Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа №711/9399/19
Провадження № 2-п/711/38/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Скляренко В.М.

при секретарі Півень С.А.,

за участі:

відповідачки ОСОБА_1

представника позивача Поліщука А.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси заяву відповідачки ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та перегляд заочного рішення суду у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, інфляційних та трьох процентів річних,

в с т а н о в и в:

05.02.2020р. судом ухвалено заочне рішення у справі за позовом ПАТ «Черкаське хімволокно», в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, інфляційних та трьох процентів річних, яким суд задовольнив позов та ухвалив: стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» заборгованість за спожиту теплову енергію станом на 01.09.2019р. в сумі 66 103,31грн., інфляційні втрати у розмірі 11 719,36грн. та 3% річних у розмірі 3 920,72грн., а всього 81 743,39грн. Також суд ухвалив стягнути з відповідачів на користь позивача в рівних частках судовий збір у розмірі 1 921грн., а саме по 640,34грн. з кожного.

26.06.2025р. відповідачка ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій просить поновити їй строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду та скасувати заочне рішення суду від 05.02.2020р. В обґрунтування таких вимог в заяві зазначено, що відповідачка не з`явилась в судове засідання з розгляду справи з поважних причин, оскільки не була належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи. Також відповідачка зазначає, що рішенням суду не згодна, оскільки судом не в повному обсязі встановлені обставини справи, а позивачем заявлено позовні вимоги після спливу строків позовної давності, що є підставою для відмови у позові за заявою сторони відповідача про застосування наслідків спливу таких строків. В обґрунтування клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду відповідачка посилається на те, що про існування заочного рішення суду довідалась у зв`язку з відкриттям виконавчого провадження та винесенням постанови про арешт коштів боржника, внаслідок чого її карткові рахунки були заблоковані.

22.07.2025р. від представника позивача Поліщук А.Б., який діє на підставі довіреності №220 від 11.01.2024р., на адресу суду надійшли заперечення, в яких вказується, що в задоволенні вимог ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі. Відповідні заперечення обґрунтовані тим, що доводи відповідачки про неналежне повідомлення про час і місце розгляду справи є необґрунтованими, оскільки 18.01.2020р. відповідачці була вручена повістка про виклик у судове засідання, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням. Також у заяві вказується, що факт того, що відповідачка виявила інтерес до справи лише після застосування примусових заходів (арешт рахунків), не свідчить про порушення її прав, а лише про прояв власної процесуальної недбалості, небажання брати участь у розгляді справи та ухилення від виконання своїх обов`язків сторони процесу.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 підтримала свою заяву про перегляд заочного рішення суду та наполягала на її задоволенні. Пояснила, що не була обізнаною про судове засідання з розгляду справи і не могла з`явитись до суду за станом здоров`я, оскільки хворіла. Зазначила, що під час розгляду справи суду необхідно було застосувати наслідки пропуску позивачем строків позовної давності та врахувати, що відповідачка має статус особи з інвалідністю ІІ групи.

Представник позивача ОСОБА_4 заперечив проти вимог відповідачки та просив відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у письмових запереченнях.

25.07.2025р. суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення з визначенням дати його проголошення 28.07.2025р.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши зміст заяви про перегляд заочного рішення суду та надані відповідачем докази, перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Аналіз змісту передбаченої законом процедури розгляду заяви відповідача про перегляд заочного рішення суду свідчить, що суд зобов`язаний перевірити дотримання відповідачем вимог статей 284, 285 ЦПК України, зокрема в частині строку подання заяви про перегляд заочного рішення, до прийняття такої заяви до розгляду. Суд не наділений правом, оминувши процесуальну дію щодо встановлення дотримання або порушення заявником строків звернення до суду, перейти до розгляду заяви по суті.

За обставинами даної судової справи судом встановлено, що заочне рішення суду було ухвалено судом 05.02.2020р. Копія рішення суду направлялась на адресу відповідачів рекомендованим поштовим відправленням, проте повернулася до суду без вручення /а.с. 106/.

27.05.2025р. відповідачка ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про видачу їй копії відповідного рішення суду, яку отримала 05.06.2025р., про що свідчить відповідна розписка на такій заяві /а.с. 110/.

Заява відповідачки про перегляд заочного рішення суду надійшла до суду 26.06.2025р., а отже очевидною є та обставина, що строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення суду є пропущеним, оскільки відповідно до вимог ст.ст. 123, 124, 284 ЦПК України такий строк сплинув 25.06.2025р.

Натомість відповідачкою заявлене клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду, яке обґрунтоване тим, що відповідний строк був пропущений з поважних причин.

Надаючи оцінку доводам сторони відповідача щодо наявності підстав для поновлення відповідного процесуального строку суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 127 ЦПК України установлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.06.2024р. у справі №756/11081/20 акцентувала увагу, що «запровадження строку, у межах якого особа може звернутися до суду з позовом, заявою, апеляційною чи касаційною скаргою, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності та забезпечення здійснення судових процедур у межах розумних строків.

У низці рішень ЄСПЛ принцип правової визначеності трактується у контексті дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий, лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справи «Рябих проти Росії», пункти 51, 52, «Брумареску проти Румунії», пункт 61).

Отже, встановлення строків звернення до суду із заявою чи скаргою у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для учасників справи того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте судом рішення або здійснена дія не підлягатимуть скасуванню.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформував практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.»

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що «вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення від 03.04.2008р. у справі «Пономарьов проти України», п. 41)».

Зокрема, ЄСПЛ у справах «Світлана Науменко проти України», «Трегубенко проти України», «Праведна проти Росії», «Желтяков проти України» зазначає, що у випадках перегляду судових рішень як у порядку нагляду, так і у зв`язку з нововиявленими обставинами національним судам необхідно забезпечувати дотримання учасниками справи встановлених строків та не допускати того, щоб за допомогою таких процесуальних механізмів, як продовження строку на оскарження, було порушено принцип правової визначеності.

Загалом згідно з практикою ЄСПЛ при застосуванні процедурних правил варто уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом, та порушення принципу правової визначеності (справи «Волчлі проти Франції», «ТОВ «Фріда» проти України»).

Отже, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

У питаннях оцінки поважності причин пропуску процесуального строку на оскарження як підстави для його поновлення суд враховує критерії, сформовані у практиці ЄСПЛ, а саме: тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку оскарження з поважних причин; при цьому заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (справа «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії», пункт 109).

Усталеним у практиці ЄСПЛ є підхід щодо врахування таких обставин при оцінці поважності причин пропуску строку звернення до суду та прийняті рішень про його поновлення: 1) складність справи, тобто обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінка заявника; 3) поведінка державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі.

З огляду на сформовані критерії суд зазначає, що за обставинами цієї справи при вирішенні питання про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення підлягає оцінці, зокрема, процесуальна поведінка відповідачки під час розгляду справи в суді, а також її дії після отримання інформації про постановлене рішення.

За матеріалами справи судом встановлено, що відповідачка з 15.10.1986р. має зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Саме за такою адресою судом здійснювалось надсилання відповідачам всіх процесуальних документів під час судового провадження. Перші судові повістки про виклик у судове на 08.01.2020р. разом з копіями відповідних документів повернулись до суду без вручення з підстав відсутності адресатів за вказаною адресою /а.с. 31-84/. Натомість судові повістки про виклик відповідачів у судове засідання на 05.02.2020р. були вручені відповідачам 18.01.2020р. належним чином, в тому числі і відповідачці ОСОБА_1 , про що свідчать відповідні поштові повідомлення про вручення /а.с. 90, 92, 93/.

Таким чином, в матеріалах справи наявні докази про повідомлення відповідачки про час і місце судового розгляду справи, що свідчить про її обізнаність про наявність у суді відповідного судового провадження.

До того ж суд бере до уваги, що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, які є у загальному доступі за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/, заочне рішення суду від 05.02.2020р. перебуває у загальному доступі з 10.02.2020р., а відтак заявниця мала можливість ознайомитись з його змістом. В цьому контексті варто звернути увагу, що Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження».

Отже очевидною є та обставина, що строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду пропущений на понад п`ять з половиною років.

Також слід звернути увагу, що згідно розписки заявниці вона отримала копію заочного рішення суду 05.06.2025р., але з заявою про його скасування звернулась лише 26.06.2025, тобто з пропуском двадцятиденного строку, передбаченого ч. 3 ст. 284 ЦПК України.

Окрім того, суд бере до уваги, що заява про перегляд заочного рішення подана без додаткових доказів якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача, але містить доводи, що заявниця під час нового розгляду справи бажає реалізувати своє право на подання заяви про застосування наслідків спливу строків позовної давності.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зауважує, що відповідно до засад змагальності цивільного судочинства кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України). Аналогічна за своїм змістом норма передбачена і у ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, слід виснувати, що обов`язок доказування поважності причин, які стали підставою пропуску строку для вчинення процесуальної дії, покладається на сторону, яка заявляє клопотання про поновлення такого строку.

Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідачкою не надано суду належних та допустимих доказів, які з точки зору достатності та взаємозв`язку, свідчили б про поважність причин пропуску відповідачкою строку подання заяви про перегляд заочного рішення суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.06.2024р. у справі №756/11081/20, відступаючи від висновків, сформульованих у її постанові від 09.11.2021 у справі №214/5505/16, виклала висновок, що «оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та наявності підстав для його поновлення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява. Наслідком пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за умови відсутності поважних причин для його поновлення є залишення такої заяви без розгляду на підставі частини другої статті 126 ЦПК України, а не залишення її без задоволення».

Таким чином, за обставинами даного судового провадження суд доходить висновку про відсутність поважних обставин, що об`єктивно перешкоджали відповідачці ОСОБА_1 звернутися до суду із заявою про перегляд заочного рішення у визначений процесуальним законом строк, а тому її клопотання про поновлення цього процесуального строку задоволенню не підлягає.

Статтею 126 ЦПК України встановлено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.3, 12, 13, 127, 259-261, 286-288 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.02.2020 року відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.02.2020р. по справі №711/9399/19 за позовом Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, інфляційних та трьох процентів річних залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасники справи, яким ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення їм відповідної ухвали суду.

Головуючий: В.М. Скляренко