справа №824/76/25
провадження № 22-ск/824/36/2025
провадження № 22-ск/824/38/2025
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі головуючого судді Писаної Т.О. за участю секретаря Глухової О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Technicko-komercni centrum a.s. v likvidaci Компанія "Техніко-комерційний центр" в ліквідації про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 23 травня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства "АНТОНОВ" (Україна) до Technicko-komercni centrum a.s. v likvidaci (Чеська Республіка) про стягнення 3 063 649,98 доларів США неустойки, зобов`язання відповідача здійснити повернення суми 100% передоплати у розмірі 3 336 517,00 доларів США, зобов`язання відповідача здійснити повернення виробів, зазначених у пункті 2.1.3 прохальної частини арбітражного позову, а також стягнення арбітражних витрат,

ВСТАНОВИВ:

30 червня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява від представника Technicko-komercni centrum a.s. v likvidaci Компанія "Техніко-комерційний центр" в ліквідації - Суткевича О.О. про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 23 травня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства "АНТОНОВ" (Україна) до Technicko-komercni centrum a.s. v likvidaci (Чеська Республіка) про стягнення 3 063 649,98 доларів США неустойки, зобов`язання відповідача здійснити повернення суми 100% передоплати у розмірі 3 336 517,00 доларів США, зобов`язання відповідача здійснити повернення виробів, зазначених у пункті 2.1.3 прохальної частини арбітражного позову, а також стягнення арбітражних витрат.

В обґрунтування заяви вказує, що арбітражний спір між сторонами виник щодо Контракту № 02.09/2016, укладеного між позивачем та відповідачем 29 вересня 2016 року (з урахуванням додаткових угод до нього), предметом якого є послуги з організації проведення дефектації, дослідження, ремонту авіаційних запчастин для літаків цивільної авіації Ан-124-100, Ан-225, Ан-148-100В, Ан-158, що належать Замовнику (далі - Контракт). Укладаючи Контракт, сторони передбачили розділ про Форс-мажор, згідно з яким Сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим Договором, якщо воно стало наслідком обставин непереборної сили або перешкодою поза контролем Сторін, [пункт 6.1. Контракту].

Звертає увагу, що 24 лютого 2022 року відбулося повномасштабне вторгнення збройних сил російської федерації на територію України, після чого світовою спільнотою було ухвалено низку санкційних пакетів, відповідно до яких, зокрема, було заборонено імпорт авіаційного майна з території російської федерації на територію країн-членів Європейського Союзу, що безпосередньо стосується Чеської Республіки. Також відповідно до указу президента російської федерації було, зокрема, заборонено експорт авіаційного майна з території російської федерації на адресу компаній, розташованих на території так званих "недружніх країн", до списку яких входить також Чеська Республіка. З 28 березня 2022 року стало неможливим використовувати будь-які винятки із заборон, накладених на постачання товарів і технологій, придатних для використання в авіаційній та космічній промисловості, відповідно до списку, що міститься в Додатку XI Розпорядження Євросоюзу №833/2014, а також на послуги з ремонту, нагляду, необхідної технічної допомоги, на посередницькі та інші послуги, на фінансування та надання фінансової допомоги, що також підтверджується офіційною заявою Фінансового аналітичного органу та випливає із застосування індивідуальних санкцій, зокрема на підставі Розпорядження Ради Євросоюзу №2022/328 від 25 лютого 2022 року та Статті 3с, яка за своїм формулюванням стосується також виконання договорів, укладених до 26 лютого 2022 року. Також указом президента російської федерації від 08 березня 2022 року № 100 "Про застосування з метою забезпечення безпеки російської федерації спеціальних економічних заходів у сфері зовнішньоекономічної діяльності" було ухвалено рішення про застосування спеціальних економічних заходів, а саме заборону на вивезення за межі території російської федерації та/або ввезення на територію російської федерації продукції та/або сировини відповідно до переліків, визначених урядом російської федерації. Згодом постановою уряду російської федерації від 09 березня 2022 року № 311 "Про заходи щодо реалізації Указу президента російської федерації від 8 березня 2022 року № 100" з 10 березня 2022 року до 31 грудня 2022 року (з подальшим продовженням до теперішнього часу) введено заборону на вивезення за межі території російської федерації окремих видів товарів, відповідно до додатку до числа яких належить авіаційне майно, включно з видами виробів, які були передані позивачем для проведення ремонту за Контрактом.

Вважає, що вищевказані обставини, безумовно, є форс-мажорними обставинами, які у формі юридичної неможливості (заборони) перешкоджають відповідачу виконанню зобов`язань за Контрактом.

Наголошує, що під час розгляду арбітражного спору відповідач обґрунтував та довів належними доказами (у відповідності до положень Контракту) наявність форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які унеможливили виконання взятих на себе зобов`язань за Контрактом.

Наголошує, що у даному випадку санкції, запроваджені проти російської федерації з початком повномасштабного вторгнення в Україну, а також "заходи у відповідь", застосовані владою російської федерації, є надзвичайними і невідворотними, оскільки відповідач не мав можливості вплинути на їх введення чи уникнути їх наслідків.

Вказує, що у постанові від 31 серпня 2022 року у справі № 910/15264/21 Верховний Суд підкреслив, що форс-мажор не звільняє від виконання зобов`язань, але відстрочує їх виконання на період дії таких обставин. Проте відповідач ніколи не відмовлявся від виконання взятих на себе зобов`язань, а лише не мав та не має досі можливості виконати їх в принципі, у відповідності до положень Контракту, через санкційні обмеження.

Вважає, що арбітражний суд повністю проігнорував та не врахував ці обставини. Ухвалюючи оскаржуване рішення арбітражний суд зобов`язав відповідача вчинити дії, які в принципі не можуть бути виконані відповідачем, до поки діють міжнародні санкційні обмеження щодо російської федерації, а також "заходи у відповідь", застосовані владою російської федерації, що безумовно є порушенням фундаментальних принципів (засад) цивільного права - справедливості та розумності (закріплених в ст. 3 ЦК України), які є складовою публічного порядку України.

Враховуючи викладене, представник Technicko-komercni centrum a.s. v likvidaci Компанія "Техніко-комерційний центр" в ліквідації - Суткевич О.О. просить скасувати рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 23 травня 2025 року у справі №306/2024.

17 липня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли заперечення на заяву від представника АТ "АНТОНОВ" - адвоката Парубець Є.О., в яких він просить відмовити в повному обсязі у задоволенні заяви про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 23 травня 2025 року.

Вказує, що посилаючись на обставини непереборної сили (форс-мажор), які полягають у забороні на вивезення за межі російської федерації авіаційного майна, включно з видами виробів, які були передані позивачем для проведення ремонту за Контрактом, відповідач під час вирішення спору Арбітражним судом не довів, що вказані вироби були відремонтовані. Більше того, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів того, що вироби взагалі направлялися на підприємство-виробник (АТ "Омське машинобудівне конструкторське бюро").

Звертає увагу, що заявник не надав до суду доказів на підтвердження того, що оскаржуване арбітражне рішення впливає на суспільні, економічні та соціальні основи діяльності держави Україна або таке рішення заподіє шкоду суверенітету чи безпеці держави Україна.

Наголошує, що під час розгляду справи в арбітражній установі відповідач жодного разу не зазначав про порушення публічного порядку, якщо арбітражне рішення буде винесено на користь позивача, не надав заперечень чи не висував протестів арбітражній установі з цього приводу відповідно до регламенту.

14 липня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла ще одна заява від представника Technicko-komercni centrum a.s. v likvidaci Компанія "Техніко-комерційний центр" в ліквідації - Суткевича О.О. про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 23 травня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства "АНТОНОВ" (Україна) до Technicko-komercni centrum a.s. v likvidaci (Чеська Республіка) про стягнення 3 063 649,98 доларів США неустойки, зобов`язання відповідача здійснити повернення суми 100% передоплати у розмірі 3 336 517,00 доларів США, зобов`язання відповідача здійснити повернення виробів, зазначених у пункті 2.1.3 прохальної частини арбітражного позову, а також стягнення арбітражних витрат. Також у поданій заяві ОСОБА_1 просив об`єднати справу № 824/79/25 (провадження № 22-ск/824/36/2025) та (провадження 22-ск/824/36/2025).

В обґрунтування заяви вказує, що Контракт з одного боку був підписаний Technicko-komercni centrum a.s. v likvidaci (Чеська Республіка) в особі Генерального директора Романа Шорейса, який діяв на підставі Статуту, з другого боку - ДП "Антонов" (Україна) в особі Директора з логістики Корбана В.П., який діяв на підставі Довіреності №35/8580 від 01 грудня 2015 року. 25 червня 2025 року адвокатом Суткевичем О.О. було надіслано на адресу АТ "Антонов" адвокатський запит щодо отримання завіреної належним чином копії Довіреності №35/8580 від 01 грудня 2015 року, на підставі якої діяв Директор з логістики ДП "Антонов" ОСОБА_2 при укладенні вказаного вище Контракту. Надалі, 10 липня 2025 року було отримано копію вказаної вище Довіреності та виявлено, що в.о. Президента ДП "Антонов" М.О. Гвоздьовим за погодженням Першого віце - президента Коцюби O.A., Віце-президента Мовчан В.А. та Начальника юридичного управління Дехтяренко І.В. було уповноважено Директора з логістики Корбана В.П. представляти інтереси ДП "Антонов" з питань діяльності у стосунках з юридичними та фізичними особами, органами державного та місцевого управління, з правом:

Укладати від імені ДП "Антонов" наступних договорів (контрактів, угод) в тому числі зовнішньоекономічних закупівель агрегатів, комплектуючих та компонентів авіаційної техніки, а також товарів, робіт та послуг для забезпечення виробничої діяльності підприємства. В тому числі, з правом підписання вищезазначених договорів (контрактів, угод), протоколів, актів виконаних робіт та інших договірних документів (рахунки/інвойси на оплату і т.д.);

Підписувати від імені ДП "Антонов" листи, запити, звіти, відомості, довідки, що направляються до державних органів, служб, фондів, банківських установ, підприємств та організацій;

Оформлювати та підписувати від імені ДП "Антонов" документи стосовно митного оформлення майна та вантажів.

Адвокат О.Суткевич вважає, що арбітражна угода у виді арбітражного застереження є відокремленою домовленістю сторін та самостійною частиною правочину, яка потребує делегування повноважень директором підприємства представнику на її укладення з огляду на специфіку її вчинення.

Відтак вважає, що Директор з логістики ОСОБА_2 не був уповноважений на укладання та підписування від імені ДП "Антонов" арбітражної угоди у виді арбітражного застереження в Контракті №02.09/2016 від 29 вересня 2016 року, що є безумовною підставою для скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у справі №306/2024 від 23 травня 2025 року.

Наголошує, що арбітражна угода у виді арбітражного застереження в Контракті №02.09/2016 від 29 вересня 2016 року була підписана особою, що на момент вчинення правочину не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності, така угода у виді застереження вважається укладеною особою без належних повноважень, а отже є недійсною.

Також вказує, що вимоги в заяві про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу від 30 червня 2025 року (справа №824/76/25), є пов`язаними між собою з вимогами, що вказаній в даній заяві, а також з метою забезпечення повноти судового розгляду та дослідження повного спектру обставин для скасування вказаного рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України, вважає наявні підстави для об`єднання двох справ в одне провадження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 липня 2025 року клопотання представника Technicko-komercni centrum a.s. v likvidaci (Компанія "Техніко-комерційний центр" в ліквідації) - адвоката Суткевича Олексія Олександровича про об`єднання справ в одне провадження задоволено.

Справу № 824/81/25, провадження № 22-ск/824/38/2025, за заявою представника Technicko-komercni centrum a.s. v likvidaci (Компанія "Техніко-комерційний центр" в ліквідації) - адвоката Суткевича Олексія Олександровича про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 23 травня 2025 року у справі № 306/2024 об`єднано в одне провадження зі справою № 824/76/25, провадження № 22-ск/824/36/2025, за заявою представника Technicko-komercni centrum a.s. v likvidaci (Компанія "Техніко-комерційний центр" в ліквідації) - адвоката Суткевича Олексія Олександровича про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 23 травня 2025 року у справі № 306/2024, яка перебуває в провадженні судді Писаної Т.О.

Справу № 824/81/25, провадження № 22-ск/824/38/2025, за заявою представника Technicko-komercni centrum a.s. v likvidaci (Компанія "Техніко-комерційний центр" в ліквідації) - адвоката Суткевича Олексія Олександровича про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 23 травня 2025 року у справі № 306/2024 передано судді Київського апеляційного суду Писаній Т.О.

24 липня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли заперечення від представника АТ "АНТОНОВ" - адвоката Парубець Є.О., в яких він просить відмовити в повному обсязі у задоволенні заяви про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 23 травня 2025 року.

Вказує, що АТ "АНТОНОВ" не заперечувало та не заперечує повноважень свого представника - Директора з логістики ОСОБА_2 укласти арбітражну угоду у виді арбітражного застереження у Контракті. Така арбітражна угода жодним чином не суперечить інтересам позивача та не порушує його права.

Вважає доводи відповідача про те, що арбітражна угода у виді арбітражного застереження є відокремленою домовленістю сторін та самостійною частиною правочину, яка потребує делегування повноважень директором підприємства представнику на її укладення - є довільним трактуванням норм законодавства та суперечить актуальній правовій позиції Верховного Суду.

Звертає увагу, що ані під час розгляду справи Арбітражним судом, ані протягом майже дев`яти років з моменту підписання Контракту відповідач жодного разу не порушував питання цивільної дієздатності Директора з логістики ДП "АНТОНОВ" Корбана В.П.

Під час судового розгляду даної справи, представник Technicko-komercni centrum a.s. v likvidaci Компанія "Техніко-комерційний центр" в ліквідації - Суткевич О.О. підтримав подану заяву про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 23 травня 2025 року у справі №306/2024 та просив її задовольнити.

Під час судового розгляду даної справи, представник Акціонерного товариства "АНТОНОВ" (Україна) - Парубець Є.О. заперечував щодо доводів, викладених в поданій заяві та просив її залишити без задоволення.

Вивчивши заяву, вислухавши представників учасників справи суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 20 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" сторони можуть на свій розсуд домовитись про місце арбітражу. У разі відсутності такої домовленості місце арбітражу визначається третейським судом з урахуванням обставин справи, включаючи фактор зручності для сторін.

Частиною першою статті 34 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" передбачено, що оспорювання в суді арбітражного рішення може бути проведено тільки шляхом подання клопотання про скасування згідно пунктами 2 та 3 цієї статті.

Відповідно до частини другої статті 459 ЦПК України, яка узгоджується із частиною другою статті 34 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж", рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасовано у разі, якщо: 1) сторона, що подала заяву про скасування, надасть докази того, що: а) одна із сторін в арбітражній угоді була недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки - за законом України; або б) її не було належним чином повідомлено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або в) рішення винесено щодо не передбаченого арбітражною угодою спору або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди, проте якщо постанови з питань, які охоплюються арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, що не охоплюються такою угодою, то може бути скасована тільки та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що не охоплюються арбітражною угодою; або г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді сторін, якщо тільки така угода не суперечить закону, від якого сторони не можуть відступати, або, за відсутності такої угоди, не відповідали закону; 2) суд визначить, що: а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або б) арбітражне рішення суперечить публічному порядку України.

Тлумачення статті 459 ЦПК України свідчить, що тягар доведення наявності підстав для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу покладається на сторону, яка звертається із заявою про скасування такого рішення.

Подібний за змістом правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі № 824/178/19, від 13 січня 2022 року у справі № 824/87/21, від 26 січня 2023 року у справі № 824/253/21, від 15 лютого 2024 року у справі № 824/85/23.

Рішення державного суду про скасування арбітражного рішення як результат розгляду справи про оспорювання цього рішення може бути винесено лише за наявності (доведеності) однієї з підстав, передбачених частиною другою статті 34 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж", частиною другою статті 459 ЦПК України. Отже, законодавство України, допускаючи оспорювання арбітражного рішення шляхом подання клопотання про його скасування, визначає вичерпний перелік підстав, за наявності однієї з яких арбітражне рішення може бути скасоване.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 вересня 2016 року між Technical and Commercial Centre (виконавець) та ДП "АНТОНОВ" (замовник) укладено контракт № 02.09/2016, (з урахуванням додаткових угод до нього), предметом якого є послуги з організації проведення дефектації, дослідження, ремонту авіаційних запчастин для літаків цивільної авіації Ан-124-100, Ан-225, Ан-148-100В, Ан-158, що належать замовнику.

Відповідно до п. 5.5 усі суперечки, розбіжності чи вимоги, що виникають за цим Контрактом або у зв`язку з ним, у тому числі стосовно його виконання, порушення, припинення чи недійсності, підлягають вирішенню у Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України відповідно до його Регламенту. Правом, яке регулює цей Контракт, є матеріальне право України. Місце проведення засідання Арбітражного суду м. Київ (Україна). Мова арбітражного розгляду російська мова.

Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Україні від 23 травня 2025 року у справі №306/2024 стягнено з Technicko-komercni centrum a.s. v likvidaci на користь Акціонерного товариства "АНТОНОВ" 1021 216,66 доларів США неустойки і 23 653,09 доларів США на відшкодування витрат позивача зі сплати арбітражного збору, а всього 1 044 869,75 доларів США. Зобов`язано Technicko-komercni centrum a.s. v likvidaci здійснити повернення Акціонерному товариству "АНТОНОВ" суми 100% передоплати у розмірі 3 336 517,00 доларів США. Зобов`язано Technicko-komercni centrum a.s. v likvidaci здійснити повернення Акціонерному товариству "АНТОНОВ" наступних виробів:

регулятор палива 4015Т СІ (доопрацьованого у категорію "СІ") №549123703С1;

регулятор палива 4015Т СІ (доопрацьованого у категорію "СІ") №549123704С1;

регулятор палива 4015Т СІ (доопрацьованого у категорію "СІ") №13470104С1;

регулятор палива 4015Т СІ (доробка системою "Багато-Бідно 1-Бідно2") доопрацьованого до категорії "СІ") № 0р47С1;

блок насосів 4016Т С2 (доопрацьованого в серію "С2") № 42450101С2;

регулятор палива 4015Т СІ (доопрацьованого у категорію "СІ") №38430115С1;

регулятор палива 4015Т СІ (доопрацьованого в категорію "СІ") №С1;

регулятор палива 4015Т СІ (доопрацьованого в категорію "СІ") №С1;

регулятор палива 4015Т СІ (доопрацьованого в категорію "СІ") №С1;

регулятор палива 4015Т СІ (доопрацьованого в категорію "СІ") № 23470104С1;

регулятор палива 4015Т СІ (доопрацьованого в категорію "СІ") №С1;

регулятор палива 4015Т СІ (доопрацьованого у категорію "СІ") №2Р47С1;

блок насосів 4016Т С2 (доопрацьованого у категорію "С2") №36410 108С2;

блок насосів 4016Т С2 (доопрацьованого в категорію "С2") № 25410105Р45С2.

В решті позову відмовлено. Арбітражний збір у сумі 10 871,93 доларів США покладено на позивача.

Заявник Technicko-komercni centrum a.s. v likvidaci Компанія "Техніко-комерційний центр" в ліквідації, звертаючись до суду з даною заявою, посилався на те, що рішення МКАС при ТПП України підлягає скасуванню, оскільки:

арбітражне рішення суперечить публічному порядку України;

під час розгляду арбітражного спору відповідач обґрунтував та довів належними доказами (у відповідності до положень Контракту) наявність форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які унеможливили виконання взятих на себе зобов`язань за Контрактом;

арбітражна угода у виді арбітражного застереження в контракті № 02.09/2016 від 29 вересня 2016 року була підписана особою, що на момент вчинення правочину не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності, тому така угода у виді застереження вважається укладеною особою без належних повноважень, а отже є недійсною.

Перевіряючи заявлені підстави для скасування рішення МКАС встановлено наступне.

Частиною першою статті 7 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" визначено, що арбітражна угода це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у виді арбітражного застереження в контракті або у виді окремої угоди.

Не можна визнати обґрунтованими доводи заяви про те, що арбітражна угода, викладена у виді арбітражного застереження в Контракті № 02.09/2016, укладеного між позивачем та відповідачем 29 вересня 2016 року (далі - Контракт), є недійсною, оскільки була підписана не уповноваженою особою з боку позивача, що на думку відповідача, є "безумовною підставою" для скасування Арбітражного рішення.

Так, відповідач ставить під сумнів повноваження особи, яка підписала Контракт з боку позивача, а саме - Директора з логістики Корбана В.П. на укладення та підписання від імені ДП "АНТОНОВ" арбітражної угоди у виді арбітражного застереження в Контракті.

Як вбачається із матеріалів справи, до заяви від 14 липня 2025 року представник відповідача додає копію довіреності № 35/8580 від 1 грудня 2015 року, якою Державне підприємство "АНТОНОВ" в особі виконуючого обов`язки Президента Гвоздьова Михайла Олексійовича, що діє на підставі Статуту Підприємства, уповноважує Директора з логістики Корбана Валерія Павловича відповідно до його посадових обов`язків представляти інтереси Підприємства з питань діяльності Підприємства у стосунках з юридичними та фізичними особами, органами державного та місцевого управління, з правом укладання віл імені Підприємства наступних договорів (контрактів, угод) в тому числі зовнішньоекономічних щодо закупівель агрегатів, комплектуючих та компонентів авіаційної техніки, а також товарів, робіт та послуг для забезпечення виробничої діяльності підприємства; в тому числі з правом підписання вищезазначених договорів (контрактів, угод), протоколів, актів виконаних робіт та інших договірних документів (рахунки/інвойси на оплату і т.п.).

Як було роз`яснено у постанові ВС від 03 березня 2020 року в справі №920/241/19 арбітражна угода має позитивний і негативний ефект: вона зобов`язує сторони передавати спори в арбітраж і надавати складу арбітражу компетенцію щодо спорів, охоплених арбітражною угодою (позитивний ефект). З іншої сторони, арбітражна угода перешкоджає сторонам у спробах вирішити їх спори в суді (негативний ефект). Конвенція про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень (Нью-Йорк, 10.06.1958, далі - Нью-Йоркська конвенція) закріплює підхід здійснення примусового виконання арбітражних рішень і арбітражних угод, який ґрунтується на презумпції дійсності та автономності арбітражних угод, формальної і матеріально-правової (частина 1 статті ІІ НьюЙоркської конвенції). Ця презумпція дійсності може бути спростована лише за обмеженим переліком підстав. Принцип автономності арбітражної угоди від основного договору полягає у тому, що арбітражна угода та основний договір розглядаються як дві окремі угоди, тому недійсність договору не може бути підставою для автоматичної недійсності арбітражної угоди.

ВП ВС у своїй постанові від 1 листопада 2023 року у справі № 910/3208/22 (провадження № 12-47гс23) звернула також увагу на ст. ІІ Конвенції, яка покладає на кожну Договірну Державу обов`язок визнавати письмову угоду, за якою сторони зобов`язуються передавати до арбітражу всі або будь-які спори, які виникли або можуть виникнути між ними у зв`язку з будь-якими конкретними договірними чи іншими правовідносинами, об`єкт яких може бути предметом арбітражного розгляду. Суд Договірної Держави, якщо до нього надходить позов із питання, щодо якого сторони уклали угоду, передбачену цією статтею, повинен, на прохання однієї із сторін, направити сторони до арбітражу, якщо не встановить, що згадана угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

У постанові Верховного Суду від 30 серпня 2024 року у справі № 911/1766/22 Об`єднана палата дійшла висновку, що третейська/арбітражна угода не є правочином у розумінні ЦК, не є цивільно-правовим (господарським) договором, а по своїй суті є процесуальним договором, для якого чинне законодавство України встановлює спеціальний порядок визнання недійсним.

Перевіряючи доводи заяви з приводу наявності передбаченої у п. а п. 1 ч. 2 ст. 459 ЦПК України підстави для скасування арбітражного рішення, суд не може визнати їх доведеними з урахуванням наступного.

До заяви про скасування арбітражного рішення, що є предметом цього розгляду, заявником не надані жодні докази, що Директор з логістики ОСОБА_2 був обмежений у праві на підписання Контракту разом із арбітражним застереженням, яке містилося в розділі 5 "Відповідальність сторін. Арбітраж" Контракту.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, АТ "АНТОНОВ" не заперечувало та не заперечує повноважень свого представника - Директора з логістики ОСОБА_2 , укласти арбітражну угоду у виді арбітражного застереження у Контракті та вказує, що така арбітражна угода жодним чином не суперечить інтересам позивача та не порушує його права.

Відповідач обґрунтовує свою позицію з посиланням на норми закону щодо вчинення правочинів та їх недійсності, а також представництва, зокрема на статті 203, 215, 237 Цивільного кодексу.

Доводи відповідача про те, що арбітражна угода у виді арбітражного застереження є відокремленою домовленістю сторін та самостійною частиною правочину, яка потребує делегування повноважень директором підприємства представнику на її укладення - є довільним трактуванням норм законодавства та суперечить актуальній правовій позиції Верховного Суду.

При цьому відповідач не надав жодних доказів оспорення у встановленому порядку дійсності арбітражного застереження у контракті та не навів жодного посилання на норми законодавства, які б прямо вказували на те, що підписавши Контракт із арбітражним застереженням, Директор з логістики ОСОБА_2 вийшов за межі повноважень, наданих йому довіреністю № 35/8580 від 1 грудня 2015 року.

За таких обставин у суду відсутні підстави вважати спростованою презумпцію дійсності та автономності арбітражної угоди у виді арбітражного застереження в контракті.

Суд також враховує, що відповідно до частини 2 статті 7 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" (як в редакції чинній на момент укладення Контракту, так і на час розгляду справи Арбітражним судом) арбітражна угода укладається в письмовій формі. Угода вважається укладеною в письмовій формі, якщо вона, зокрема, укладена шляхом обміну позовною заявою та відзивом на позов, в яких одна із сторін стверджує наявність угоди, а інша проти цього не заперечує.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач у позовній заяві обґрунтував компетенцію МКАС при ТПП України з посиланням на пункт 5.5. Контракта, про що також зазначено у оскаржуваному рішенні. Відповідач, ані у відзиві, ані під час усього розгляду справи Арбітражним судом не заперечував проти наявності арбітражної угоди. Більше того, як вказує представник позивача, ще до подання відзиву він звертався до позивача з листом від 7 листопада 2024 року "Щодо погодження кандидатури арбітра", у якому керуючись частиною 2 ст. 19 Регламенту МКАС при ТПП України пропонував АТ "АНТОНОВ" погодити кандидатуру Геннадія Чижикова, як одноосібного арбітра для розгляду справи №306/2024.

Також слід зазначити, що передання спору на вирішення Арбітражного суду не суперечить положенням частини 2 статті 1 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж", згідно з якою до міжнародного комерційного арбітражу можуть за угодою сторін передаватися, зокрема, спори з договірних та інших цивільно-правових відносин, що виникають при здійсненні зовнішньоторговельних та інших видів міжнародних економічних зв`язків, якщо комерційне підприємство хоча б однієї із сторін знаходиться за кордоном.

Таким чином, АТ "АНТОНОВ", передавши спір на вирішення до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України виразило своє волевиявлення щодо розгляду справи саме в арбітражному порядку, чим спростовуються доводи відповідача, викладені в пункті 9.17. заяви про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу від 14 липня 2025 року.

Суд також враховує, що не спростованими залишились заперечення представника АТ "АНТОНОВ" з приводу того, що ані під час розгляду справи арбітражним судом, ані протягом майже дев`яти років з моменту підписання Контракту відповідач жодного разу не порушував питання цивільної дієздатності Директора з логістики ДП "АНТОНОВ" ОСОБА_2 .

Згідно з Додатком № 1 до Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" від 24 лютого 1994 року № 4002-XII, затверджено положення про Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України.

Відповідно до наведеного положення Міжнародний комерційний арбітражний суд є самостійною постійно діючою арбітражною установою (третейським судом), що здійснює свою діяльність згідно з Законом України "Про міжнародний комерційний арбітраж".

Торгово-промислова палата України затверджує Регламент Міжнародного комерційного арбітражного суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 Регламента Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України арбітражний розгляд справ у МКАС здійснюється відповідно до Регламенту МКАС. Якщо сторони домовилися про передачу спору до МКАС, вони ipso facto вважаються такими, що погодилися письмово на застосування Регламенту МКАС.

Положеннями ст. 5 Регламенту врегульовано порядок вирішення заяви про відсутність у МКАС компетенції, відповідно до якого питання про компетенцію МКАС у конкретній справі вирішується складом Арбітражного суду, який розглядає спір.

Заява про відсутність у МКАС компетенції може бути зроблена не пізніше подання заперечень щодо позову. Призначення стороною арбітра або її участь у призначенні арбітра не позбавляє сторону права зробити таку заяву. Заява про те, що МКАС перевищує межі своєї компетенції, повинна бути зроблена відразу ж як тільки питання, яке, на думку сторони, виходить за ці межі, буде поставлене у ході арбітражного розгляду. Склад Арбітражного суду може у будь-якому з цих випадків прийняти до розгляду заяву, зроблену пізніше, якщо визнає затримку виправданою.

Розглядаючи заяву про відсутність компетенції, у тому числі таку, яка ґрунтується на недійсності арбітражної угоди або неможливості її виконання, або втрати нею чинності, склад Арбітражного суду аналізує і оцінює положення арбітражної угоди з урахуванням поданих сторонами доказів.

Склад Арбітражного суду має право винести постанову щодо заяви, зазначеної у частині другій цієї статті, або як з питання попереднього характеру, або у рішенні щодо суті спору.

Якщо склад Арбітражного суду винесе постанову про наявність компетенції МКАС як з питання попереднього характеру, будь-яка сторона може протягом 30 днів після отримання цієї постанови оскаржити її шляхом звернення із заявою про її скасування до Київського апеляційного суду, рішення якого з цього питання не підлягає оскарженню. Таке звернення не є перешкодою для продовження розгляду складом Арбітражного суду та винесення рішення щодо суті спору.

Як слідує із змісту оскаржуваного рішення МКАС, правовою підставою для розгляду справи у цьому арбітражному суді було визначено пункт 5.5 контракту № 02.09/2016 від 29 вересня 2016 року. Жодних заяв про відсутність компетенції не було заявлено жодною із сторін, які приймали участь у арбітражному суді.

За таких обставин, не встановлено судом підстав для скасування арбітражного рішення, які передбачені підпунктом а пункту 1 ч. 2 ст. 459 ЦПК України.

Перевіряючи інші доводи заяви з приводу наявності підстав для скасування арбітражного рішення, які передбачені підпунктом б пункту 2 ч. 2 ст. 459 ЦПК України, також не встановлено обставин для визнання заяви доведеною.

Згідно з статтею 5 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" з питань, що регулюються цим Законом, ніяке судове втручання не повинно мати місця, крім як у випадках, коли воно передбачено в цьому Законі.

Тобто, під час розгляду справ про скасування рішень міжнародного комерційного арбітражу, повноваження національного суду є обмеженими, оскільки національний суд не має повноважень з перегляду рішень міжнародного комерційного арбітражу по суті вирішення спору.

Звертаючись до суду із заявою про скасування рішення МКАС при ТПП України від 23 травня 2025 року у справі № 306/2024 заявник посилався на те, що арбітражне рішення суперечить публічному порядку України, оскільки ухвалено без врахування того, що внаслідок обставин непереборної сили, які були поза контролем заявника та які він не міг передбачити, виникла об`єктивна неможливість виконати зобов`язання за контрактом.

Під публічним порядком слід розуміти правопорядок держави, визначені принципи і засади, які становлять основу існуючого у ній ладу (стосуються її незалежності, цілісності, самостійності й недоторканості й основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо). Міжнародний публічний порядок будь-якої країни включає фундаментальні принципи і засади правосуддя, моралі, які держава бажає захистити навіть тоді, коли це не має прямого стосунку до самої держави; правила, які забезпечують фундаментальні політичні, соціальні та економічні інтереси держави (правила про публічний порядок); обов`язок держави з дотримання своїх зобов`язань перед іншими державами та міжнародними організаціями. Це ті незмінні принципи, які виражають стабільність міжнародної системи: у тому числі суверенітет держави, невтручання у внутрішні справи держав, не порушення територіальної цілісності тощо.

Тобто правова концепція публічного порядку існує для того, щоб захистити державу від іноземних арбітражних рішень, які порушують діючі в державі фундаментальні принципи справедливості і правосуддя. Ці положення покликані встановити правовий бар`єр на шляху рішень, ухвалених всупереч кардинальним процесуальним і матеріально-правовим принципам, на яких тримається публічний і державний порядок.

Об`єктом застереження про публічний порядок є міжнародні приватноправові відносини, а предметом незастосування іноземного права, яке обране для регулювання цивільно-правових відносин з іноземним елементом, якщо його застосування порушує публічний порядок держави. У цьому разі застереження про публічний порядок врегульовує самостійну сферу суспільних відносин, яка не залежить від сфери міждержавних відносин.

Отже посилання на порушення публічного порядку може мати місце тільки у випадках, коли арбітражне рішення суперечить основам правопорядку держави.

Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 05 вересня 2018 року в справі № 761/46285/16, від 14 січня 2021 року у справі № 824/178/19, від 3 липня 2025 року у справі № 824/144/24.

Наведені доводи заявника з приводу того, що арбітражне рішення суперечить публічному порядку України не можуть бути прийняті до уваги, оскільки заявник не надав суду доказів на підтвердження того, що оскаржуване арбітражне рішення впливає на суспільні, економічні та соціальні основи діяльності Держави Україна або таке рішення заподіє шкоду суверенітету чи безпеці Держави Україна.

Обставини, встановлені оскаржуваним рішенням МКАС при ТПП України, не стосуються суспільних, економічних та соціальних основ Держави Україна, рішення ухвалено у спорі, передбаченому арбітражною угодою, та виключно стосовно боржника як окремої юридичної особи та самостійного учасника господарського обороту, тому виконання зазначеного рішення не суперечить публічному порядку України, її незалежності, цілісності, самостійності та недоторканності, конституційним правам, свободам, гарантіям, що спростовує доводи заяви у цій частині.

На переконання суду, обґрунтування заявника щодо порушення арбітражним рішенням публічного порядку України зводиться до незгоди з правильністю застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні спору арбітражним судом і, зокрема, правильністю його вирішення по суті та не свідчить про порушення публічного порядку.

Посилання заявника на істотне, на його думку, порушення при ухваленні арбітражного рішення матеріальних та процесуальних норм, відсутність можливості виконати зобов`язання за контрактом, які сталися внаслідок непереборної сили не є підставами для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу.

Рішення міжнародних комерційних арбітражів, якими вирішено спір у приватних господарських правовідносинах шляхом встановлення обставин, які стосуються порядку виконання зобов`язань, що виникли між їх учасниками, не суперечать публічному порядку України.

У цій справі, саме такий спір було вирішено арбітражним судом, який встановив, що Technicko-komercni centrum a.s. v likvidaci Компанія "Техніко-комерційний центр" не виконало умови контракту № 02.09/2016.

МКАС при ТПП України при ухвалені рішення від 23 травня 2025 року у справі №306/2024 (див., зокрема пункт 64-66) було надано правову оцінку запереченням відповідача з цього приводу.

Зокрема, арбітражним судом було встановлено, що контрактом № 02.09/2016 від 29 вересня 2016 року було врегульовано між сторонами питання пов`язані із форс-мажорними обставинами, у тому числі підстави для звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язань.

Арбітражним судом також було надано оцінку наявним у справі доказам, на підставі яких суд дійшов висновку про недоведеність підстав для звільнення боржника від виконання зобов`язань та від відповідальності за невиконання зобов`язань за контрактом.

Національний суд у межах вирішення заяви про скасування рішення МКАС не має повноважень з перегляду рішень міжнародного комерційного арбітражу по суті вирішення спору, вдаватися в його повну перевірку чи переоцінку.

Обставини, встановлені рішенням МКАС при ТПП України від 23 травня 2025 року у справі №306/2024, не стосуються суспільних, економічних та соціальних основ держави України, вказане рішення ухвалено у спорі, передбаченому арбітражною угодою, та виключно щодо боржника як окремої юридичної особи та самостійного учасника господарського обороту, а виконання зазначеного рішення не суперечить публічному порядку України, її незалежності, цілісності, самостійності та недоторканості, конституційним правам, свободам, гарантіям.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що оскаржене рішення МКАС не суперечить публічному порядку України, оскільки цим рішенням вирішено питання приватних господарських правовідносин, а обставини, встановлені цим рішенням, стосуються порядку виконання зобов`язань, які виникли між учасниками цієї справи на підставі укладеного ними договору (контракту).

На підставі викладеного, заявник Technicko-komercni centrum a.s. v likvidaci Компанія "Техніко-комерційний центр" в ліквідації - Суткевич О.О. не підтвердив, а судом не було встановлено наявності визначених статтею 34 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" та статтею 459 ЦПК України обставин, які можуть бути підставами для задоволення заяви про скасування рішення МКАС при ТПП України від 23 травня 2025 року у справі №306/2024.

З огляду на те, що заявником не наведено, а судом не встановлено підстав для скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 23 травня 2025 року у справі №306/2024, в задоволенні заяви Technicko-komercni centrum a.s. v likvidaci Компанія "Техніко-комерційний центр" слід відмовити.

У такому разі розподіл судових витрат у виді сплаченого заявником судового збору за подання заяви про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу не проводиться згідно із статтею 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.268, 457, 460 ЦПК України, Київський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника Technicko-komercni centrum a.s. v likvidaci Компанія "Техніко-комерційний центр" в ліквідації - Суткевича Олексія Олександровича про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Україні від 23 травня 2025 року прийняте у місті Києві у складі одноособового арбітра Олександра Чирича, у справі №306/2024 за позовом Акціонерного товариства "АНТОНОВ" (Україна) до Technicko-komercni centrum a.s. v likvidaci (Чеська Республіка) про стягнення 3 063 649,98 доларів США неустойки, зобов`язання відповідача здійснити повернення суми 100% передоплати у розмірі 3 336 517,00 доларів США, зобов`язання відповідача здійснити повернення виробів, зазначених у пункті 2.1.3 прохальної частини арбітражного позову, а також стягнення арбітражних витрат відмовити.

Рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Україні від 23 травня 2025 року прийняте у місті Києві у складі одноособового арбітра Олександра Чирича, у справі №306/2024 за позовом Акціонерного товариства "АНТОНОВ" (Україна) до Technicko-komercni centrum a.s. v likvidaci (Чеська Республіка) про стягнення 3 063 649,98 доларів США неустойки, зобов`язання відповідача здійснити повернення суми 100% передоплати у розмірі 3 336 517,00 доларів США, зобов`язання відповідача здійснити повернення виробів, зазначених у пункті 2.1.3 прохальної частини арбітражного позову, а також стягнення арбітражних витрат залишити без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту ухвали.

Ухвала суду якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

ГоловуючийТ.О. Писана