Справа № 345/2616/24
Провадження № 22-ц/4808/754/25
Головуючий у 1 інстанції Юрчак Л. Б.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

секретаря Кузнєцова В.В.,

з участю представників Бойків Г.Б. та Васьків С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Новицької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області, треті особи: державний реєстратор Федоришин Ірина Богданівна, Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, про визнання незаконним акта, що порушує право, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Жиляка Михайла Дмитровича на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 березня 2025 року під головуванням судді Юрчака Л.Б.в м. Калуш,

в с т а н о в и в:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та Новицької сільської ради, треті особи: державний реєстратор Федоришин І.Б., Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про визнання незаконним акта, що порушує право.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що у 2024 році між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 , яка є її рідною матір`ю, виник спір з приводу права на земельну ділянку та домогосподарство, оскільки, ОСОБА_2 постійно погрожує виселити позивачку ОСОБА_1 разом із її сім`єю із домогосподарства та земельної ділянки, відтак позивачка почала цікавитись можливістю оформлення права на належну їй земельну ділянку під домоволодінням, у якому вона народилась та проживала протягом свого життя.

Зазначено, що ОСОБА_1 народилася в селі Бережниця ІНФОРМАЦІЯ_1 в родині Базюків. Головою колгоспного двору «Авангард» був на той час ОСОБА_3 (дід позивачки). У вказаному колгоспному дворі, який складався із житлового будинку, стайні і стодоли 1925 року забудови, землі 0,26 сотих гектара ( АДРЕСА_1 ), постійно проживала (відповідно до погосподарських книг села Бережниця за 1958-1966 року), окрім інших членів сім`ї, ОСОБА_4 (мати позивачки).

Після смерті ОСОБА_5 , яка проживала в житловому будинку по АДРЕСА_2 в колгоспному дворі колгоспу «Авангард», розташованого поруч колгоспного двору сім`ї ОСОБА_6 , залишила заповіт від 14.12.1984 відповідно до якого заповіла все майно відповідачці ОСОБА_2 .

Оскільки відповідачка ОСОБА_2 в домі померлої ОСОБА_5 не проживала і протягом тривалого часу перебувала за межами України, домогосподарство по АДРЕСА_1 утримувалося коштом та зусиллями позивачки.

Відповідно до погосподарських книг за 1958-1992 роки позивачка набула права на частку у колгоспному дворі по АДРЕСА_1 та не втрачала такого права. З набуттям права на частку, позивачка також набула права на земельну ділянку у колгоспному дворі за вказаною адресою.

На початку 2000-х років відносини позивачки з матір`ю почали істотно погіршуватись через постійна конфліктні ситуації з боку матері позивачки. Відповідачка, проживаючи за однією адресою у домоволодінні з позивачкою, водночас споруджувала новий житловий будинок на місці зруйнованого будинку ОСОБА_5 по АДРЕСА_2 , після чого почала там проживати, неправомірно перемістивши на нього відповідний номерний вказівник з будинку по АДРЕСА_1 , де проживає сім`я позивачки.

Рішенням Підмихайлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 23.02.2016 №107 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, що посвідчує право власності на земельну ділянку гр. ОСОБА_2 » відповідачці надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у розмірі 0,15 га, по АДРЕСА_1 .

Також рішенням Підмихайлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 23.02.2016 №109 «Про виділення земельної ділянки» позивачці виділено земельну ділянку у розмірі 0,04 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 .

Рішенням Підмихайлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 29.07.2016 №236 «Про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_2 » відповідачці надано дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею 0,25 га по АДРЕСА_1 .

Рішенням Новицької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 17.11.2021 року №1152-13/2021 затверджено гр. ОСОБА_2 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в с.Бережниця Калуського району Івано-Франківської області для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1728 га, що знаходиться АДРЕСА_1 та передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку, кадастровий номер :03:001:0096 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1728 га.

Позивачка вважає, що вказане рішення Новицької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 17.11.2021р. № 1152-13/2021 про передання у власність гр. ОСОБА_2 земельної ділянки, кадастровий номер :03:001:0096 та подальша державна реєстрація земельної ділянки та права власності на вказану земельну ділянку одноособово за ОСОБА_2 порушує законний інтерес та право позивачки ОСОБА_1 на земельну ділянку, яка фактично передана у власність відповідачки ОСОБА_2 .

Просила суд визнати незаконним та скасувати рішення Новицької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 17.11.2021 р. №1152-13/2021 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу землі у власність гр. ОСОБА_2 », скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (запис про об`єкт нерухомого майна номер 060 «земельна ділянка кадастровий номер :03:001:0096») та рішення Державного реєстратора Новицької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області, ОСОБА_7 (РНКОПП НОМЕР_1 ) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 62350997 від 16.12.2021, скасувати державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0096 у Державному земельному кадастрі, за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 02.05.2024 задоволено заяву представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Жиляка М.Д. про забезпечення позову, подану у цій цивільній справі. Накладено арешт на земельну ділянку кадастровий номер :03:001:0096 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1728 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав та їх обтяжень, власником якої вказано ОСОБА_2 .

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17.03.2025 у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішення суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій вказала, що судом першої інстанції порушено норми процесуального та матеріального права.

Зазначила, що позивачка не повідомлялася про подання відповідачкою нових доказів в підготовчому засіданні, про що сторона позивача дізналася лише через місць після закриття судом підготовчого засідання.

Вказала, що суд протиправно вважав встановленими обставини:

- щодо віднесення будинковолодіння по АДРЕСА_1 до суспільної групи робітничий двір, головою якого є ОСОБА_2 ;

- щодо відсутності виправлень в погосподарській книзі з «колгоспний двір» на «робітничий двір»;

- про те, що ні рішення виконавчого комітету Калуської районної ради народних депутатів Івано-Франківської області від 09.11.1988 №174, ні свідоцтво про право власності, виготовлене згідно цього рішення і датоване 15.08.1989 не містить відомостей, що адреса Довбуша,1 є колгоспним двором і суд відніс його до робітничого двору. При цьому в матеріалах справи, крім погосподарських книг, які містять виправлення, інших доказів в підтвердженя цього немає;

- про те, що головою домогосподарства по АДРЕСА_1 була ОСОБА_2 , яка членом колгоспу не була і вказівка позивачки на статус двору як колгоспного є безпідставною.

Просила рішення скасувати, ухвалити нове про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

ОСОБА_2 подала до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому вказала, що апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції та заперечила проти її задоволення. Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим відповідно до чинного законодавства України. Судом враховано всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень а правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Зазначила, що на підтвердження того факту, що спірне домоволодіння належало до суспільної групи господарств робітничий двір вказують відомості з трудової книжки відповідачки ОСОБА_2 , з яких вбачається, що вона жодного дня не працювала в колгоспі.

Погосподарська книга не містить жодних виправлень. Судом першої інстанції було встановлено, що станом на 1986-1990 роки головою домогосподарства була відповідачка ОСОБА_2 , яка членом колгоспу не була і тому посилання скаржника на статус двору як колгоспного є безпідставним.

Також вказала, що апелянтка не надала доказів про виділення їй у власність земельної ділянки, а з наявної в матеріалах справи довідки Підмихайлівської сільської ради Калуського району від 12.03.2016 вбачається, що за ОСОБА_1 земельних ділянок в с. Бережниця не обліковується.

Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.

Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області в письмових поясненнях, поданих до апеляційного суду зазначило, що визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Щодо позовної вимоги про скасування відомостей про державну реєстрацію земельної ділянки вказало, що ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки.

Зазначило, що сама по собі реєстраційна дія є лише наслідком юридичного факту, який породжує набуття, зміну чи припинення права, а відповідно вважає, що така позовна вимога про скасування реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі є похідною.

Враховуючи викладене, вказало, що при прийнятті рішення покладається на розсуд суду та просило проводити розгляд справи без участі уповноваженого представника.

В засіданні апеляційного суду представник апелянтки вимоги апеляційної скарги підтримав з наведених в ній мотивів. Представник відповідачки ОСОБА_2 вимоги апеляційної скарги заперечив.

Представник Новицької сільської ради, Головного управління Держгеокадастру, а також державний реєстратор Федоришин І.Б. в засідання апеляційного суду не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час і місце слухання справи. З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, враховуючи таке.

Згідно заповіту від 14 грудня 1984 року ОСОБА_5 , що мешкала в с. Бережниця Калуського району Івано-Франківської області, все своє майно, яке буде належати їй на день смерті заповідала ОСОБА_2 ( том 1 а.с.35).

Рішенням виконавчого комітету Калуської районної ради народних депутатів Івано-Франківської області від 09.11.1988 №174 «Про оформлення права власності на житлові будинки громадян в с. Підмихайля та Добровляни» оформлено право власності за ОСОБА_2 на житловий будинок по АДРЕСА_1 (том 3 а.с. 28-32).

На підставі цього рішення, 15 серпня 1989 року виконавчим комітетом Підмихайлівської сільської ради народних депутатів Васьків С.І. видано свідоцтво про право власності в цілому на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Згідно реєстраційного напису, який міститься у свідоцтві, право власності зареєстровано за ОСОБА_2 на праві особистої власності (том 2 а.с.153).

Згідно довідки Підмихайлівської сільської ради Калуського району від 12.03.2016 №678 за господарством ОСОБА_1 , жительки с. Бережниця Калуського району Івано-Франківської області не закріплено землі (том 1 а.с. 213).

Рішенням Новицької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 17.11.2021 №1152-13/2021 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу землі у власність гр. ОСОБА_2 вирішено:

-затвердити гр. ОСОБА_2 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в с. Бережниця Калуського району Івано-Франківської області для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1728 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 ;

-передати у власність гр. ОСОБА_2 земельну ділянку, кадастровий номер :03:001:0096 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1728 га, згідно цього рішення;

-зобов`язати гр. ОСОБА_2 виконувати обов`язки власника земельної ділянки згідно з вимогами ст.91 Земельного кодексу України, утримувати в належному санітарному стані прилеглу територію та не чинити перешкод при будівництві інженерних мереж.

Відповідно до копії погосподарської книги за 1986-1990 роки (обліковий рахунок № НОМЕР_2 ) будинковолодіння по АДРЕСА_1 , віднесено до суспільної групи робітничий двір. Головою двору є ОСОБА_2 , місцем роботи якої вказано завод «Нафтобурмашремонт», робітниця (том 2, а.с. 124-131).

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Частиною 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування» (в редакції від 13.11.2021, чинній на момент прийняття сільською радою рішення, яке є предметом спору в цій справі) визначено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування» (в редакції від 13.11.2021, чинній на момент прийняття сільською радою рішення, яке є предметом спору в цій справі) сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Частиною 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» (в редакції від 13.11.2021, чинній на момент прийняття сільською радою рішення, яке є предметом спору в цій справі) рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Статтею 40 Земельного кодексу України (в редакції від 28.10.2021, чинній на момент прийняття сільською радою рішення, яке є предметом спору в цій справі) передбачено, що громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Відповідно до пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору.

З введенням у дію з 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» колгоспні двори ліквідовано і питання права власності на майно колишніх колгоспних дворів регулюється нормами ЦК УРСР 1963 року.

Правовий режим власності колгоспного двору, виділ частки з колгоспного двору, його поділ, а також підстави втрати права на частку в майні колгоспного двору визначено статтями 120-126 ЦК УРСР 1963 року.

Так, згідно зі статтями 120, 123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності і розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Правильне застосування судами норм статей 120, 123ЦК УРСР 1963 року передбачає з`ясування питання про віднесення будинку до відповідної суспільної групи господарств.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-350цс15.

Спеціальним нормативним актом, який визначає порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах, є Вказівки по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26 (далі - Вказівки № 5-24/26), та Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69), які були замінені Інструкцією ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених наказом Міністерства статистики України від 22 лютого 1995 року № 48.

Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Відповідно до ч.1 ст. 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи набуття відповідачкою ОСОБА_2 на законних підставах згідно свідоцтва про право власності в цілому на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 суд прийшов до обґрунтованого висновку про правомірність дій сільської ради щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та передачу землі у власність. Враховуючи викладене, відсутні правові підстави визнавати таке рішення незаконним, а тому правильними є висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.

Крім того щодо позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності колегія суддів вважає за правильне зазначити, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Скасування такої реєстрації не припинить наявності у ОСОБА_2 речового права на нерухоме майно, а тому в спірному випадку така вимога не є ефективним способом захисту порушеного права.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо неповідомлення позивачки про подання представником відповідачки нових доказів в підготовчому засіданні відхиляються апеляційним судом. Відповідно до ч.2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Учасники справи мають право, зокрема, ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень, тому у позивача і її представник у суді не були позбавлені можливості ознайомитися з доказами та матеріалами справи відповідно до вимог ст. 43 ЦПК України..

Посилання представника апелянтки на порушення судом ст. 89 ЦПК України не знайшло свого підтвердження при перегляді оскаржуваного рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Посилання представника апелянтки на наявність виправлень в погосподарських книгах є необґрунтованими, оскільки предметом спору є інші вимоги і наявність чи відсутність виправлень у погосподарських книгах цього домогосподарства не впливає на суть постановленого рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог з інших підстав.

Посилання представника апелянтки на ст. 63 та 65 ЗК УРСР 1970 року не можуть прийматися апеляційним судом до уваги, оскільки вказані норми регулюють правовий режим земельних ділянок саме колгоспних дворів, а обставини цієї справи стосуються домогосподарства, яке віднесено до суспільної групи робітничий двір. Вказане підтверджується доказами, які містяться у матеріалах справи, зокрема виданим на ім`я ОСОБА_2 свідоцтвом про право власності в цілому на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , яке не скасоване і не визнане недійсним у встановленому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги, щодо режиму власності колгоспного двору відхиляються апеляційним судом, оскільки оцінку таким доводам вже надано судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла переконання, що оскаржуване рішення судом першої інстанції постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, тому його слід залишити в силі. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності і обґрунтованості. Підстав для його скасування з наведених у скарзі мотивів не встановлено.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Жиляка Михайла Дмитровича залишити без задоволення.

Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанову складено 25 липня 2025 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин