Справа № 473/2111/25
РІШЕННЯ

іменем України

"29" липня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судового засідання Ліхачової А.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ

у квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором у розмірі 90598,56 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 30 липня 2023 року ТОВ «Лінеура Україна» уклало з ОСОБА_1 договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3859607.

Відповідно до договору ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язалося надати та надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 15000,00 грн зі строком користування коштами протягом 360 днів, яка в свою чергу зобов`язалася вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним за стандартною процентною ставкою у розмірі 2 % на день.

24 квітня 2024 року ТОВ «Лінеура Україна» уклало з ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» договір факторингу №24/04/24, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №3859607 від 30 липня 2023 року.

Позичальниця свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконала, в зв`язку з чим станом на 24 квітня 2024 року виникла заборгованість у загальному розмірі 90598,56 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у розмірі 14999,99 грн, заборгованість за процентами в розмірі 75598,57 грн.

Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідачки в повному обсязі.

Ухвалою суду від 28 квітня 2025 року відкрито провадження по вказаній справі, призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання представник позивача Руденко К.В. не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представниця відповідачки Кучерява Т.Ю. в судове засідання не з`явилася, надіслала на адресу суду заяву, в якій у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» просила відмовити в повному обсязі. В обґрунтування заперечень проти позову ОСОБА_2 вказувала, що: позивачем не надано належних доказів щодо укладення кредитного договору між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачкою, перерахування останній кредитних коштів, переходу прав вимоги за кредитним договором від первісного кредитора до позивача; проценти нараховані з порушенням ст.8 Закону України «Про споживче кредитування».

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.

Зокрема суд встановив, що 30 липня 2023 року ТОВ «Лінеура Україна» уклало з ОСОБА_1 договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3859607. Відповідно до договору ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язалося надати та надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 15000,00 грн зі строком користування коштами протягом 360 днів, яка в свою чергу зобов`язалася вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним за стандартною процентною ставкою у розмірі 2 % на день.

24 квітня 2024 року ТОВ «Лінеура Україна» уклало з ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» договір факторингу №24/04/24, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №3859607 від 30 липня 2023 року.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).

Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка виконала алгоритм дій, направлених на укладення електронного кредитного договору, набуття прав та обов`язків позичальниці, зокрема зареєструвалася в електронній телекомунікаційній системі кредитодавця, заповнила відповідні електронні формуляри для отримання кредиту, зазначивши усю необхідну інформацію про свою особу (прізвище, ім`я по батькові; місце проживання; паспортні дані; ІПН; дані засобів зв`язку; реквізити своєї банківської картки для зарахування коштів тощо), підтвердила укладення договору шляхом його підпису за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Таким чином, відповідачка набула статусу, прав та обов`язків позичальниці в кредитних правовідносинах з ТОВ «Лінеура Україна».

ТОВ «Лінеура Україна» виконало взяті на себе зобов`язання за кредитним договором шляхом перерахування позичальниці кредитних коштів на її особисту банківську картку, що підтверджується копією довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення від 26 квітня 2024 року, випискою АТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст. 517 ЦК України).

В зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

При цьому, неповідомлення первісним кредитором боржника про відступлення прав вимоги за договором новому кредитору не є підставою для невиконання позичальником взятих на себе зобов`язань, оскільки наслідком такого є виключно право боржника здійснити платіж (погасити заборгованість) на користь первісного кредитора (ч. 2 ст. 1082 ЦК України).

Таким чином, копії договору факторингу та витягу з реєстру боржників, права вимоги до яких відступаються (додаток до договору) є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.

У даній справі договір відступлення праві вимоги у встановленому законом порядку відповідачкою не визнавався недійсним.

Разом з тим, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 ЦК України).

Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним) (постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року в справі № 759/24061/19).

Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідачки, остання не здійснила жодного платежу для погашення заборгованості за кредитним договором ні на користь первісного кредитора, ні його правонаступника. Доказів на спростування наведеного, відповідачкою не було надано суду.

Як зазначалося вище, згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідачка має заборгованість у загальному розмірі 90598,56 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у розмірі 14999,99 грн, заборгованість за процентами в розмірі 75598,57 грн (нараховані за період з 31 липня 2023 року по 24 квітня 2024 року).

Проте суд не в повній мірі погоджується з таким розрахунком, а саме в частині нарахування заборгованості за процентами за період з 22 квітня 2024 року по 24 квітня 2024 року, в зв`язку з наступним.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-IX (який набрав чинності 24 грудня 2023 року) ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено: ч. 4 цієї статті, у якій зазначено формулу розрахунку денної процентної ставки за споживчим кредитом; ч. 5 цієї статті, у якій визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

При цьому, у п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

За встановленого, відповідні умови договору щодо нарахування процентів у розмірі, що перевищує 1,5 % на день, починаючи з 22 квітня 2024 року, є нікчемними.

Таким чином, проценти за період з 22 квітня 2024 року до 24 квітня 2024 року підлягали до нарахування за ставкою 1,5 % на день, що співвідноситься з денною процентною ставкою 0,5 %.

Отже, заборгованість за процентами до стягнення становить 74923,60 грн (74698,60 грн - проценти нараховані позивачем станом на 21 квітня 2024 року за узгодженою в договорі процентною ставкою, з урахуванням здійснених відповідачкою проплат, 225,00 грн проценти за період з 22 квітня 2024 року до 24 квітня 2024 року).

Відповідачкою не спростовано розрахунок заборгованості за кредитним договором, не надано доказів його неправильності або альтернативного розрахунку.

Тому вказана заборгованість на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс».

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також підлягають стягненню 2398,00 грн судового збору (згідно розміру задоволених позовних вимог).

Що стосується витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч.2-5 ст.137 ЦПК України витрати на правничу допомогу складаються з гонорару адвоката за представництво в суді; іншої правничої допомоги, пов`язаної зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збору доказів тощо; вартості послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав суду копію договору про надання юридичних послуг від 02 серпня 2024 року №02/08/2024, укладеного між позивачем та ФОП Руденко К.В. (який має статус адвоката та право на зайняття адвокатською діяльністю), копію акта приймання-передачі наданих послуг № 44 від 03 лютого 2025 року, копію витягу з реєстру №1 до акта приймання-передачі наданих послуг від 03 лютого 2025 року, у яких сторони підтвердили факт виконання ФОП ОСОБА_3 роботи з підготовки позовної заяви про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, клопотання про витребування доказів. Загальна вартість послуг адвоката становить 10000,00 грн.

Разом з тим, Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.

Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише ті судові витрати, які мають розумний розмір.

Зазначений позивачем розмір вказаних витрат є завищеним, оскільки справа належить до категорії незначної складності, її розгляд відбувався в порядку спрощеного позовного провадження, судова практика у цій категорії справ є усталеною, в зв`язку з чим при підготовці позовної заяви у адвоката була відсутня необхідність досліджувати додаткові норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, витрачати значний час на складання позовної заяви, клопотання про витребування доказів.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що співмірними із складністю справи, наданими послугами є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Відповідно до положень ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 2970,00 грн (пропорційно розміру задоволених позовних вимог).

Керуючись ст.ст.12,13,76-83,141,259,263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс», місцезнаходження: місто Київ, бульвар Вацлава Гавела, 4, ідентифікаційний код 41915308, заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 30 липня 2023 року №3859607, що утворилася станом на 24 квітня 2024 року, а саме: заборгованість за кредитом у розмірі 89923,59 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у розмірі 14999,99 грн, заборгованість за процентами в розмірі 74923,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс», місцезнаходження: місто Київ, бульвар Вацлава Гавела, 4, ідентифікаційний код 41915308, судові витрати в розмірі 5368,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Л.В.Лузан