УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року

м. Київ

справа № 676/1412/18

провадження № 61-8760ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Пархоменка П. І., суддів Гудими Д. А., Краснощокова Є. В. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бориславський Вячеслав Миколайович, на ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 лютого

2025 року у складі судді Семенюк В. В. та постанову Хмельницького апеляційного суду від 05 червня 2025 року у складі колегії суддів:

Гринчука Р. С., Костенка А. М., Спірідонової Т. В.,

за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янці-Подільському Кам`янець-Подільського району Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про повторне виселення та усунення перешкод шляхом звільнення із займаного приміщення в порядку виконання рішення суду від 14 листопада 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням шляхом його звільнення,

постановив ухвалу про наступне:

1. У жовтні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, в якій просив усунути перешкоди у користуванні нежитловим приміщеннямшляхом звільнення займаного приміщення, тобто повторно виселити ОСОБА_3 з нежилого приміщення, камери схову площею 11,6 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

2. Заява мотивована тим, що ОСОБА_3 , в порушення рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області

від 14 листопада 2018 року у справі №676/1412/18, яким її було зобов`язано усунути перешкоди у користуванні належним ОСОБА_2 на праві приватної власності нежитловим приміщенням загальною площею 11,6 кв. м, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом звільнення займаного нежитлового приміщення, повторно вселилася в нього.

3. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 лютого 2025 року, залишеною без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 05 червня 2025 року, у задоволенні заяви відмовлено.

4. Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, зазначив, що підстав, передбачених частиною десятою статті 66 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII)для задоволення заяви не встановлено, оскільки вищезазначена стаття закону передбачає повторне виселення, а не звільнення нежитлового приміщення, яке і було предметом виконання державною виконавчою службою.

5. 07 липня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат

Бориславський В. М. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області

від 19 лютого 2025 року та постанову Хмельницького апеляційного суду

від 05 червня 2025 року.

6. Касаційну скаргу обґрунтовує тим, що суди неправильно застосували норми статті 66 Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII та безпідставно відмовили йому у задоволенні заяви про повторне виселення ОСОБА_3 .

7. Верховний Суд робить висновки, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити на підставі частин четвертої та шостої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК).

8. Вказаними нормами ЦПК (див. пункт 7) передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

9. Мотивами, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження, є наступне.

10. З матеріалів касаційного оскарження та оскаржуваних судових рішень вбачається, що рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 листопада 2018 року у справі №676/1412/18 зобов`язано ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні належним ОСОБА_2 на праві приватної власності нежитловим приміщенням загальною площею 11,6 кв. м, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом звільнення займаного нежитлового приміщення.

11. На підставі вказаного судового рішення 01 грудня 2020 року було видано виконавчий лист №676/1412/18, який пред`явлено до виконання.

12. 05 березня 2021 року постановою старшого державного виконавця Кам`янець-Подільського міського відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Волковою О. В. у зв`язку з виконанням рішення суду виконавче провадження НОМЕР_1 за вказаним виконавчим листом було закінчено. Перешкоди у користуванні ОСОБА_2 вказаним нежитловим усунуто.

13. Відповідно до пункту 9 частини дугої статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

14. Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

15. Зазначене конституційне положення відображено й у статті 18 ЦПК, згідно з якою судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

16. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

17. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIIIвиконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

18. Згідно з частиною третьою статті 66 Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII примусове виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від боржника, його майна, домашніх тварин та у забороні боржнику користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі.

19. Згідно з частиною десятою статті 66 Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII» у разі якщо особа самостійно вселилася у приміщення, з якого вона була примусово виселена, повторне її виселення може бути здійснено державним виконавцем на підставі ухвали суду, який прийняв рішення про виселення. Виконавче провадження у такому разі підлягає відновленню за постановою державного виконавця.

20. При повторному виселенні особи із житлового приміщення на підставі частини десятої статті 66 Закону від 02 червня 2016 року№ 1404-VIII суд не досліджує правомірність такого виселення на предмет порушення житлових прав такої особи, а лише перевіряє факт самостійного вселення особи у приміщення, з якого вона була примусово виселена (див. постанову Верховного Суду від 06 грудня 2023 року у справі №345/3402/15).

21. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

22. Судами встановлено, що виконавчим документом зобов`язано

ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні належним ОСОБА_2 на праві приватної власності нежитловим приміщенням шляхом звільнення займаного нежитлового приміщення. В той же час положення про виселення ОСОБА_3 виконавчий документ не містить.

23. Резолютивна частина рішення свідчить про те, що воно підлягає виконанню в порядку статті 63 Закону від 02 червня 2016 року№ 1404-VII.

24. Таким чином, це рішення є рішенням, за яким боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, порядок виконання якого визначений у статті 63 Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, а не рішенням про виселення боржника, порядок виконання якого визначений у статті 66 Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII.

25. Враховуючи викладене, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про повторне виселення.

26. Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди позивача з таким висновком судів, проте вони не спростовують правильність застосування судами норм процесуального права.

27. З огляду на наведене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат

Бориславський В. М., на ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 лютого 2025 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 05 червня 2025 року слід відмовити, оскільки скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, наведені у скарзі доводи висновків судів не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.

Керуючись статтями 258-261, 394 ЦПК, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бориславський Вячеслав Миколайович, на ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 лютого 2025 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 05 червня 2025 року у справі № 676/1412/18.

2. Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: П. І. Пархоменко

Д. А. Гудима

Є. В. Краснощоков