РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/12844/23

Номер провадження 2/495/1897/2025

05 березня 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої судді Анісімової Н.Д.,

при секретарі судового засідання Кракатиця В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровський в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до КП «Автотрансервіс» про розірвання договору про надання послуг із збирання та вивезення твердих побутових відходів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до КП «Автотрансервіс», в якому просить визнати недійсним договір про надання послуг із збирання та вивезення твердих побутових відходів з домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 26.06.2012 року між ОСОБА_1 та КП «Автотрансервіс», у звязку з закінченням терміну дії договору 01.07.2017 року, припинити дію договору у звязку з відмовою його продовження та визнати суму боргу у розмірі 1 263 грн. 63 коп. нарахованою безпідставно.

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог

Позивачу на підставі договору від 26.06.2012 року за адресою: АДРЕСА_1 надавались послуги із збирання та вивезення твердих побутових відходів, з терміном дії до 01.07.2017 року. Після закінчення терміну дії договору позивач звернулась до відповідача та повідомила про припинення договору у подальшому та останню переконали про припинення договору. Проте, у останні часи позивач почала отримувати повідомлення про наявність заборгованості за послуги щодо збирання та вивезення твердих побутових відходів та на теперішній час заборгованість скаладає 1 263,63 грн.. Позивач двічі у письмовій формі зверталась до відповідача про скасування заборгованості, оскільки послуги не отримувала з підстав, що за адресою: АДРЕСА_1 ніхто не мешкає.

Стислий виклад позиції відповідача

Представник відповідача скористалась своїм правом відповідно до ст.178 ЦПК України та на адресу суду надала пояснення на позовну заяву, в якому зазначила, що відповідач в повному обсязі та сумлінно виконує свої обов`язки, які визначені договором, а тому правових підстав для розірвання договору у сторін не має. Відповідач в односторонньому порядку не має повноважень для увільнення споживача від укладення договору.

Рух справи у суді

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської обасті від 29.11.2023 відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Позивач у судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі посилаючись на обставини, які зазначені в позові та просить задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, надані пояснення по справі підтримує та просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку.

Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

26.06.2012 між КП «Автотрансервіс» /виконавцем/ та ОСОБА_1 /споживачем/, укладено договір, предметом якого є надання виконавцем послуг зі збирання та вивезення твердих побутових відходів за адресою: АДРЕСА_1 , на умовах цього договору.

У вказаному договорі сторони погодили обсяги, строки та вартість надання послуг, порядок розрахунків, права та обов`язки сторін договору, їх відповідальність та інші умови, а також термін дії договору.

Пуктом п.2 договору визначений середньорічний обсяг перевезень; визначена середньорічна сума оплати за послуги; середньомісячна варість послуг.

Пуктом 3 договору визначено порядок розрахунків: розрахунковий період для оплати послуг є календарний місяць, плата за послуги із збирання та вивезення побутових відходів вноситься не пізніше 25 числа розрахункового місяця; оплата послуг проводиться на основі середньомісячної вартості послуг відповідно до п.2.3. цього договору.

У п.4.1. договору викладені права споживача: одержання необхідної доступної, достовірної та своєчасної інформації, що стосується послуг зі збирання та вивезення твердих побутових відходів; одержання послуг згідно з вимогами законодавства про відходи та цим договором; усунення виконавцем виявлених недоліків у наданні послуг у п`ятиденний термін із моменту звернення споживача; здійснювати авансові платежі наперед строком до одного року.

Відповідно до п.4.2 вказаного договору, споживач зобов`язався: своєчасно, у встановлений договором термін (п.3.1.), сплачувати надані послуги.

У п.5.1. договору, вказано про те, що виконавець має право на: стягнення неустойки в разі несвоєчасного внесення споживачем платежів за надані послуги згідно з чинним законодавством та умовами договору; припинити надання послуг, повідомивши споживача за місяць до їх припинення, у разі несплати за них упродовж місяця або порушення вимог, передбачених пунктом 4.2.договору.

Відповідно до п.5.2 вказаного договору, виконавець зобов`язався: надавати послуги відповідно до вимог законодавства про відходи, нормативних документів, діючих санітарних правил утримання територій населених пунктів, правид надання послуг із збирання та вивезення твердих рідких побутових відходів; надавати необхідну достовірну, доступну та своєчасну інформацію про тарифи та послуги, умови оплати, режим надання послуг.

