УХВАЛА

30 липня 2024 року місто Київ.

Справа №756/16259/24

Апеляційне провадження № 22-з/824/1073/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В

розглянув у письмовому провадженні заяву ОСОБА_5, в інтересах ОСОБА_1 ,про ухвалення додаткової постанови в справі за апеляційними скаргами ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 27 березня 2025 року (у складі судді Луценко О.М., інформації щодо дати складання повного рішення відсутня)

та на додаткове рішення Оболонського районного суду міста Києва від 25 квітня 2025 року (у складі судді Луценко О.М., інформації щодо дати складання повного рішення відсутня)

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 27 березня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 10000,00 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 23.12.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 15000,00 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 23.12.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 1211 грн. 20 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

Представник відповідача - ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача витрат на правову допомогу, які позивач поніс у зв`язку із розглядом цивільної справи. Розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача становить 43 000,00 грн.

Додатковим рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 25 квітня 2025 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 30 квітня 2025 року подала засобами поштового зв`язку до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, якою просила скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Не погодившись з додатковим рішенням позивач 6 травня 2025 року подала засобами поштового зв`язку до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій просить додаткове рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви.

Постановою Київського апеляційного суду від 15 липня 2024 року апеляційні скарги ОСОБА_2 - залишено без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 27 березня 2025 року та додаткове рішення Оболонського районного суду міста Києва від 25 квітня 2025 року - залишено без змін.

18 липня 2024 року представник відповідача - ОСОБА_5 подала до Київського апеляційного суду заяву про стягнення витрат на правову допомогу, в якій просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в апеляційному суді в розмірі 41 500 грн.

Зазначає, що безпосередньо у відзиві на апеляційну скаргу було наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат в Київському апеляційному суді, а саме у розмірі 41 500 грн та заявлено, що остаточний розрахунок судових витрат, понесених ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом справи з відповідними документами, що підтверджують зазначені витрати, в тому числі докази щодо обсягу наданих адвокатським об`єднанням послуг виконаних робіт та їх вартості, буде надано за підсумками фактично понесених судових витрат за результатами судового розгляду справи.

24 липня 2024 року до Київського апеляційного суду надійшли заперечення ОСОБА_2 на клопотання позивача, якими просить відмовити в задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.

Вважає, що частина витрат, вказаних у переліку наданих послуг, в силу положень ст.ст. 137 та 141 ЦПК України не може бути віднесена до витрат у даній судовій справі (ознайомлення, вивчення та аналіз наданих відповідачем документів), має бути визнана надмірною та невідповідною суті справи, а всі заявлені витрати часу на надання послуг є завищеними щонайменше вдвічі.

Зазначає, що розмір заявлених витрат є неспівмірний з розміром витрат, стягнутих за розгляд справи в суді першої інстанції, враховуючи, що обсяг наданих представником відповідача послуг в суді першої інстанції був щонайменше вдвічі більшим ніж в суді апеляційної інстанції.

Апеляційний суд вважає за можливе розглянути подану заяву про розподіл судових витрат в порядку письмового провадження без повідомлення та виклику учасників справи, у зв`язку з відсутністю такої необхідності.

Дослідивши матеріали справи та доводи заяви, колегія суддів дійшла висновку, що заява не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до пункту першого частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частина восьма статті 83 ЦПК України).

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (постанова Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі №554/4741/19, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі №520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга статті 2 ЦПК України).

У частині першій статті 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Обміркувавши викладене, з урахуванням принципу розумності, суд зауважує, що:

- у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі;

- у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21, й підтримана Об`єднаною Палатою Верховного Суду в постанові від 22 квітня 2024 року у справі № 346/2744/21, що за приписами частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути враховано судом.

Колегія суддів також враховує, що в постанові Верховного Суду від 29 травня 2025 року у справі № 757/40871/20 вказано, що «ухвалюючи додаткову постанову у цій справі щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем під час розгляду справи у суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій, апеляційний суд дійшов загалом обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви позивача у цій частині, оскільки до закінчення судових дебатів у суді апеляційної інстанції - 21 січня 2025 року представник позивача - ОСОБА_6 не подав усіх достовірних доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу та не обґрунтував поважності причин неможливості подання доказів до вказаного часу. Заявником не було зазначено будь-яких поважних причин, які перешкоджали б подати відповідні докази до закінчення судових дебатів у справі».

У цій справі:

- 15 липня 2025 року була ухвалена постанова Київського апеляційного суду;

- 18 липня 2025 року до суду надійшла заява про розподіл судових витрат, що фактично є заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу;

- до заяви долучені, зокрема: (1) договір про надання правничої допомоги від 21 травня 2025 року; (2) Акт до заявки на надання послуг № 0606 від 15 липня 2025 року; (3) заявка на надання послуг № 0606 від 6 червня 2025 року; (4) детальний опис робіт (наданих послуг) (5); платіжна інструкція від 9 червня 2025 року про сплату 41 500 грн за юридичні послуги.

Разом із цим, обґрунтувань поважності причин не подання зазначених вище доказів суду, особливо тих, що датовані та мали місце до 15 липня 2025 року, до закінчення судових дебатів у суді апеляційної інстанції, заява не містить.

Із матеріалів справи також не вбачається, що відповідні докази, зокрема договір про надання правничої допомоги чи заявку на надання послуг № 0606 від 6 червня 2025 року, у якій визначено обсяг послуг, який надано ОСОБА_1 та розмір витрат на правничу допомогу, долучалися до матеріалів справи будь-яким іншим чином, зокрема із відзивом на апеляційну скаргу.

Колегія суддів зауважує, що адвокат має змогу заздалегідь оформити акт (акти) приймання-передачі юридичних послуг принаймні у тій частині, яка стосується складення апеляційної скарги або відзиву (пояснень) на апеляційну скаргу, оскільки ці документи складають до початку розгляду справи по суті, а тому не існує жодних об`єктивних перешкод для складання відповідного акту та подання його до суду до закінчення дебатів у суді апеляційної інстанції.

Також суд наголошує, що якби долучені до заяви про розподіл судових витрат докази, зокрема договір із додатковою угодою до нього, були подані до закінчення судових дебатів у суді апеляційної інстанції, то апеляційний суд при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат за результатами апеляційного перегляду, міг би врахувати їх і без акту приймання-передачі наданих послуг, складеного в день ухвалення постанови апеляційного суду.

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, оскільки зміст такої заяви не містить обґрунтування поважних причин неподання ним доказів, що підтверджують розмір судових витрат (договору та заявки) до закінчення судових дебатів у справі в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 133, 141, 246, 260, 261, 268, 270, 389 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Заяву ОСОБА_5, в інтересах ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий О.В. Желепа

Судді Н.В. Поліщук

В.В. Соколова