Провадження № 6/487/182/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2025 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді - Нікітіна Д.Г., при секретарі Марченко О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві заяву про розстрочку виконання судового рішення у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства "Кредобанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

12 червня 2025 року представник ОСОБА_1 -огли ОСОБА_2 звернулася в суд із заявою про розстрочення виконання судового рішення від 07 травня 2025 року в справі за позовом Акціонерного товариства "Кредобанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свою заяву обґрунтовує тим, що виконання рішення одразу і в повному обсязі поставить його у дуже скрутне матеріальне становище, перебуває у скрутному фінансовому становищі, не має достатнього для забезпечення гідного рівня життя доходу, що підтверджується випискою по картковому рахунку відповідача в АТ КБ "Приватбанк" про дохід за період 01.06.2024-12.06.2025, згідно якої за останній рік відповідачем щомісячно отримувалася пенсія в сумі 2361 грн. Пенсія сплачується, оскільки відповідач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області з 27.11.2015 та отримує пенсію, як особа з інвалідністю 2 групи, призначену відповідно до ст. 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Розмір пенсії є меншим, ніж два прожиткових мінімуми для працездатної особи.

Просить суд врахувати його скрутне матеріальне становище, у зв`язку з цим просить суд розстрочити виконання рішення суду на два роки.

У судовому засіданні представник відповідача просив розстрочити виконання рішення, представник позивача заперечував щодо задоволення виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, докази, надані на обґрунтування заяви та заперечення, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви з таких підстав.

Суд встановив, що рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 07 травня 2025 року позовні вимоги Акціонерного товариства "Кредобанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» () заборгованість за кредитним договором № CL-305860 від 01.04.2021 станом на 01.01.2024 в сумі 208768 грн., із яких: 70345,46 грн. - тіло кредиту; 138422,54 грн. відсотки за користування кредитними коштами, а також 1837,34 грн. судового збору. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення кредитної заборгованості - відмовлено. Рішення суду в апеляційному порядку не оскаржувалося та набрало законної сили.

Відповідно до ч.1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч. 4 ст. 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка - спосіб виконання зобов`язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановлені наперед.

Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.

Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

Тобто, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

В той же час, згідно з ч.5 ст.435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 10постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року № 8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконається частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо). Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду.

Водночас відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа зобов`язань залишається незмінною. Натомість таке розстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом. Така правова позиція сформована Великою Палатою ВС у постанові від 04 06.2019 року у справі №916/190/18.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 1ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до положень ч. 1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, заявник стверджує, що можливості сплатити розмір заборгованості в повній мірі на даний час немає, просить суд врахувати його скрутне матеріальне становище, те, що рівень його доходів не є стабільним, у зв`язку з цим просить суд про розстрочку виконання рішення суду на один рік.

Оцінюючи наявні у справі докази, суд вважає, що наявні підстави для розстрочення рішення суду, оскільки заявник не отримує достатнього доходу для виконання рішення суду одразу в повному обсязі, а також враховуючи введений на території України правового режиму - воєнний стан, однак має намір виконати рішення добровільно, суд вважає за можливе заяву представника ОСОБА_1 -огли ОСОБА_2 задовольнити частково, оскільки заявник просить розстрочити рішення суду на рік, поза межами строку, встановленого вимогами частини п`ятої статті 435 ЦПК України. Вказана норма процесуального закону не ставить в залежність початок перебігу річного строку для розстрочення виконання судового рішення з моментом постановлення ухвали про розстрочку виконання рішення, а чітко встановлює, що такий строк не може перевищувати одного року саме з дня ухвалення рішення, виконання якого заявник просить розстрочити.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Проаналізувавши всі обставини справи, враховуючи бажання боржника повернути заборгованість стягувачу, шляхом розстрочення виконання судового рішення, суд вважає за можливе розстрочити ОСОБА_1 -огли виконання рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 07 травня 2025 року в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № CL-305860 від 01.04.2021 станом на 01.01.2024 в сумі 208768 грн., терміном на 9 місяців з дня набрання законної сили ухвали суду, встановивши наступний графік погашення заборгованості: до 07 серпня 2025 року 23196,44 грн.; до 07 вересня 2025 року 23196,44 грн.; до 07 жовтня 2025 року 23196,44 грн.; до 07 листопада 2025 року 23196,44 грн.; до 07 грудня 2025 року 23196,44 грн.; до 07 січня 2026 року 23196,44 грн.; до 07 лютого 2026 року 23196,44 грн.; до 07 березня 2026 року 23196,44 грн.; до 07 квітня 2026 року 23196,44 грн.; до 07 травня 2026 року 23196,48 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 258, 259, 260, 353, 354, 435 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву представник представника ОСОБА_1 -огли ОСОБА_2 про розстрочення виконання судового рішення від 07 травня 2025 року в справі за позовом Акціонерного товариства "Кредобанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Розстрочити ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , виконання рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 07 травня 2025 року в справі № 487/10493/24; про стягнення з ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства "Кредобанк" 208768 заборгованості за кредитним договором, терміном на 9 місяців з дня набрання законної сили ухвали суду, встановивши наступний графік погашення заборгованості: до 07 серпня 2025 року 23196,44 грн.; до 07 вересня 2025 року 23196,44 грн.; до 07 жовтня 2025 року 23196,44 грн.; до 07 листопада 2025 року 23196,44 грн.; до 07 грудня 2025 року 23196,44 грн.; до 07 січня 2026 року 23196,44 грн.; до 07 лютого 2026 року 23196,44 грн.; до 07 березня 2026 року 23196,44 грн.; до 07 квітня 2026 року 23196,44 грн.; до 07 травня 2026 року 23196,48 грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.Г. Нікітін