Відповідно до п.8.1. договору, термін дії договору встановлено з 01.07.2012 по 01.07.2017 та вказаним пунктом договору передбачено, що договір вважається продовженим, якщо за місяць до закінчення строку не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього договору або його перегляд.

У передачений договором місячний термін сторонами не було повідомлено про намір відмови від договору або перегляду його окремих положень, договірні взаємовідносини сторін продовжуються на умовах існуючого договору.

За змістом ст. 3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні, або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 629 ЦК Українидоговір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договорома бо законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

Стаття 651 ЦК України містить підстави для зміни або розірвання договору

Так, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1).

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разіі стотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладеннідоговору (ч.2).

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (ч.3).

Відповідно до ст.652 ЦК України договір може бути змінений або розірваний у зв`язку з істотною зміною обставин.

Так, у разі істотної зміни обставин, якими сторонни керувалися при укладенні договору, договір можебути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах (ч.1).

Якщо сторонни не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, з підстав встановлених частиною, четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторонни за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересованасторона немогла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторіні позбавилоб заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона (ч.2).

У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору (ч.3).

Відповідно до ч. 2-5 ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Відповідно до ст. 654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відносини, що виникають у зв`язку з набуттям та збереженням майна без достатньої правової підстави є предметом регулюванняглави 83 ЦК України.

Так, відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до Закону України «Про відходи» №187/98-ВР від 05.03.1998, який діяв на час укладання між сторонами договору і втратив чинність 09.07.2023, власники джерел утворення побутових відходів укладають договори з юридичною особою, яка в установленому порядку визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання побутових відходів (ст. 35-1 Закону).

У Законі України «Про управління відходами» № 2320-IXвід20.06.2022, який введено в дію з 09.07.2023, визначено, що утворювачі побутових відходів зобов`язані укладати договори з виконавцем послуги з управління побутовими відходами та вносити у встановленому порядку плату за послугу з управління побутовими відходами (п.1 ч.2 ст.31 Закону).

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку з наступним.

Так, суд виходить з того, що сторони є вільними в укладанні договору та визначенні його умов. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов такого виду договорів, що підтверджується їх підписами у відповідному письмовому документі.

Суд вважає встановленим та доведеним, що КП «Автотрансерсвіс» та ОСОБА_1 діючи вільно, на власний розсуд, 26.06.2012 уклали договір, предметом якого є надання КП «Автотрансерсвіс» послуг зі збирання та вивезення твердих побутових відходів, накопичених у споживача за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, суд враховує, що сторони узгодили всі істотні умови договору, а саме: вид послуги, які має надавати виконавець, розмір плати за надані послуги, строк її оплати, права та обов`язки сторін, відповідальність сторін, строк дії договору та порядок розв`язання спорів.

Вказаний договір підписаний сторонами, його правомірність як правочину ким-небудь із сторін в судовому порядку не оспорена, договір недійсним не визнавався, отже з 26.06.2012 року між сторонами виникли та діють договірні відносини.

Ухвалюючи рішення у даній справі суд враховує, що за загальним правилом, визначеним у ч.1 ст.651 ЦК України, розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Про розірвання договору в порядку ч.1 ст.651 ЦК України сторони вправі домовитися в будь-який час на свій розсуд (крім випадків, обумовлених законом).

Судом невстановлено обставин, які б свідчили про домовленість сторін про розірвання договору за спільною згодою.

Звертаючись до суду з даною позовною заявою, позивач зазначає, що після закінчення терміну дії договору позивач звернулась до КП «Автотрансервіс» та повідомила про припинення договору з надання послуг за адресою: АДРЕСА_1 , з підстві, що за даною адресою ніхто не мешкає, крім того, позивач двічі у письмовій формі зверталась до КП «Автотрансервіс» про скасування незаконної заборгованості у розмірі 1 263,63 грн., оскільки послуги з боку відповідача не виконувались тому, що за вказаною адресою ніхто не проживає.

Частина 3 ст. 651 ЦК України передбачає, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Тобто, щоб передбачити можливість одностороннього розірвання, в договорі має бути чітко вказано умову, за якої таке розірвання настає.

Наявність відповідної умови в договорі є вирішальною для розгляду справи. Відтак, сторони у договорі мають чітко визначити можливість розірвання договору в односторонньому порядку та механізм (процедуру) такого розірвання (шляхом підписання відповідної угоди тощо). Таке визначення має бути чітким та недвозначним, закріплювати всі умови співпраці.

Аналізуючи зміст договору від 26.06.2012 року, який укладений між сторонами, слід зазначити, що даний договір дійсно у п. 5.1.2 передбачає право виконавця (тобто відповідача) припинити надання послуг, повідомивши про це споживача за місяць до їх припинення, у разі несплати за них упродовж місяця.

Будь-які випадки розірвання договору в односторонньому порядку, умови договору не містять.

В той же час, умовами договору передбачено, що якщо суперечності, що виникли під час виконання цього договору не усунуто шляхом переговорів, то вони розв`язуються у встановленому законодавством порядку (п. 7.5. договору).

Відповідно до п. 8.1. договору, термін дії договору встановлено з 01.07.2012 по 01.07.2017 та вказаним пунктом договору передбачено, що договір вважається продовженим, якщо за місяць до закінчення строку не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього договору або його перегляд.

У передачений договором місячний термін сторонами не було повідомлено про намір відмови від договору або перегляду його окремих положень, договірні взаємовідносини сторін продовжуються на умовах існуючого договору.

Позивач належних та достатніх доказів вчинення виконавцем (відповідачем) дій, які передбачені договором для односторонньої відмови від договору та які б свідчили, що договір є розірваним, а також про відмову від нього, суду не надала та судом таких обставин не встановлено.

При цьому суд враховує, що закон передбачає можливість розірвання договору у судовому порядку за ініціативою однієї із сторін договору. При цьому на розгляд суду можуть передаватися вимоги про розірвання договору не з будь-яких підстав, а лише з тих, що передбачені законом або договором.

У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили (постанова ВС від 24.06.2021 у справі №910/9894/20).

Натомість суд враховує також, що вивезення відходів є видом житлово-комунальних послуг, що надаються мешканцям певної адміністративно-територіальної одиниці, і на ці правовідносини поширюється Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Цим законом, зокрема, передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 25 Закону).

Верховний Суд вважає, що такі положення Закону свідчать про обов`язковість договору щодо житлово-комунальних послуг для споживача та неможливість споживача відмовитися від укладання договору (за винятком випадків, установлених законом, та у порядку, встановленому законом), зокрема договору про вивезення відходів. За таких обставин прийняття споживачем пропозиції виконавця послуг з вивезення відходів може бути у вигляді мовчання (постанова Верховного Суду від 11 листопада 2019 року у справі № 646/834/17 (провадження № 61-33084сво18)

Позивач стверджує про те, що за адресою: АДРЕСА_1 ніхто не мешкає.

Відповідно до підпункту 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Вимоги до доказів встановлені ст. 77 ЦПК України, якою встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

У відповідності до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.ст.43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст.43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Суд безпосередньо не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Як вже зазначалось, у даній справі між позивачем та відповідачем склалися договірні відносини шляхом укладення 26.06.2012 року договору, за умовами якого КП «Автотрансервіс», як виконавець, повинен надати послуги ОСОБА_1 , як споживачу, а остання зобов`язана їх оплачувати.

Як вже зазначалось, цей правочин ким-небудь із сторін у судовому порядку не оспорений, не розірваний у встановленому порядку, а отже є чинним та обов`язковим до виконання сторонами.

Доводи сторони позивача про не проживання осіб за адресою: АДРЕСА_1 є необґрунтованими, оскільки позивачем в порушення вимог ст. 77-81 ЦПК України не надано належних доказів про не проживання осіб у домоволодінні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а тому такий факт є недоведеним з боку позивача, на підставі чого вимога позивача про скасування нарахованої суми заборгованості у розмірі 1 263,63 грн. задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного у задоволені позову слід відмовити повністю.

Керуючись ст. 4, 5, 14, 12-13, 81, 128, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до КП «Автотрансервіс» про розірвання договору про надання послуг із збирання та вивезення твердих побутових відходів відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження,якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Д.Анісімова