23.05.2025 Єдиний унікальний номер 205/2971/25
Єдиний унікальний номер 205/2971/25
Провадження № 2/205/2462/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2025 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 24 лютого 2025 року звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2025 року позовну заяву було залишено без руху та запропоновано позивачеві усунути недоліки з дотриманням вимог п. 4 ч. 3 ст. 175, абз. 1 ч. 1 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких представником позивача 26 березня 2025 року було подано виправлений позов.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2025 року справу було прийнято до розгляду та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

На підставі ЗУ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 26 лютого 2025 року, який набрав чинності 25 квітня 2025 року, найменування Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було змінено на Новокодацький районний суд міста Дніпра.

Позивач у своєму позові посилався на те, що 22 квітня 2024 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 було укладено договір позики, за умовами якого позикодавець надав у борг відповідачеві 120 000 грн., а відповідач зобов`язався повернути їх до 15 травня 2024 року. Свої зобов`язання щодо надання грошових коштів позивач виконав у повному обсязі, а відповідачем взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми боргу виконано не було, не повернуто ним грошові кошти і до теперішнього часу. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму боргу у розмірі 120 000 грн., три відсотки річних у розмірі 2 765 грн. 28 коп., а також судовий збір у розмірі 1 227 грн. 65 коп.

Відповідачеві ОСОБА_2 у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 130 ЦПК України, було направлено копію ухвали про відкриття провадження та позов з додатками, у встановлений строк відповідач відзив на позов не надав. За таких обставин, суд приходить до висновку про розгляд справи за наявними в матеріалах доказами.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до розписки від 22 квітня 2024 року ОСОБА_2 взяв у борг у ОСОБА_1 120 000 грн. і зобов`язався повернути їх у строк до 15 травня 2024 року, про що між сторонами було укладено договір позики грошей (а.с. 5).

На підставі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Таким чином, між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 було укладено договір позики, оскільки на виконання положень ч. 2 ст. 1046 ЦК України позивачем було передано відповідачеві грошові кошти у розмірі 120 000 грн., і відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України його було оформлено належним чином: відповідачем власноруч було підписано договір позики грошей.

Абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлений договором.

Згідно із договором позики грошей від 22 квітня 2024 року ОСОБА_2 взяв у позивача грошові кошти та зобов`язався повернути у строк до 15 травня 2024 року, зобов`язання не виконав, кошти не повернув.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 120 000 грн. за договором позики від 22 квітня 2024 року.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у даній справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Відповідно до розрахунків позивача три відсотки річних за період з 15 травня 2024 року по 19 лютого 2025 року складають 2 765 грн. 28 коп.

Таким чином, загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 122 765 грн. 28 коп. коп. (120 000 грн. + 2 765 грн. 28 коп. = 122 765 грн. 28 коп.).

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судовий збір.

Суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 1 227 грн. 65 коп., який було сплачено позивачем (а.с. 1).

Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , складає 123 992 грн. 93 коп. (122 765 грн. 28 коп. + 1 227 грн. 65 коп. = 123 992 грн. 93 коп.).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 526, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 625, ст. 1046, ч. 2 ст. 1047, ч. 1 ст. 1048, абз. 1 ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України, ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 223, ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП невідомий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) заборгованість за договором позики від 22 квітня 2024 року в розмірі 120 000 (сто двадцять тисяч) гривень, три відсотки річних за період з 15 травня 2024 року по 19 лютого 2025 року у розмірі 2 765 (дві тисячі сімсот шістдесят п`ять) гривень 28 коп., а також судовий збір у розмірі 1 227 (одна тисяча двісті двадцять сім) гривень 65 коп., а всього 123 992 (сто двадцять три тисячі дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 93 коп.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: