Справа № 369/6353/24
Провадження № 2/369/2145/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Янченка А.В.,

за участі секретаря судового засідання Безкоровайної М.Л.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи Карапетяна А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 369/6353/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

17.04.2024 року представник позивача ОСОБА_3 адвокат Поваляєв Олег Борисович звернувся до суду через підсистему «Електронний суд» з позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 про стягнення коштів.

03.11.2017 у місті Києві, між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено попередній договір. Вказаний договір було підписано ОСОБА_3 з однієї сторони та ОСОБА_5 , з другої сторони, який діяв імені ОСОБА_4 , за довіреністю, посвідченою 02 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Мартиненко В.О.,

Згідно п. 1.1. Договору, Сторони зобов`язались в майбутньому, на умовах і в порядку визначених цим Договором, укласти і належним чином нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу (надалі - «Основний договір») житлового приміщення квартири (надалі «Квартира») в житловому будинку (надалі «Будинок»), який знаходиться на стадії будівництва та споруджується за будівельною адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Ходосівка, на земельній ділянці з кадастровим номером - :01:008:0181.

Пунктом 1.2. Договору визначено, що будинок має бути споруджений та введений в експлуатацію в II кварталі 2018 року. Основний договір повинен бути укладений сторонами не пізніше 6 місяців з дня введення Будинку в експлуатацію.

Пунктом 2.1. Сторони обумовили, що ціна квартири становить 673 024.00 грн. (шістсот сімдесят три тисячі двадцять чотири грн. 00 коп.) при площі Квартири: 52,58 кв.

Пунктом 4.1 встановлено, що до укладення Основного договору та на підтвердження наміру придбання Квартири, Покупець повинен передати Продавцю забезпечувальний платіж - грошові кошти в розмірі, що визначається згідно з правилами цього розділу Договору. Такий забезпечувальний платіж не є завдатком, авансом, заставою, неустойкою, гарантією, притриманням чи порукою у розумінні Цивільного кодексу України. Сторони застосовують даний окремий спосіб забезпечення виконання зобов`язань за Попереднім договором на підставі ч. 2 ст. 546 ЦК України. Сторони погоджуються, що у майбутньому при укладенні Основного договору вищевказаний забезпечувальний платіж буде зарахований Сторонами у оплату Ціни Квартири, яка відповідно буде вказана у Основному договорі.

Пунктом 4.3. Договору Покупець передав Продавцю до укладання цього Договору частину забезпечувального платежу у розмірі 673 024.00 грн. (шістсот сімдесят три тисячі двадцять чотири грн. 00 коп.) Продавець надає Покупцю право сплатити решту забезпечувального платежу шляхом сплати розстрочених платежів за таким графіком встановленим п 4.4 Договору.

Так, з метою укладення вказаного вище попереднього Договору, ОСОБА_3 було передано кошти в сумі 673 024.00 грн, що підтверджується: попереднім договором від 03 листопада 2017 року, довідкою приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Мартиненко В.О., показами свідка ОСОБА_6 .

Отже, станом на день подання позову, ОСОБА_3 було сплачено кошти в розмірі 673 024.00 грн.( шістсот сімдесят три тисячі двадцять чотири грн. 00 коп.) гривень. Таким чином, умови попереднього договору ОСОБА_3 виконано в повному обсязі та вчасно, тобто у повному обсязі.

Згідно п. 1.2 попереднього договору будинок повинен був бути споруджений та введений в експлуатацію у ІІ кварталі 2018 року, а також на те, що, що в порушення вимог п. 1.2 попереднього договору зі сторони Продавця будівництво будинку в період з 01.03.2018 року по 15.06.2023 рік не велось з невідомих причин та те, що неодноразові спроби ОСОБА_3 дізнатись про стан невиконання попереднього договору не дали свого результату.

25.09.2023 року по вул. Інститутська, 45, у с. Гатне, Київської області 08160, у офісі AVM Development Group Кафіро Т. В. було проведено зустріч із ОСОБА_5 на якій ним було гарантовано укладення основного договору у найближчі тижні. Однак такий договір так і не було укладено. Вказані обставини може підтвердити свідок ОСОБА_6 .

Таким чином Відповідачем та третьою особою не виконано свого обов`язку по попередньому договору.

Крім того, пунктом 5.4. Договору передбачено, що у випадку невиконання Договору продавцем, а саме: безпідставна відмова продавця від укладання Основного договору та/або інше порушення умов Договору наступають такі наслідки для сторін: покупець отримує право в односторонньому порядку відмовитися від Договору шляхом направлення продавцю письмової заяви про це, і після цього продавець зобов`язується повернути покупцю всю отриману від покупця суму забезпечувального платежу та сплатити на його користь штраф у розмірі 10% від суми забезпечувального платежу, отриманого від покупця.

Таким чином, на думку позивача, у зв`язку із порушенням умов Договору а саме у зв`язку із не завершенням ним будівництва, на користь ОСОБА_3 має бути стягнуто штраф у розмірі 10% від суми забезпечувального платежу, отриманого від покупця, а саме 67 302.40 грн.

Свій обов`язок повернути аванс відповідач не виконав, а тому з нього обґрунтовано підлягає стягненню 3 % річних від простроченої суми.

Станом на 15.04.2024 року сума інфляційних втрат становить 508 383.35 грн.

Розрахунок позивачем проводиться з наступного дня після передачі коштів третій особі, тобто з 04.11.2017 року по 15.04.2024 року.

З огляду на викладене, встановивши, що у передбачений попереднім договором строк сторони не уклали договору купівлі-продажу квартири, обґрунтованим є висновок про те, що грошові кошти, передані за попереднім договором, є авансом та підлягають поверненню.

Станом на 15.04.2024 року 3 % річних від простроченої суми становить 130 200.29 грн. Підсумовуючи викладене зазначимо, що сума заборгованості станом на 15.04.2024 року становить 1 378 910,04 грн. з яких:

- 673 024.00 грн - сума забезпечувального платежу;

- 67 302.40 - штраф у розмірі 10% від суми забезпечувального платежу,

- 508 383.35 грн - інфляційні втрати;

- 130 200.29 грн - 3% річних.

Також, ОСОБА_3 бажаючи вирішити такий спір у позасудовому порядку, уповноважила АО « Паритет» та представника Позивача на підготовку та відправлення Відповідачу та третій особі претензії, а також на ведення подальших переговорів. Така претензія була направлена Відповідачу та третій особі 22.02.2024 року. В таких претензіях було прохання укласти та нотаріально посвідчити договір купівлі продажу житлового приміщення - квартири за будівельним АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим номером :01:008:0181 на користь ОСОБА_3 , повідомити про дату та час укладення, а також відповісти письмово на претензію у десятиденний строк, з моменту отримання претензії. Згідно рекомендованих повідомлень про вручення такі претензії були повернути адресату у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Щодо вимоги про стягнення штрафу у розмірі 10% зазначимо наступне. Пунктом 5.4. Договору передбачено, що у випадку невиконання Договору продавцем, а саме: безпідставна відмова продавця від укладання Основного договору та/або інше порушення умов Договору наступають такі наслідки для сторін: покупець отримує право в односторонньому порядку відмовитися від Договору шляхом направлення продавцю письмової заяви про це, і після цього продавець зобов`язується повернути покупцю всю отриману від покупця суму забезпечувального платежу та сплатити на його користь штраф у розмірі 10% від суми забезпечувального платежу, отриманого від покупця. Таким чином, у зв`язку із порушенням умов Договору Відповідачем, а саме у зв`язку із не завершенням ним будівництва, на користь Позивач має бути стягнуто штраф у розмірі 10% від суми забезпечувального платежу, отриманого від покупця, а саме 43 950.00 грн.

Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат: Судовий збір за подачу позову до суду 13789.10 (витрати понесено) Витрати на правову допомогу 10 % від суми стягнутої на користь Позивача. Інші витрати 40 000.00 Всього 191 680 грн.

На підставі зазначеного представник позивача просив суд:

- Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 АДРЕСА_3 ) кошти в сумі 1 378 910,04 грн. з яких: 673 024.00 грн - сума забезпечувального платежу; 67 302.40 грн - штраф у розмірі 10% від суми забезпечувального платежу; 508 383.35 грн- інфляційні втрати 130 200.29 грн - 3% річних.

- Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 АДРЕСА_3 ) судові витрати у вигляді суми сплаченого судового збору за подання позовної заяви та суми витрат на правничу допомогу у розмірі 10% від суми стягнутих на користь Позивача.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.04.2024 року провадження у справі було відкрито в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.04.2025 року підготовче провадження у справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті.

31.07.2024 року до суду від представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Остащенко Олесі Миколаївни на адресу суду надійшов відзив в якому сторона відповідача зазначила наступне.

ОСОБА_4 Відповідач ніколи не був ані власником, ані землекористувачем земельної ділянки кадастровий номер :01:008:0181, не здійснював та не планував здійснювати будівництво з метою продажу квартир на цій земельній ділянці, а також ніколи не уповноважував ОСОБА_5 на продаж квартир, яка зазначена в Попередньому договорі, та не уповноважував на укладення Попереднього договору щодо будь-якого будівництва на земельної ділянки кадастровий номер :01:008:0181, в т.ч і на отримання коштів за продаж майна, якого не мав у власності та не планував будувати.

Про наявність договірних відносин щодо продажу квартир на Земельній ділянки, Відповідач дізнався з матеріалів даної цивільної справи. Відповідач не вів переддоговірної роботи щодо укладення договорів з Позивачем, не контактував з Позивачем в період з 2017р. 2024р., що підтверджується самим Позивачем в позовній заяві т.я. всі питання щодо будівництва обговорювались Позивачем саме з Третьою особою.

