Справа № 2514/2431/12
Провадження № 4-с/740/6/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участі секретаря судового засідання Акопян Г. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 , подану представником адвокатом Пулінцем Юрієм Дмитровичем, на рішення, дії та/або бездіяльність державного виконавця Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі Ніжинський ВДВС), стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» (далі ТОВ «ФК «Кредит-капітал»),

установив:

У липні 2025 року адвокат Пулінець Ю. Д. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з указаною скаргою, в якій просив: визнати неправомірними рішення і дії та/або бездіяльність старшого державного виконавця Ніжинського ВДВС Силки Тетяни Юріївни; зобов`язати старшого державного виконавця Ніжинського ВДВС Силку Т. Ю. скасувати постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, а саме транспортного засобу Audi A6, р. н. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , 2002 року випуску, від 25.06.2024 у виконавчому провадженні № 70395884 з примусового виконання виконавчого листа № 740/740/18 від 20.06.2018, виданого Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК «Кредит-капітал» заборгованості в розмірі 219 080,23 грн; зобов`язати старшого державного виконавця Ніжинського ВДВС Силку Т. Ю. закінчити виконавче провадження № 70395884 з примусового виконання виконавчого листа № 740/740/18 від 20.06.2018, виданого Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-капітал» заборгованості в розмірі 219 080,23 грн, та повернути виконавчий лист стягувачу.

Скарга мотивована тим, що в Ніжинського ВДВС на виконанні перебуває виконавчий лист № 740/740/18 від 20.06.2018, виданий Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал банк» заборгованості в розмірі 219 080,23 грн (виконавче провадження № 70395884). Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 01 червня 2018 року замінено стягувача з ПАТ «Універсал банк» на ТОВ «ФК «Кредит-капітал». Скаржнику не було відомо про відкрите виконавче провадження, він не отримував матеріали виконавчого провадження. Про виконавче провадження ОСОБА_1 дізнався 18.12.2024, коли намагався перереєструвати в сервісному центрі свій автомобіль, який того ж дня вилучено працівниками поліції. Разом з цим у документах, на підставі яких відкрито виконавче провадження № 70395884, неправильно вказано прізвище боржника ОСОБА_2 . При цьому згідно з паспортом громадянина України, який видано 12.04.2014, та карткою платника податків його прізвище ОСОБА_3 , а тому він вважає, що боржником у виконавчому провадженні є інша людина. 18.03.2025 скаржник звернувся до Ніжинського ВДВС із заявою про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з невідповідністю виконавчого документа вимогам, передбачених ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно з повідомленням старшого державного виконавця Ніжинського ВДВС стягувачу надіслано листа з вимогою звернутися до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області із заявою про виправлення описки у виконавчому документі. Однак ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 травня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви представника ТОВ «ФК «Кредит-капітал» Піун Н. М. про виправлення описки у виконавчому документі. 06.06.2025 скаржник звернувся до Ніжинського ВДВС із заявою, до якої додав вищевказане рішення суду, та в якій просив розглянути його попередню заяву про закінчення виконавчого провадження, відповіді на яку так і не отримав. При цьому 04.07.2025 ОСОБА_1 вручили постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 25.06.2025, а саме транспортного засобу Audi A6, р. н. НОМЕР_1 . Отже, на сьогоднішній день вищевказане виконавче провадження, не зважаючи на неодноразові звернення та ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 травня 2025 року, залишається незакритим. Старший державний виконавець Ніжинського ВДВС Силка Т. Ю. усупереч ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» продовжує виконавче провадження з примусового стягнення заборгованості з особи, яка не має жодного відношення до вказаного виконавчого листа, та як наслідок - до самого виконавчого провадження в цілому.

У судове засідання учасники справи не з`явилися.

Представник скаржника адвокат Пулінець Ю. Д. подав до суду заяву про розгляд скарги без його та скаржника участі, скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Від старшого державного виконавця Ніжинського ВДВС Силки Т. Ю. до суду надійшла заява, в якій вона просила розглянути скаргу без її участі.

Інші заяви/клопотання відсутні.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Судом установлено, що в Ніжинському міськрайонному суді Чернігівської області перебувала цивільна справа № 2514/2431/12 (провадження № 2/2514/630/12) за позовною заявою ПАТ «Універсал банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором № 06/1364к-06 від 13 листопада 2006 року.

Заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 травня 2012 року (справа № 2514/2431/12) стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал банк» 216 911,12 грн боргу за кредитним договором та 2169,11 грн судових витрат.

Згідно з довідкою завідувача архіву Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області - Дорошенко Ж. П. від 20.05.2025 цивільна справа № 2514/2431/12 за позовною заявою ПАТ «Універсал банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу знищена Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області у зв`язку із закінченням строку зберігання на підставі «Переліку судових справ і документів, що утворюються в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання», затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 07 грудня 2017 року № 1087.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 01 червня 2018 року, яка набрала законної сили 19.06.2018, замінено сторону стягувача з виконання заочного рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 травня 2012 року (справа № 2/2514/630/12) про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором з ПАТ «Універсал банк» на ТОВ «ФК «Кредит-капітал».

20 червня 2018 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 : місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ТОВ «ФК «Кредит-капітал» заборгованості в розмірі 216 911,12 грн та судові витрати в розмірі 2169,11 грн.

Вищевказаний виконавчий лист перебуває на виконанні в Ніжинському ВДВС, що підтверджується постановою заступника начальника Ніжинського ВДВС Кільової Ю. В. про відкриття виконавчого провадження від 24.11.2022 (виконавче провадження № 70395884).

14.03.2025 до Ніжинського ВДВС надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Пулінця Ю. Д. з вимогою закрити виконавче провадження № 70395884 та повернути виконавчий лист стягувачу, на підставі якого відкрито вказане виконавче провадження. До заяви додано копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого 12 березня 2014 року Ніжинським МВ УДМС України в Чернігівській області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У графі «місце проживання» міститься відмітка про зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Також до заяви додано копію картки платника податків, видану Ніжинською об`єднаною державною податковою інспекцією 15 травня 2014 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який має РНОКПП НОМЕР_3 .

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 травня 2025 року, яка набрала законної сили 05 червня 2025 року, відмовлено в задоволенні заяви представника ТОВ «Кредит-капітал» Піун Н. М. про виправлення описки у виконавчому документі, а саме у виконавчому листі № 740/740/18, виданому Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області 20 червня 2018 року.

Вищевказану ухвалу мотивовано тим, що ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 01 червня 2018 року у справі № 740/740/18 задоволено заяву про заміну сторони стягувача з виконання заочного рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 травня 2012 року (справа № 2/2514/630/12) про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором з ПАТ «Універсал банк» на ТОВ «ФК «Кредит-капітал»». У поданій заяві вказано прізвище боржника « ОСОБА_2 ». На підставі ухвали, яка набрала законної сили 20 червня 2018 року, видано виконавчий лист, зокрема, і на час його видачі, прізвище боржника зазначено як « ОСОБА_2 », у зв`язку з чим судом не приймається обґрунтування заяви, яка подана майже через 7 років після винесення ухвали, підстав для виправлення описки у виконавчому документі, який знаходиться на примусовому виконанні, згідно зі ст. 269 ЦПК України не встановлено.

Постановою старшого державного виконавця Ніжинського ВДВС Силки Т. Ю. про опис та арешт майна (коштів) боржника від 25.06.2025 описано арештоване майно, а саме транспортний засіб Audi A6, темно-синього кольору, р. н. НОМЕР_1 , що є власністю боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ).

Згідно із ч. 1 ст. 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (ст. 449 ЦПК України).

Тлумачення зазначених норм дозволяє зробити висновок, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту.

