Провадження № 2/554/1029/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2025 року м. Полтава

Шевченківський районний суд м. Полтави у складі :

головуючого судді Материнко М.О.,

за участю секретаря судового засідання - Кашуби В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Шевченківського районного суду м. Полтава у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Полтави з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів у сумі 347 932, 75 грн. у якості збитків за порушення умов договору зберігання від 03.10.2021 року та стягнення усіх документально підтверджених судових витрат.

Позовна заява обґрунтована тим, що 03.10.2021 року ОСОБА_2 отримав на зберігання насіння соняшника від ОСОБА_1 у кількості 18 280 кг. строком на 3 місяці, про що було складено написану ОСОБА_2 розписку, але після спливу вказаного в розписці строку ОСОБА_1 зателефонував ОСОБА_2 та попросив повернути йому насіння соняшнику, оскільки він мав намір продати його, але ОСОБА_2 під різними приводами відмовлявся його повернути та врешті-решт повідомив, що продав його та чекає на переказ коштів, після чого обіцяв розрахуватися з ОСОБА_1 .

20.03.2023 року позивач направив на адресу відповідача рекомендованим листом письмову вимогу про повернення насіння соняшника, але вказану вимогу останній проігнорував.

14.06.2023 року позивач подав до Полтавського районного управління поліції, заяву про вчинення відповідачем кримінального правопорушення передбаченого ст. 190 КК України.

01.09.2023 року Полтавським РУП ГУНП в Полтавській області зареєстровано кримінальне провадження за № 0002406 за фактом шахрайських дій.

У ході розслідування даного кримінального провадження було відібрано пояснення у відповідача, з яких вбачається, що насіння соняшника позивача лежало у відповідача до кінця січня 2022 року.

Позивач вважає, що вказаний факт свідчить про те, що на даний момент його насіння соняшника у кількості 18 280 кг. відсутнє у відповідача. Позивач заперечив те, що відповідач перерахував на його картку 42 500 грн., а також віддав йому готівку 150 000 грн. за вказаний вище соняшник.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Полтави від 03.10.2024 року відкрито провадження у справі № 554/10656/24 та призначено у справі підготовче судове засідання у приміщенні Шевченківського районного суду м. Полтави на 24.10.2024 року о 13:00 у залі судових засідань № 11 з викликом сторін відповідно до ст. 128 ЦПК України.

До Шевченківського районного суду м. Полтави надійшов відзив на позовну заяву від ОСОБА_2 у якому він зазначає, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню. Відповідач стверджує, що протягом трьох місяців забезпечував належне зберігання майна, але позивач не забрав його у визначений строк, хоча відповідач постійно вимагав у позивача забрати своє майно. За твердженнями відповідача, після закінчення строку зберігання та у зв`язку з початком активних бойових дій з 24.02.2022 року позивач та відповідач уклали угоду про купівлю насіння соняшник, внаслідок чого з 07.04.2022 по 03.11.2024 року позивачем було виплачено всю суму коштів за придбання майна соняшника безготівково 42 500 грн. та готівково 150 000, 00 грн. Для підтвердження зазначених тверджень відповідач надав суду копію скріншоту та квитанцій.

Відповідач вважає, що за відсутності доказів складу правопорушення, шкоди, причинного зв`язку і вини, а також на підставі належного виконання ним зобов`язань за договором зберігання та укладеного договору купівлі продажу у задоволені позову позивача необхідно відмовити.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Полтави від 01.04.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача, адвокат Пожидаєв Владислав Олександрович направив заяву про розгляд без участі,позовні вимоги підтримав, прохав задовольнити їх.

Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи.

Представник відповідача адвокат Костенко В.О. направив до суду клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку з терміновим відрядженням. Доказів про відрядження до суду не надано.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 936 ЦК України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Згідно з ч. 1 ст. 937 ЦК України, договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу.

Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем.

Верховним Судом у постанові від 14.09.2023 року у справі № 183/4367/21 зазначено:

«договір зберігання є реальним, тобто вважається укладеним з моменту передачі поклажодавцем речі зберігачу. Розписка, квитанція або інший документ є документом, який видається зберігачем поклажодавцю за договором зберігання, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання зберігачем від поклажодавця певної речі (речей).».

Таким чином, керуючись ст. 937 ЦК України, суд приходить до висновку, що 03.10.2021 року між позивачем та відповідачем укладено договір зберігання у письмовій формі, який посвідчений розпискою.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 942 ЦК України, зберігач зобов`язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі.

Якщо зберігання здійснюється безоплатно, зберігач зобов`язаний піклуватися про річ, як про свою власну.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 949 ЦК України, зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості.

Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 950 ЦК України, за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах.

Зберігач відповідає за втрату (нестачу) або пошкодження речі після закінчення строку зберігання лише за наявності його умислу або грубої необережності.

У ході розгляду справи судом встановлено, що у березні 2023 року позивач звертався до відповідача з письмовою вимогою про повернення насіння соняшнику. Доказів того, що відповідь на вказану вимогу надавалася відповідачем до суду не надано, як і не надано доказів, які спростовують те, що позивач звертався до відповідача.

Також, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які підтверджують твердження відповідача про те, що він намагався повернути позивачу насіння соняшнику.

Окрім цього, судом встановлено, що з пояснень відповідача, які були надані у рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002406 вбачається, що насіння соняшнику перебувало на зберіганні у відповідача до кінця січня 2022 року. Дані покази не суперечать твердженням відповідача у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У цивільному праві протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності)). Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.

Вказаного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02.08.2022 року у справі № 487/6592/19.

Як вбачається, з пояснень відповідача, які надавались ним в рамках кримінального провадження, відкритого за заявою позивача за фактом шахрайських дій насіння соняшнику перебувало у відповідача до кінця січня 2022 року. Доказів того, що зерно соняшнику було втрачено внаслідок непереборної сили відповідачем подано не було.

Отже, відповідач не виконав свій обов`язок зі збереження переданого йому насіння соняшнику та його повернення позивачу, який визначений ст. ст. 942 та 949 ЦК України.

Суд відхиляє твердження відповідача про те, що між ним та позивачем було укладено договір купівлі продажу, згідно якого відповідач придбав майно 18 280, 00 кг насіння соняшнику безготівково 42 500, 00 грн. та готівкою 150 000, 00 грн., адже у матеріалах справи відсутні будь-які докази здійснення розрахунку відповідача з позивачем у готівковій або безготівковій формі, а наявні у матеріалах справи копії квитанції не мають призначення платежу та даних про отримувача.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.06.2023 року у справі № 916/3027/21 зазначила наступну правову позицію:

«суд може розглядати електронне листування між особами у месенджері (як і будь-яке інше листування) як доказ у справі лише в тому випадку, якщо воно дає можливість суду встановити авторів цього листування та його зміст. Відповідні висновки щодо належності та допустимості таких доказів, а також обсяг обставин, які можливо встановити за їх допомогою, суд робить у кожному конкретному випадку із врахуванням всіх обставин справи за своїм внутрішнім переконанням».

У свою чергу, копія знімку з екрану листування не підтверджує те, що саме відповідач та позивач є учасниками листування і що саме з номеру телефону позивача був направлений номер банківської картки (власника якого не встановлено) на яку відповідач здійснював перерахування коштів.

Отже, твердження відповідача про те, що він уклав договір купівлі продажу з позивачем та здійснював з ним розрахунок не підтверджується доказами, які маються в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 951 ЦК України, збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно з п. 1 та 2 ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за договором, що обмежує його інтереси, як учасника певних цивільних відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також неодержаних кредитором доходів, які б він одержав, коли зобов`язання було виконано боржником.

У своїй сукупності зазначені правові норми визначають, що обов`язок відшкодування збитків є загальною формою цивільно-правової відповідальності, яка настає для боржника внаслідок порушення ним зобов`язання.

Відшкодування збитків може бути покладено на особу лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності відповідно до ст. 623 ЦК України.

Підставою для відшкодування понесених збитків є спричинення їх внаслідок неналежного виконання зобов`язання за договором, тобто наявності прямого причинного-наслідкового зв`язку між неправомірними діями однієї сторони та зменшення майнових прав іншої.

Відповідно до висновку Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 18.09.2024 року № ЕД-19/117-24/15694-ТВ, ринкова вартість 18 280 (вісімнадцять тисяч двісті вісімдесят) кг. соняшнику, базові показники якого дорівнюють: волога - 10.5 %, сор - 5.9 %, олійна частка - 46.5 %, станом на момент проведення товарознавчого експертного дослідження складає: 347 932, 75 грн.

Таким чином, враховуючи те, що відповідач порушив свої зобов`язання зі збереження та повернення позивачеві ввіреного майна - насіння соняшника у кількості - 18 280, кг, з нього підлягає стягненню компенсація заподіяних збитків у розмірі вартості втраченого майна - 347 932, 75 грн.

Також, вирішуючи даний спір, суд має вирішити питання про розподіл судових витрат, при якому враховує наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 1 та 4 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28.11.2002 року Лавентс проти Латвії (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах Ніколова проти Болгарії та Єчюс проти Литви , пункти 79 і 112 відповідно).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Отже, з огляду на характер виконаних адвокатом робіт і обсяг наданих послуг, характер спору, складність справи, суд вважає, що сплачена позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі: 20 000, 00 грн. підтверджується доказами та відповідає принципам справедливості, пропорційності та верховенства права.

Таким чином, з огляду на задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати: 3 479,33 грн. судового збору; 4 543, 70 грн. витрати на проведення експертного дослідження; 20 000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 258, 259, 264, 265, 268, 272, 352, 354 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів у сумі: 347 932, 75 грн. у якості збитків за порушення умов договору зберігання від 03.10.2021 року - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , (РНОКПП: НОМЕР_2 ) грошові кошти у розмірі: 347 932, 75 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , (РНОКПП: НОМЕР_2 ) судові витрати: 3 479,33 грн. судового збору; 4543, 70 грн. витрати на проведення експертного дослідження; 20 000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частин рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційнеоскарження, якщо апеляційна скарга подана протягомтридцятиднів з дня врученняйомуповногорішення суду.

Рішення суду набирає законної силипісля закінчення строку поданняапеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційнускаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законноїсили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриттічи закриттяапеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційноїінстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлений 25.07.2025 року.

Суддя М.О. Материнко