Як зазначив Позивач, 25.09.2023р. в офісі «AVM Development Group» проведено зустріч з Третьою особою, який гарантував Позивачу у найближчі тижні укласти основний договір.

Особою, яка безпосередньо контактував з Позивачем щодо будівництва та організувала продаж квартири в будинку, який Відповідач не будував та не мав відношення до Земельної ділянки, є ОСОБА_5 - Третя особа, яка:

-від імені Відповідача уклала Попередній договір щодо майна, яке не належало Відповідачу;

-отримувала кошти за продаж неналежного Відповідачу майна;

-проводила зустрічі з покупцем щодо продажу майна, тощо.

ОСОБА_5 Третя особа є власником земельної ділянки кадастровий номер :01:008:0181 і замовником будівництва на ній, що підтверджується наступним.

13.04.2017р. на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Юніною А.А., реєстровий номер 258 (додається), Третя особа придбала земельну ділянку кадастровий номер :01:008:0181, право власності зареєстровано 13.04.2017р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності: 19971882) (витяг додається).

11.04.2018р. Третя особа шляхом об`єднання 8 земельних ділянок, в т.ч. і :01:008:0181, створила одну земельну ділянку 0,801 га з кадастровим номером :01:008:5180, що підтверджується нотаріально посвідченою Заявою від 11.04.2018р., №235 (додається) та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.05.2018р. про реєстрацію 02.05.2018р. права власності за Третьою особою.

08.08.2018р. Третя особа на підставі Договору про встановлення права користування земельними ділянками для забудови (суперфіцію) (додається) передала ТОВ «ЖК «Власна» в користування з метою будівництва і обслуговування багатоквартирних житлових будинків, зокрема земельну ділянку :01:008:5180, яка утворилась в результаті об`єднання земельних ділянок з :01:008:0181. Речове право - право забудови земельної ділянки (суперфіцій) зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.08.2018р. (номер запису про інше речове право: 27401883) (додається).

Засновником та кінцевим бенефіціаром ТОВ «ЖК «Власна» () є Третя особа (докази додаються).

Замовником містобудівних умов та обмежень та дозволу на виконання будівельних робіт, зокрема на земельній ділянки :01:008:5180, яка утворилась в результаті об`єднання земельних ділянок з :01:008:0181, є ТОВ «ЖК «Власна» (докази додаються), власником і бенефіціаром якого є Третя особа. Інформація отримана з загально доступного джерела веб сайту Портал Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва за посиланням:

https://e-construction.gov.ua/document_detail/doc_id=567564821/optype=100

https://e-construction.gov.ua/document_detail/doc_id=753118007/optype=2.

Оскільки Відповідач не мав права на продаж майна, яке йому не належало, то відповідно і не уповноважував Третю особу на укладення Попереднього договору з Позивачем та отримання від неї коштів.

Таким чином з урахуванням вищевказаного саме Третя особа була власником земельної ділянки на якій мала бути збудована квартира, що продана Позивачу, саме юридична особа, бенефіціаром якої є Третя особа, є землекористувачем такої земельної ділянки, й отримувала дозвільні документи на будівництво та здійснювала будівництво, а також саме Третя особа вела перемовини з Позивачем щодо укладення основного договору. Третя особа самостійно без будь-якого погодження з Відповідачем, зазначила його як Продавця в Попередньому договорі.

Відповідач не уповноважував Третю особу на продаж квартир, оскільки не мав відношення ані до будівництва, ані до земельної ділянки на якій здійснювалось будівництво, а тому не є належним відповідачем.

Сторона відповідача вважає, що Попередній договір є нікчемним в силу закону, а належним відповідачем, який зобов`язаний повернути все отримане за нікчемним договором є саме особа, яка отримала кошти, яку не уповноважував ОСОБА_4 , яка без дозволу останнього зазначила його в Попередньому договорі як продавця, отримав кошти від Позивача за продаж майна, яке не належало ОСОБА_4 , і яке останній не міг продавати. Саме Третя особа була власником земельної ділянки на якій будувалась квартира для Позивача, а також саме Третя особа в особі ТОВ «ЖК «Власна» отримувала дозвільні документи на будівництво та була замовником такого будівництва й комунікувала з Позивачем з питань продажу та будівництва.

Оскільки Відповідач не уповноважував Третю особу на вчинення дій щодо майна, яке не належало Відповідачу, то відповідно і отримувати кошти Відповідач не уповноважував Третю особу. Належним відповідачем в даній справі має бути саме особа, яка отримала кошти без будь-якого уповноваження на їх отримання.

На підставі зазначеного сторона відповідача просила суд прийняти відзив на позовну заяву та долучити до матеріалів справи, відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та стягнути з Позивача на користь Відповідача судові витрати, а саме витрати на правову допомогу в сумі 76 500,00 гривень.

