К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2025 року місто Київ

справа № 756/14586/24

апеляційне провадження № 22-ц/824/13035/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Саліхова В.В.,

суддів: Євграфової Є.П., Поливач Л.Д.,

за участю секретаря судового засідання: Алієвої Д.У.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 27 травня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Шевчука А.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про зобов`язання вчинити дії та розірвання договору,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Універсал Банк», третя особа: ТОВ «Українське бюро кредитних історій» про зобов`язання вчинити дії та розірвання договору, в якому просив:

- зобов`язати АТ «Універсал Банк» звернутись до ТОВ «Українське бюро Кредитних Історій» з інформацією по договору 6427, який укладений між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 де зазначити, що кредит за договором є закритим, в серпні 2019 року прострочення немає та сума прострочення складає 0.00 грн., в лютому 2019 року сума заборгованості складає 0.00 грн., в березні 2019 року сума заборгованості складає 0.00 грн., в квітні 2019 року сума заборгованості складає 7 954,46 грн., в травні 2019 року сума заборгованості складає 0.00 грн., в червні 2019 року сума заборгованості складає 0.00 грн., в липні 2019 року сума заборгованості складає 0.00 грн., в серпні 2019 року сума заборгованості складає 0.00 грн., в вересні 2019 року сума заборгованості складає 0.00 грн.;

- стягнути з АТ «Універсал Банк» моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.;

- розірвати договір 6427, укладений між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог вказував, що він є клієнтом АТ «Універсал банк» оскільки між ними укладено договір №6427.

09.02.2019 року з банківської карти позивача № НОМЕР_1 , яка на сьогоднішній день є заблокованою, було безпідставно списано 44 458,92 грн.

10.02.2019 року ОСОБА_1 повідомив АТ «Універсал Банк» про проблему із списанням коштів.

При цьому, 25.09.2019 року АТ «Універсал Банк» було добровільно повернуто ОСОБА_1 грошові кошти лише у сумі 18 524,55 грн.

Решту суми банком добровільно повернуто не було, що стало підставою для звернення із позовами про стягнення коштів.

07.02.2022 року Оболонським районним судом м. Києва у справі №756/2114/21 прийнято рішення про задоволення позову та стягнуто на користь ОСОБА_1 з АТ «Універсал банк» 25 934 грн. 37 коп.

Оскільки АТ «Універсал банк» відмовилося повертати в добровільному порядку кошти за рішенням суду, 06.09.2023 року Оболонським районним судом м. Києва по справі №756/4017/23 прийнято рішення про задоволення позову та стягнуто на користь ОСОБА_1 з АТ «Універсал банк» 21 509 грн. 30 коп. та судові витрати. Судовим рішенням встановлено, що дії відповідача щодо неповернення коштів, нарахування відсотків у період після лютого 2019 року, неповернення інфляційних та 3 % річних є неправомірними.

При цьому, згідно отриманого витягу з ТОВ «Українське бюро кредитних історій» у ОСОБА_1 є відкритий кредит (виділено червоним кольором) у АТ «Універсал банк» та зазначено, що в серпні 2019 року має місце прострочення виконання зобов`язання на період від 30 до 59 днів, сума прострочення складає 100 грн. (виділено червоним кольором). Також у витягу зазначено, що у період з лютого до вересня 2019 року має місце заборгованість за кредитом, яка є більшою на 44 458,92 грн.

За твердженням позивача, з огляду на прийняті судами рішення у справах №756/2114/21 та №756/4017/23, подана АТ «Універсал банк» інформація до ТОВ «Українське бюро кредитних історій» є неправдивою та такою, що порушує права ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 звернувся з відповідними листами до ТОВ «Українське бюро кредитних історій» та АТ «Універсал банк», в яких просив скорегувати недостовірну інформацію, крім того, просив відповідача, у зв`язку з умисними порушеннями договору зі сторони відповідача, розірвати договір, однак отримав відмову із твердженням того, що передана інформація щодо кредиту є актуальною.

Позивач вказує на очевидність умисного порушення АТ «Універсал банк» його прав після прийняття рішень судів про повернення коштів і заподіяння цим моральних страждань, у зв`язку з чим має право на відшкодування моральної шкоди на підставі ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживача».

Заочним рішення Оболонського районного суду міста Києва від 27 травня 2025 року позов ОСОБА_1 до АТ «Універсал Банк», третя особа: ТОВ «Українське бюро кредитних історій» про зобов`язання вчинити дії та розірвання договору задоволено частково.

Зобов`язано АТ «Універсал Банк» звернутись до ТОВ «Українське бюро кредитних історій» з інформацією по договору 6427, який укладений між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 , у якій зазначити, що кредит за договором є закритим, в серпні 2019 року прострочення немає та сума прострочення складає 0.00 грн., в лютому 2019 року сума заборгованості складає 0.00 грн., в березні 2019 року сума заборгованості складає 0.00 грн., в квітні 2019 року сума заборгованості складає 7 954,46 грн., в травні 2019 року сума заборгованості складає 0.00 грн., в червні 2019 року сума заборгованості складає 0.00 грн., в липні 2019 року сума заборгованості складає 0.00 грн., в серпні 2019 року сума заборгованості складає 0.00 грн., в вересні 2019 року сума заборгованості складає 0.00 грн.

В задоволенні решти вимог ОСОБА_1 до АТ «Універсал Банк» - відмовлено.

Стягнуто з АТ «Універсал Банк» судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. на користь держави.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права просив рішення суду в частині незадоволених позовних вимог скасувати, та в цій частині ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обгрунтовував тим, що умовами укладеного між позивачем та відповідачем договору не було передбачено, що відповідач має право на несанкціоноване списання коштів з карткового рахунку позивача (що відбулося через проблеми з системою безпеки відповідача), а потім буде відмовлятися повертати їх в добровільному порядку, на списані кошти будуть нараховуватись відсотки, а також, що відповідач буде надавати третім особам неправдиву інформацію про кредитну історію позивача. Позивач вважає, що вказані порушення, які мають місце з 2019 року по 2025 рік є істотними, та такими, що вчинені відповідачем умисно, а відповідно укладений між сторонами договір підлягає розірванню за рішенням суду.

Що стосується розміру моральної шкоди, то позивач вважає, що майже 6 років розгляду судових справ за участю сторін, продовження порушення прав, які стосуються питань надання третім особам недостовірної інформації про кредитну історію позивача, вартують визначених позивачем 50 000 грн.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник АТ «Універсал Банк» та представник ТОВ «Українське бюро кредитних історій» в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належно, тому колегія суддів вважала можливим проводити розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Саліхова В.В., вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 27 травня 2025 року в частині зобов`язання вчинити дії та стягнення судового збору на користь держави не оскаржується, а тому відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду у даній справі лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про розірвання договору та стягнення моральної шкоди.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди та розірвання договору, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не наведено будь-якого обґрунтування вказаних вимог і не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження наявності підстав для розірвання договору й заподіяння ОСОБА_1 , як споживачу, моральних страждань та їх глибини.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є клієнтом АТ «Універсал Банк», оскільки 30.05.2018 року підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг Monobank та отримав платіжну картку № НОМЕР_1 .

09.02.2019 року з банківської карти позивача № НОМЕР_1 , яка на сьогоднішній день є заблокованою, було списано 44 458,92 грн.

10.02.2019 року ОСОБА_1 повідомив АТ «Універсал Банк» про безпідставне списання коштів.

25.09.2019 року АТ «Універсал Банк» було добровільно повернуто ОСОБА_1 в рахунок відшкодування списаних коштів по 15 спірним транзакціям за наслідками їх оскарження 18 524,55 грн.

Решту суми банком добровільно повернуто не було, що стало приводом для звернення із позовами про стягнення коштів.

07.02.2022 року Оболонським районним судом міста Києва по справі №756/2114/21 прийнято рішення про задоволення позову та стягнуто на користь ОСОБА_1 з АТ «Універсал Банк» 25 934 грн. 37 коп. залишку коштів, що не були повернуті позивачу за спірними транзакціями. Постановою Київського апеляційного суду від 20.02.2023 року вказане рішення суду залишено без змін.

Оскільки АТ «Універсал Банк» відмовилося повертати в добровільному порядку кошти за рішенням суду від 07.02.2022 року, більше того відмовилося повернути безпідставно нараховані відсотки, які були списані у якості відсотків за прострочення, нарахованих на кредитні кошти, списані відповідачем 09.02.2019 року, а в подальшому повернуті та стягнуті з відповідача за рішенням суду.

06.09.2023 року Оболонським районним судом м. Києва по справі №756/4017/23 прийнято рішення про задоволення позову та стягнуто на користь ОСОБА_1 з АТ «Універсал Банк» 21 509 грн. 30 коп. та судові витрати.

Крім іншого, вказаними судовими рішеннями встановлено, що дії АТ «Універсал Банк» щодо неповернення коштів, нарахування відсотків у період після лютого 2019 року, неповернення інфляційних та 3 % річних є неправомірними.

Згідно отриманого витягу з ТОВ «Українське бюро кредитних історій», актуального на 21.10.2024 року значиться, що у ОСОБА_1 за договором №6427 відкритий кредит у АТ «Універсал Банк». Також, у вказаному витягу зазначено, що в серпні 2019 року має місце прострочення виконання зобов`язання на період від 30 до 59 днів, сума прострочення складає 100 грн. У витягу зазначено, що у період з лютого до вересня 2019 року має місце заборгованість за кредитом, яка є більшою на 44 458,92 грн.

Щодо позовної вимоги розірвання договору

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частин першої та другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про розірвання договору, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується й апеляційний суд, враховуючи вказані норми матеріального права, доводи позивача та підстави заявлених позовних вимог, правильно встановивши обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, обґрунтовано виходив із того, що така позовна вимога не підлягає задоволенню за їх недоведеністю.

Посилання позивача на те, що умовами укладеного між позивачем та відповідачем договору не було передбачено, що відповідач має право на несанкціоноване списання коштів з карткового рахунку позивача (що відбулося через проблеми з системою безпеки відповідача), а потім буде відмовлятися повертати їх в добровільному порядку, на списані кошти будуть нараховуватись відсотки, а також, що відповідач буде надавати третім особам неправдиву інформацію про кредитну історію позивача, що є істотним порушенням договору, є безпідставними, оскільки не свідчать про наявність підстав для розірвання договору. Факту незаконного списання відповідачем коштів з рахунку позивача та нарахування в подальшому відсотків була надана оцінка під час розгляду справ № 756/2114/21, № 756/4017/23 та ухваленими рішеннями поновлено порушені права позивача.

Позивачем не наведено належних аргументів, які б підтверджували його доводи про те, що порушення умов договору відповідачем відносяться до категорії істотних.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги про розірвання договору, а доводи апеляційної скарги висновку суду не спростовують, тому рішення суду в цій частині підлягає залишенню без змін.

Щодо стягнення моральної шкоди

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Необхідною умовою для відшкодування моральної шкоди є доведення позивачем перед судом факту протиправної поведінки відповідача, наявність самої моральної шкоди, її розмір та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 01 вересня 2020 року в справі № 216/3521/16-ц сформулювала висновок про те, що, вирішуючи спір щодо відшкодування моральної шкоди за порушення споживчого договору, суди мають враховувати, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону України «Про захист прав споживачів» навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено.

Суд першої інстанції відмовив позивачу у відшкодуванні моральної шкоди, зазначивши, що позивач не надав належних та достатніх доказів, які б підтверджували, що діями відповідача йому завдано моральної шкоди.

Однак суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що судовими рішеннями у справах № 756/2114/21, № 756/4917/23 було встановлено безпідставне списання банком у 2019 році грошових коштів з рахунку позивача за спірними транзакціями, та в подальшому неповернення коштів в добровільному порядку, у зв'язку з чим для захисту своїх прав позивачу довелося звертатися до суду, що свідчить про тривале порушення права позивача на поверненняналежних йому грошових коштів.

Незаконне списання банком коштів та їх неповернення позивачу, створило для останнього значні моральні та психологічні страждання, пов`язані з відчуттям несправедливості, порушенням його фінансових інтересів і прав.

Колегія суддів, враховуючи засади розумності, справедливості та поміркованості, а також характер і обсяг моральних, душевних і психічних страждань, що зазнав позивач у зв`язку з довготривалим неповерненням коштів, вважає, що позивачу належить відшкодувати моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. Така сума є співмірною до обсягу страждань і відповідає принципу пропорційності відшкодування.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині незадоволення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди слід скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 5 000 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 27 травня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з Акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з Акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 5 000 грн.

Заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 27 травня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про розірвання договору - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 24 липня 2025 року.

Головуючий:

Судді: