правочину в силу закону та за наявності відповідного спору вимога про встановлення нікчемності може бути пред`явлена до суду окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У такому разі суд своїм рішенням не визнає правочин недійсним, а лише підтверджує його недійсність у силу закону у зв`язку з її оспоренням та невизнанням іншими особами.
Такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Обставин, визначених частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України при розгляді цієї справи судом не встановлено.
В даному випадку, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, умови кредитування позичальник розумів та погодив, інформацію стосовно наданих фінансових послуг в розумінні ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» та ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» отримав.
Однією з обов`язкових умов визнання договору недійсним є порушення у зв`язку з його укладенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону, в суду немає правових підстав для задоволення позову.
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-94цс13 від 25 грудня 2013 року.
Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона розумно покладається на них. Ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів, а з метою ухилення від виконання зобов`язань, є неприпустимим (постанова Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).
Підписавши кредитний договір, що виражений у заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг, позивач погодивлася з усіма умовами, зазначеними у договорі від 03.08.2020 року. З даної дати позивач користувалася кредитними коштами та сплачувала відсотки.
Суд звертає увагу на те, що з моменту початку договору - 03.08.2020 року (дата укладення), жодних претензій до відповідача позивач не пред`являла, більше того, в подальшому, шляхом підписання оновлених (нових) заяв про приєднання до Умов та Правил надання послуг (заява про відкриття поточного рахунку в національній валюті від 18.03.2023 року, заява про відкриття поточного рахунку із спеціальним режимом використання в національній валюті від 03.01.2025 року, від 22.01.2025 року), фактично підтвердила свої кредитні правовідносини з банком.
Поряд з цим, слід зазначити, що позивач звернулася з відповідною анкетою-заявою до відповідача 03.08.2020 року та просила про надання їй банківських послуг. Тобто, позивач сама виявила бажання, щоб банк надав їй кредит, на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил. В подальшому, у свою чергу 05.05.2025 року позивач ОСОБА_1 після відмови їй у задоволенні повідомлень від 18.02.2025 року про настання обставин непереборної сили, а також про надання оптимальних умов для погашення грошового зобов`язання пред`явила цей позов та вказала, що умови кредитного договору є несправедливими, а відтак просила застосувати до нього наслідки нікчемності.
У вказаній поведінці позивача судом вбачаються ознаки недобросовісності та намагання ухилитися від виконання зобов`язань за договором.
За змістом ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач та її представник, кожен зокрема, не вказали, яким саме законом встановлено недійсність кредитного договору, укладеного з банком у формі анкети-заяви до договору про надання банківських послуг.
Отже, укладений сторонами кредитний договір не є нікчемним, банком та позичальником при його укладенні було досягнуто згоди щодо істотних умов договору, договір укладено у письмовій формі у відповідності до вимог чинного законодавства.
При цьому, суд звертає увагу на те, що позивачем ОСОБА_1 , станом на дату підписання анкети-заяви у мобільному додатку було отримано Умови і Правила з усіма додатками, отже остання володіла повною інформацією щодо надання банківських послуг та підтвердила, що ознайомлена і згідна з умовами цих документів, оскільки не здійснивши вищевказаних дій у мобільному додатку щодо ознайомлення із документами (отриманими примірниками) позивач не могла натиснути кнопку «Далі» (у мобільному додатку) та перейти до наступної дії, тобто до підписання (укладення) оспорюваного правочину.
За таких обставин, беручи до уваги те, що заявлені вимоги позивача (його представника) є недоведеними належними, допустимими та достатніми доказами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування наслідків нікчемності договору про надання банківських послуг у вигляді анкети-заяви від 03.08.2020 року, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», а у позові відмовлено, з відповідача судовий збір не стягується.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 7, 12, 13, 81, 141, 223, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в :
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про захист прав споживачів відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Представник позивача ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач Акціонерне товариство «Універсал Банк», адреса: м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, .

Представник відповідача адвокат Попов Віталій Олексійович, робоча адреса: м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19.

Суддя Ківерцівського районного суду В.В. Корецька

Повний текст рішення суду виготовлено 25.07.2025 року.