Згідно зі ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 26 грудня 2018 року у справі № 749/1181/16-ц висловив правову позицію, відповідно до якої відсутність у виконавчому листі певних даних про особу боржника за наявності можливості у державного виконавця його ідентифікувати, не може вважатися підставою для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі (ч. 1-3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 13 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону. Постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом. Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

У ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені випадки, в разі яких виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, в разі визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення; затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення; припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника; прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена; закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних п латежів; фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону; якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону; якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв`язку з цим перераховані до Державного бюджету України; виконання або відкликання вимоги територіального центру комплектування та соціальної підтримки відповідно до Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", скасування рішення суду про тимчасове обмеження громадянина України у праві керування транспортним засобом під час мобілізації, якщо виконавче провадження розпочато за таким рішенням.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту Рішення Конституційного суду України № 5-рп/2013 від 26.06.2013 у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і відновлення порушений прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Агрокомплекс проти України» від 06 жовтня 2011 року міститься висновок, що існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для «законного сподівання» на виплату такої заборгованості і становить «майно» цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як невід`ємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу («Бурдов проти Росії», «Горнсбі проти Греції»).

Тобто, практика Європейського суду з прав людини переконливо свідчить про те, що невід`ємною умовою забезпечення права на суд є виконання судового рішення.

Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України с уд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За положеннями ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, як установив суд, заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 травня 2012 року (справа № 2/2514/630/12) стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал банк» заборгованість за кредитним договором № 06/1364к-06 від 13 листопада 2006 року в розмірі 216 911,12 грн та 2169,11 грн судових витрат.

Щодо доводів представника скаржника про те, що стороною - боржником у виконавчому провадженні є інша особа через відмінність у написанні однієї літери у прізвищі боржника, а саме « ОСОБА_2 » замість « ОСОБА_3 » слід зазначити таке. Так, представник скаржника посилається на паспорт громадянина України, виданий 12.04.2014, та картку платника податків, видану 15.05.2014, в яких зазначено прізвище « ОСОБА_3 ». Однак ні скаржником, ні його представником не надано жодних доказів на підтвердження того, що саме таке прізвище скаржник мав станом на день укладення кредитного договору з ПАТ «Універсал банк» (13.11.2006) та на момент ухвалення заочного рішення суду (29.05.2012).

Крім того, інші відомості, які ідентифікують боржника ОСОБА_1 , а саме: дата народження, РНОКПП, місце реєстрації повністю збігаються з відповідними відомостями, що містяться в наданих представником скаржника документах стосовно ОСОБА_1 . Незважаючи на розбіжність в одній літері прізвища, інші ідентифікаційні відомості збігаються, що дає достатні підстави вважати, що мова йде про одну й ту ж саму особу.

Посилання представника скаржника на ухвалу суду, якою відмовлено у виправленні описки в частині написання прізвища боржника у виконавчому листі, також не спростовує вищевикладеного, оскільки, як убачається зі змісту ухвали суду, представнику ТОВ «ФК «Кредит-капітал» відмовлено у виправленні описки з інших підстав.

Разом з цим згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22.05.2019 у справі 186/1799/15-ц, суд не має права зобов`язувати посадових осіб органів державної виконавчої служби до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, інакше це буде втручанням суду у дискреційні повноваження державного виконавця.

Таким чином, суд не має права зобов`язати державного виконавця скасувати арешт та закінчити виконавче провадження № 70395884, а отже, вимоги скарги в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо вимоги скарги про визнання неправомірними рішення і дії та/або бездіяльність старшого державного виконавця Ніжинського ВДВС Силки Т. Ю., то скарга в цій частині необгрунтована, адже представником скаржника не конкретизовано, які саме рішення дії та/або бездіяльність державного виконавця, на його думку, є неправомірними та такими, що порушують права ОСОБА_1 .

Ураховуючи вищенаведене, розглядаючи скаргу в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку, що скарга є необґрунтованою, що в свою чергу є підставою для відмови в її задоволенні.

Керуючись ст. 2, 5, 12, 13, 76 81, 259, 263 265, 268, 272, 273, 447 453 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , поданої представником адвокатом Пулінцем Юрієм Дмитровичем, на рішення, дії та/або бездіяльність державного виконавця Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І. М. Шевченко