28.01.2025 року до суду від представника третьої особи ОСОБА_5 адвоката Карапетяна Армена Рафіковича до суду подано пояснення третьої особи, в якому зазначено наступне.

Згідно розділу 1 Попереднього договору, основні договори мають бути укладені у письмовій формі та нотаріально посвідчені.

Станом на сьогодні основний договір купівлі продажу Квартири між Позивачем та Відповідачем не укладений.

Звертаючись до суду сторона Позивача посилається на ч. 1 ст. 598 ЦК України, згідно якої зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах встановлених договором або законом.

І у зв`язку з не укладанням Основного договору, сторона Позивача вважає зобов`язання за Попередніми договорами припиненими. На підставі чого вимагає повернення грошових коштів, відповідно до приписів ст. 1212 ЦК України, як безпідставно набутих коштів.

На момент укладення Попередніх договорів, квартири, щодо яких мали бути укладені договори у майбутньому (далі - Квартири) були об`єктом незавершеного будівництва, а нерухомим майном Квартири мали стати тільки після здачі їх в експлуатацію.

Основний договір мав укладатися щодо Квартири вже після здачі в експлуатацію, тобто вже щодо об`єкту нерухомості. Майбутні договори були договорами купівлі-продажу об`єктів нерухомості. Про що, зокрема було зазначено у розділі 1 та 3 Попередніх договорів.

Внаслідок недодержання вимоги щодо нотаріального посвідчення, такий Попередній договір є нікчемним. Оскільки Позивачем не заявлялося вимоги щодо визнання даних правочинів дійсними, щодо Попередніх договорів застосовуються наслідки недійсності правочину.

Таким чином, на думку третьої особи, оскільки основне зобов`язання є нікчемним, то і частина Попереднього договору про забезпечення його виконання також буде нікчемною. У зв`язку з цим, Позивач, на думку третьої особи, не має права вимагати повернення зобов`язального платежу, оскільки така вимога ґрунтується на положеннях договору, який не створює правових наслідків і є неналежним способом захисту у даних правовідносинах.

На стадії погодження дозвільних документів, містобудівні органи затягнули погодження дозвільних документів. Так, 31.05.2019 ТОВ « ЖК «Власна» отримало від ДАБІ України відмову у видачі дозволу на початок виконання будівельних робіт № ІУ 45 від 31.05.2019. У зв`язку із незаконністю відмови ТОВ « ЖК «Власна» оскаржила її до суду, у зв`язку із чим позовні вимоги ТОВ « ЖК «Власна» у справі № 640/10636/19 були задоволені Окружним адміністративним судом м. Києва в повному обсязі та зобов`язано ДАБІ України видати дозвіл на будівництво об`єкту. 11 жовтня 2019 року рішення Окружного адміністративного суду м. Києва у справі № 640/10636/19 набрало законної сили, у зв`язку з чим 15.11.2019 Окружним адміністративним судом м. Києва був виданий виконавчий лист, який був пред`явлений ДАБІ України.

Водночас ДАБІ України виконало судове рішення лише 21.12.2019 у зв`язку з чим відбулась затримка у початку будівництва об`єкту більше, ніж на пів року. Через затримку у видачі дозвільних документів Замовник будівництва не міг розпочати будівництво вчасно. Зважаючи на те, що дозвіл був виданий взимку 2019 року Замовник не міг виконувати частинку будівельних робіт, при виконанні яких необхідно дотримуватись технологічних процесів, зважаючи на погодні умови.

В березні 2020 року розпочалась епідемія коронавірусу. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 № 211 була введена заборона на роботу суб`єктів господарювання. Ця заборона продовжувалась та діяла в різних формах обмежень до 2022 року включно.

24.02.2022 року розпочалася військова агресія російської Федерації проти України. У зв`язку з військовою агресією російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Верховною Радою України Законом України від 24.02.2022 р. № 2102-IX, в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по нині.

Торгово-промислова палата України (ТПП України), листом від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 засвідчила, що військова агресія є форс-мажорною обставиною, а сам лист ТПП України може бути використано як її підтвердження.

Третя особа вказала, що у зв`язку з воєнним станом багато підрядників були мобілізовані. У 2022-2023 роках собівартість будівництва збільшилася на 53%. Виникла необхідність переорієнтуватися на поставки продукції для будівництва з рф та Білорусії на країни ЄС та Туреччини. Відповідні витрати та здороження були спричинені форс-мажорними обставинами та не були і не могли бути закладені при формуванні кошторису на будівництво об`єкту.

За таких обставин, не введення об`єкта будівництва в експлуатацію та не укладення основних договорів купівлі-продажу із позивачем не залежало від волі Відповідача. Підстави, що вплинули на затримку отримання дозвільних документів на продовження будівництва та введення багатоповерхового будинку в експлуатацію, виникли та існували поза межами волі Відповідача, Відповідач не міг їх передбачити, контролювати та вплинути на них , що виключає відповідальність Відповідача за порушення зобов`язання.

Крім того, на думку третьої особи, не підлягають також стягненню інфляційні втрати та 3% річних, адже стягнення за ст. 625 є заходом відповідальності, що підтверджувалося Верховним судом у постановах від 07.02.2018 у справі № 904/5966/17, від 26.11.2019 у справі № 920/240/18, від 13.11.2019 у справі № 910/16135/18, від 19.05.2020 у справі №904/11261/15.

У зв`язку з відсутністю вини Відповідача, з нього не можуть бути стягнені інфляційні втрати та 3% річних. З тієї ж причини не може бути стягнутий з Відповідача штраф у розмірі 67302,40 грн.

Крім того третя особа зазначила, що оскільки строк виконання зобов`язання за Попереднім договором визначений 2 кварталом 2018 року, строк позовної давності у 3 роки сплинув у липні 2021 року, що також є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Третя особа вважає, що Позивачем не надано жодного підтвердження отримання нею правничої допомоги та понесених у зв`язку з цим витрат, тому вимоги про їх відшкодування є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі зазначеного третя особа ОСОБА_5 просив суд прийняти пояснення третьої особи щодо позову ОСОБА_3 , відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 про стягнення коштів у повному обсязі та стягнути з ОСОБА_3 на корись ОСОБА_5 понесені судові витрати.

У судовому засіданні 09.07.2025 року представник позивача ОСОБА_3 адвокат Поваляєва О.Б. підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

У судовому засіданні 09.07.2025 року представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Остащенко О.М. просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У судовому засіданні 09.07.2025 року представник третьої особи ОСОБА_5 адвокат Карапетян А.Р. просив суд відмовити у задоволення позовних вимог у повному обсязі, та застосувати строк позовної давності.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи сторін, викладені в заявах по суті спору, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що 03.11.2017 року між продавцем ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , від імені якого за довіреністю, посвідченою 02.10.2017 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Мартиненко В.О., реєстровий номер 989 діяв громадянин ОСОБА_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , та покупцем ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , було укладено попередній договір.

Згідно п. 1.1. Договору, Сторони зобов`язались в майбутньому, на умовах і в порядку визначених цим Договором, укласти і належним чином нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу (надалі - «Основний договір») житлового приміщення квартири (надалі «Квартира») в житловому будинку (надалі «Будинок»), який знаходиться на стадії будівництва та споруджується за будівельною адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Ходосівка, на земельній ділянці з кадастровим номером - :01:008:0181. Сторони Договору погодилися, що межі та планування Квартири позначено на викопіюванні з поверхового плану Будинку, що додається до цього Договору, за будівельним АДРЕСА_4 загальною площею 52,58 кв. м, що знаходиться на п`ятому проектному поверсі (площа приміщень, підлягає уточненню за паспортом, виданим бюро технічної інвентаризації, але не повинна відрізнятись більш ніж на 10% (десять відсотків) від площі, зазначеної у цьому пункті).

Пунктом 1.2. Договору визначено, що будинок має бути споруджений та введений в експлуатацію в II кварталі 2018 року. Основний договір повинен бути укладений сторонами не пізніше 6 місяців з дня введення Будинку в експлуатацію.

Пунктом 2.1. Сторони обумовили, що ціна квартири становить 673 024,00 грн при площі Квартири: 52,58 кв.

Пунктом 3.5. Попереднього договору передбачено, що продавець гарантує, то Квартира, яка є предметом цього Договору га майнові права на неї, на день підписання цього попереднього договору та в майбутньому на день укладання Основного договору, нікому іншому не продана (не буде продана). не подарована (не буде подарована), в ренту або як внесок до статутного капіталу юридичної особи це передана (не буде передана), не відчужена іншим способом (не буде відчужена), не заставлена (не буде заставлена), під податковою заставою, у спорів під забороною (арештом) не перебуває (не буде перебувати), інший попередній договір щодо цієї нерухомості не укладався, прав на відчужувану нерухомість у третіх осіб (в тому числі по праву сервітуту, за договорами найму (оренди), позички, шлюбним контрактом (договором) тощо, а також будь-яких інших обтяжень немає (не буде в майбутньому), в тому числі прав малолітніх та або неповнолітніх дітей, обмежено дієздатних на або недієздатних осіб на користування вищевказаною Квартирою (не буде).

Пунктом 4.1 (забезпечення виконання договору) встановлено, що до укладення Основного договору та на підтвердження наміру придбання Квартиря. Покупець повинен передати Продавцю забезпечувальний платіж грошові кошти в розмірі 673 024, 00 грн. Такий забезпечувальний платіж не є завдатком, авансом, заставою, неустойкою, гарантією, притриманням чи порукою у розумнні Цивільного кодексу України. Сторони застосовуються даний окремий спосіб забезпечення виконання зобов`язань за Попередим договором на підставі ч. 2 ст. 546 1ЦК України.

Пункт 4.2. (забезпечення виконання договору) передбачає, що Сторони погоджуються, що у майбутньому при укладенні Основного договору вищевказаний забезпечувальний платіж буде зарахований Сторонами у оплату Ціни Квартири, яка відповідно буде вказана в Основному договорі.

Пунктом 4.3. (забезпечення виконання договору) підтверджено, що Покупець, передав Продавцю до укладання цього Договору забезпечувальний платіж у повному обсязі, а саме: 673 024,00 грн.

Згідно п. 4.1. (відповідальність) Сторона, яка не виконала зобов`язання, несе відповідальність за наявності й вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено цим Договором або законодавством України.

Пунктом 4.2. (відповідальність) визначено, що невиконанням цього Договору с факт необґрунтованого (без поважних причин) ухиления однієї із Сторін від укладання Основного договору (у відповідь на пропозицію про укладення іншої Сторони), а також будь-яке інше порушення умов цього Договору

Пунктом 4.3. (відповідальність) передбачено, що у випадку невиконання нього Договору Покупцем, а саме: підмова Покупця під укладення Основного договору при наявності пропозиції від Продавця та/або інше порушення Покупцем умов цього Попереднього договору, наступають такі насадки для Сторони Продавець отримує право розірвати цей Попередній договір шляхом односторонньої відмови від договору на направлення Покупцю письмового повідомлення про таку відмову (згоди Покупця на таке припинення Попереднього договору не потрібно) при цьому забезпечувальний платіж, отриманий від Покупця Продавцем згідно пункту 4 цього Договору повертається Продавцем Покупцю. При цьому Покупець зобов`язаний невідкладно сплатити Продавцю неустойку у формі штрафу у розмірі 10 % від загальної суми забезпечувального платежу, вказаної у пункті 4.1. цього Попереднього договору (водночас Покупець підписанням цього Попереднього договору надає Продавцю право та доручає утримати (списати) всі суми штрафів із тіла забезпечувального платежу при його поверненню Покупцю і після виконання всіх попередніх дій всі зобов`язання Сторін за цим Договором припиняються.

Пункт 4.4. (відповідальність) Попереднього договору передбачає, що у випадку невиконання цього Договору Продавцем, а саме: безпідставна відмова Правиця від укладення Основного договору при наявності пропозиції від Покупця та/або інше порушення Продавцем умов цього Попереднього договору, Наступають такі наслідки для сторін: Покупець отримує право в односторонньому порядку відмовитись від цього Попереднього договору шляхом направлена Продавцю письмової заяви про це і після цього Продавець зобов`язується повернути Покупцю всю отриману від Покупця суму забезпечувального платежу (при цьому таке повернення грошових коштів на користь Покупця здійснюється Продавцем виключно після відчуження Квартири іншому Покупцю, але не пізніше 6 (шести) місяців з дня отримання вищевказаної заяви Покупця) та сплати на його користь штраф у розмірі 10 % від суми забезпечувального платежу, отриманого від Покупця.

Отже, станом на день подання позову, ОСОБА_3 було сплачено кошти в розмірі 673 024.00 грн. Таким чином, умови попереднього договору ОСОБА_3 виконано в повному обсязі та вчасно, тобто у повному обсязі.

Відповідно до довідки зв вхідним № 40/01-16 від 31.10.2023 року, виданої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мартиненко В.О. 03.11.2017 року за реєстрованим № 1077 мною, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мартиненком Віктором Олександровичем, була вчинена нотаріальна дія засвідчено справжність підпису ОСОБА_5 на заяві до компетентних органів про отримання від ОСОБА_3 673 024 гривні згідно з попереднім договором від 03.11.2017 року.

26.12.2024 року на адресу суду від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мартиненко Вікторії Олександрівни надійшла на виконання ухвали суду про витребування доказів копія довіреності, посвідчена 02.10.2017 року за зареєстрованим № 989.

Так, громадянин України ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , цією довіреністю уповноважив ОСОБА_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , представляти його інтереси у відповідних уповноважених на те органах (установах, організаціях), незалежно від їх підпорядкування та організаційно-правової форми у тому числі в органах державної влади, місцевого самоврядування, в органах нотаріату, органах технічної інвентаризації, житлово-експлуатаційних органах та організаціях, перед будь-якими юридичними та фізичними особами, з питань введення переговорів по укладенню попередніх договорів купівлі-продажу належного йому нерухомого майна квартир, нежитлових приміщень, житлових будинків, частин житлових будинків, зблокованих житлових будинків, що знаходяться в селі Ходосівка Київської області з правом отримання грошових коштів за цими договорами.

Для належного виконання довіреності представник вправі:

- подавати від мого імені будь-які заяви, що стосуються виконання цієї довіреності та передбачені чинним законодавством, зокрема законодавством про нотаріат (про те, що відчужуване нерухоме майно не є об`єктом спільної сумісної власності, та/чи про сімейний стан тощо);

-укладати на умовах на власний розсуд попередні договори, договори завдатку, договори купівлі-продажу майнових прав з правом отримання авансових або будь-яких інших платежів, вносити зміни та доповнення. розривати їх, тощо;

- розписуватися за мене на документах (включаючи вказані вище договори) та в їх одержанні, сплачувати у разі необхідності належні з мене платежі, податки, тощо;

- одержувати належні мені грошові кошти (в тому числі за попередніми договорами. договорами купівлі-продажу чи іншими договорами):

- вчиняти інші юридично значущі дії, які будуть необхідними і доцільними для повного виконання повноважень за довіреністю.

Довіреність видана без права передоручення повноважень іншим особам строком на три роки, та є дійсною до 02.10.2020 року. Довіреність має підпис ОСОБА_4 . Як зазначено, така довіреність підписана ним у присутності приватного нотаріуса, яким встановлено особу ОСОБА_4 та перевірено його дієздатність.

Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мартиненком В.О. 02.10.2017 року та зареєстрована в реєстрі за № 989.

Отже, як встановлено судом, зазначена довіреність була чинною на день підписання Попереднього договору купівлі-продажу, ОСОБА_4 зазначена довіреність не скасовувалась.

Відомості про звернення ОСОБА_7 з заявою до нотаріуса та внесення нотаріусом до Єдиного реєстру довіреностей запису про припинення дії довіреності посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мартиненком В.О. 02.10.2017 року та зареєстрованої в реєстрі за № 989, відсутні.

Отже, довіреність на день підписання Попереднього договору купівлі-продажу була чинною, доказів того, що вона не відповідала волі ОСОБА_4 суду не надано.

Щодо доводів третьої особи та відповідача щодо нечемності Договору купівлі-продажу, суд зазначає, що рішення про визнання попереднього договору купівлі-продажу від 03.11.2017 року нікчемним, суду не надано, з зустрічною позовною заявою відповідач до суду не звертався.

Крім того, судом встановлено факт ухилення ОСОБА_4 від нотаріального посвідчення попереднього договору, та встановлено факт наміру ОСОБА_3 укласти нотаріально посвідчений Договір купівлі-продажу житлового приміщення та вжито нею заходи для такого посвідчення, а саме, у матеріалах справи наявне звернення нею у письмовому вигляді до відповідача та третьої особи з Претензією.

Так, 24.02.2024 року адвокатом Кафіро Т.В. було надіслано на адреси ОСОБА_4 та ОСОБА_5 претензії, в якій позивачка просила їх:

- Укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу житлового приміщення - квартири за будівельним АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим номером :01:008:0181 на користь ОСОБА_3 ;

- Повідомити ОСОБА_3 про дату та час укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового приміщення квартири за будівельним АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим номером :01:008:0181 на користь ОСОБА_3 ;

- Відповісти письмово на претензію у десятиденний строк, з моменту отримання претензії.

У мотивувальній частині претензії адвокатом Поваляєвим О.Б. також було зазначено, що сума заборгованості становить 1 331 838,52 грн, з яких:

- 673 024,00 грн - сума забезпечувального платежу;

- 67 302,40 - штраф у розмірі 10% від суми забезпечувального платежу,

- 472 533,02 грн - інфляційні втрати;

- 118 979,10 грн - 3% річних.

Відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.

Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно до ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином Відповідачем та третьою особою не виконано свого обов`язку за попереднім договором.

Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_4 не було виконано умови Попереднього договору щодо продажу позивачу квартири, у зв`язку з чим було порушено права ОСОБА_3 . За таких обставин, сплачена позивачем за попереднім договором (підтвердження сплати підтверджується довідкою приватного нотаріуса Мартиненко В.О. від 31.10.2023 року) сума коштів у розмірі 673 024,00 грн. підлягає стягненню на його користь з відповідача.

У той же час, стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Такі висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2- 383/2010.

Попередній договір є чинним, а відтак, договір підлягає виконанню сторонами і відповідно створює для них відповідні правові наслідки у разі невиконання його положень.

Що стосується стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до ст. 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, яке виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів.

Згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд України у постанові від 22 березня 2017 року у справі № 6-2311цс16 висловив правову позицію та зазначив, що за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Наявність судового рішення про стягнення боргу не позбавляє позивача права на стягнення з відповідача інфляційних втрат за користування грошовими коштами на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц.

Відповідно до п. 1 попереднього договору продавець (відповідач) у строк до 30 березня 2020 року зобов`язувався передати у власність Покупцеві (позивачеві) з укладенням договорів купівлі-продажу квартиру, а відповідно до п. 5 попереднього договору сторони домовилися про повернення Продавцем Покупцеві авансу протягом одного місяця у випадку відмови (ухилення) Продавця від продажу квартир..

Таким чином, прострочення виконання зобов`язання розпочалось з 25.04.2024 року (позовну заяву подано 17.04.2024 року).

Враховуючи те, що правовідносини, які склалися між сторонами є грошовими та містять зобов`язальний характер, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та 3% річних з моменту прострочення зобов`язання (25.04.2024 року) по дату ухвалення судового рішення у справі 16.07.2025 року.

Розрахунок здійснюється за формулою ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x . ( ІІZ : 100 ) ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення,

...... ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

Останній період

IIc (100,60 : 100) x (102,20 : 100) x (100,00 : 100) x (100,60 : 100) x (101,50 : 100) x (101,80 : 100) x (101,90 : 100) x (101,40 : 100) x (101,20 : 100) x (100,80 : 100) x (101,50 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,80 : 100) = 1.17565353

Отже, інфляційне збільшення за період з 25.04.2024 року по 16.07.2025 року становить 118 219,04 грн. (673 024,00 x 1.17565353 - 673 024,00).

Три відсотки розраховується за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення.

За період прострочення грошового зобов`язання з 25.04.2024 року до 31.12.2024 року (251 день) три відсотки річних становлять 13 846,64 грн (673 024,00 x 3 % x 251 : 366 : 100), а за період прострочення грошового зобов`язання з 01.01.2025 року до 16.07.2025 року три відсотки річних становлять 10 897,46 грн (673 024,00 x 3 % x 197 : 365 : 100).

Тобто 3% річних за період з 25.04.2024 року по 16.07.2025 року становлять 24 744,10 грн.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності суд зазначає наступне та звертає увагу відповідача на наступні обставини.

Як зазначає відповідач оскільки строк виконання зобов`язання за Попереднім договором визначений 2 кварталом 2018 року, строк позовної давності у 3 роки сплинув у липні 2021 року, що також є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 "Про всановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин.

Законом України від 30.03.2020 №540-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічна: гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби COVID-19 розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України: метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину".

Зазначений Закон України від 30.03.2020 №540-ІХ набрав чинності 02.04.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричини коронавірусом SARS-CoV-2" відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенні, території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеку" і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дію якого неодноразово продовжено, зокрема, Законом України Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 06.02.2024 № 3564-ІХ , яким затверджено Указ Президента "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 05.02.2024 № 49/2024 та строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05:30 14.02.2024 на 90 діб, тобто до 14 травня 2024 року

За приписами пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану

Таким чином, враховуючи те, що на всій території України запроваджено карантин з 11.03.2020 року до 30.06.2023 року, а під час дії карантину строки, визначені статтею 257 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк дії такого карантину, введення на території України воєнного стану з 24 лютого 2024 року, який було неодноразово продовжено та який діє й на час розгляду, а перебіг позовної давності, визначений Цивільним кодексом України, зупиняється на строк дії такого стану, то подання позову 17.04.2024 року не виходить за строки позовної давності.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем було сплачено судовий збір за позовні вимоги майнового характеру у розмірі 8 832,90 грн ( 883 289,54 * 13 789,10 / 1 378 910,04), які підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Положення частини п`ятої статті 137 ЦПК України свідчить про те, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Від відповідача та третьої особи заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката та надані заперечень стосовно неспівмірності заявлених позивачем витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку із судовим розглядом справи № 369/6353/24.

Суд зазначає, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 137 ЦПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Саме такий висновок випливає з правової позиції ВС/КГС у справі №922/1163/18 від 06 березня 2019 року.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

На підставі зазначеного суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача про стягнення витрат на професійну правову допомогу та стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правову допомогу у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн 00 коп.

Керуючись ст. 526, 533-535, 529, 610, 625 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 48, 51, 76, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 про стягнення коштів, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , кошти в сумі 883 289 (вісімсот вісімдесят три тисячі двісті вісімдесят дев`ять) 54 коп., з яких: 673 024 (шістсот сімдесят три тисячі двадцять чотири) грн 00 коп. - сума забезпечувального платежу, 67 302 (шістдесят сім тисяч триста дві) грн 40 коп. - штраф у розмірі 10% від суми забезпечувального платежу, 118 219 (сто вісімнадцять тисяч двісті дев`ятнадцять) грн 04 коп. - інфляційні втрати за період з 25.04.2024 року по 16.07.2025 року, 24 744 (двадцять чотири тисячі сімсот сорок чотири) грн 10 коп. - 3% річних за період з 25.04.2024 року по 16.07.2025 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 8 832 (вісім тисяч вісімсот тридцять дві) грн 90 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правову допомогу у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн 00 коп.

У задоволенні іншої частини позову, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про позивача: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Інформація про відповідача: ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 )

Інформація про третю особу: ОСОБА_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_5 .

Повний текст рішення складено: 31.07.2025 року.

Суддя А.В. Янченко