Справа № 697/1236/25
№ пров. 2-н/697/140/2025
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

28 липня 2025 року м. Канів

Суддя Канівського міськрайонного суду Черкаської області Скирда Б.К., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» до боржника ОСОБА_1 про видачу судового наказу з відшкодування заборгованості по оплаті за спожиту електричну енергію, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті за спожиту електричну енергію в розмірі 7 167,88 грн., 3% річних в сумі 37,74 грн. та інфляційних втрат в розмірі 117,85 грн.

Суд розглянувши матеріали заяви, встановив наступне.

Згідно з ч. 5 ст. 165 ЦПК України, у разі, якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи про надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Після визначення системою автоматизованого розподілу справ головуючого судді у вказаній справі та передачі її судді, на виконання вимог ч. 5 ст. 165 ЦПК України, судом 19.05.2025 направлено запит до Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України для встановлення зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання боржника.

06.06.2025 на запит суду надійшла відповідь Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України з якої вбачається, що згідно з інформацією, яка міститься у відомчій інформаційній системі ДМС, місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано 04.02.2014 за адресою: АДРЕСА_1 .

Частиною 1 статті 160 ЦПК України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Вимоги до форми і змісту заяви про видачу судового наказу встановлені нормами ст. 163 ЦПК України, зокрема, до заяви про видачу судового наказу додаються: документ, що підтверджує сплату судового збору; документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України, за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Відповідно до ст.ст. 1, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальним споживачем є власник (співвласник) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором; дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до положень ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власність зобов`язує.

Згідно з ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання цих послуг.

Згідно з п. 9 Постанови, наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Обгрунтовуючи заявлення вимоги про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію саме з ОСОБА_1 заявник обгрунтовує тим, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Тобто заявник обґрунтовує, що заборгованість виникла саме за цією адресою.

З доданих до заяви документів судом встановлено, що за об`єктом побутового споживача за адресою: АДРЕСА_2 ТОВ «Черкасиенергозбут» відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ОСОБА_2 .

До заяви не додано відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо того, хто є законним володільцем нерухомого майна за вказаною адресою.

На підтвердження того, що саме ОСОБА_1 є боржником, заявником надано листи Пшеничницького старостинського округу № 4 виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Черкаської області № 31 від 10.03.2023 та № 43 від 24.04.2025.

Відповідно до листа Пшеничницького старостинського округу № 4 виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Черкаської області № 31 від 10.03.2023, за адресою: АДРЕСА_2 , особовий рахунок відкритий на покійну ОСОБА_2 . В даному володінні проживає ОСОБА_1 як дачник, без реєстрації (а.с.64).

Відповідно до листа Пшеничницького старостинського округу № 4 виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Черкаської області № 43 від 24.04.2025, ОСОБА_1 проживав (перебував) за адресою: АДРЕСА_2 в період з 01.03.2022 по 31.03.2025 та перебуває по даний час (а.с.66).

Відповідно до відповіді Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України № 6.2-6149/6-25 від 22.05.2025, місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано 04.02.2014 за адресою: АДРЕСА_1 .

До матеріалів справи не додано жодних підтверджень того, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 як внутрішньо переміщена особа або за договором оренди домоволодіння.

Крім того, заявником не надано до суду жодних документів на підтвердження права власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 або за кимось іншим.

Також, заявником до заяви не додано копію договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимогу про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію, укладеного саме з ОСОБА_1 .

За таких обставин, матеріали справи не містять достовірних доказів того, що боржник ОСОБА_1 є власником чи користувачем будинку за адресою: АДРЕСА_2 , чи споживачем послуг стягувача за вказаною адресою.

Таким чином, на підставі викладеного вище, з матеріалів заяви вбачається, що заявником не надано достатніх доказів на підтвердження безспірності заявлених вимог, долучені до заяви документи мають суперечності зі змістом викладених у заяві про видачу судового наказу аргументів.

За правилами п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Оскільки, боржник за адресою зазначеною стягувачем у заяві про видачу судового наказу не зареєстрований, даних щодо оформлення за боржником права власності на будинок суду не надано, тобто із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, тому вважаю за необхідне у видачі судового наказу відмовити.

Частиною 2 статті 167 ЦПК України, передбачено, що за результати розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Згідно з ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п. 8 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 161 ЦПК України, особа має право звернутися до суду з вимогами визначеними у частині першій цієї статті, в наказаному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у прийнятті заяви про видачу судового наказу з відшкодування заборгованості по оплаті за спожиту електричну енергію ОСОБА_1 необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 163, 165 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» до боржника ОСОБА_1 про видачу судового наказу з відшкодування заборгованості по оплаті за спожиту електричну енергію.

Роз`яснити заявникові, що у відповідності до ч. 2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала суду може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Б . К . Скирда