Справа № 570/2103/25
Номер провадження 2/570/1345/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2025 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань Іллюк С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 05.05.2025 р. звернулася в Рівненський районний суд Рівненської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь як на непрацездатну матір аліменти в сумі 8000 грн. щомісячно, починаючи з часу звернення до суду із позовом і довічно.

В обґрунтування позову вказує, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 , який був розірваний 03.02.1977 р. Від шлюбу з ОСОБА_3 у них народився син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу їй було присвоєно дошлюбне прізвище - ОСОБА_1 .

24.03.1986 р. вона уклала шлюб із ОСОБА_5 , після чого їй було присвоєно прізвище ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 її чоловік ОСОБА_5 помер.

З 10.09.2009 р. вона перебуває на обліку в Рівненському об`єднаному управлінні ПФУ в Рівненській області і отримує пенсію за віком. Розмір її пенсії є незначним, складає близько 3500 грн. на місяць, однак цієї пенсії не вистачає на повноцінне життя. Через похилий вік, левова частка її доходу витрачається на ліки, а ще є потреба у повсякденних витратах на харчування, одяг, періодичне проходження лікування, через що її дохід не покриває всі нагальні мінімальні потреби.

Її повнолітній, працездатний син має можливість і обов`язок утримувати її, як непрацездатну матір, яка потребує матеріальної допомоги, такої допомоги він не надає, хоча є здоровим та працездатним, тому вона вимушена звертатися до суду із даним позовом.

Наводить положення ст. 51 Конституції України, ст. ст. 184, 202, 205 СК України, ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та вважає за необхідне стягнути на її утримання аліменти, як непрацездатну матір, яка потребує такої допомоги в сумі 8000 грн., яку вважає такою, що забезпечить їй належне матеріальне забезпечення.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 09.06.2025 р у вказаній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися.

До суду від позивача надійшло клопотання вх.12205 від 07.07.2025 р., в якому вона підтримує позовні вимоги, просить розгляд справи провести без її участі та задоволити позов.

До суду від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява вх. 11513 від 27.06.2025 р., в якій він вказує, що зміст позову йому відомий, позовні вимоги викладені у позовній заяві про стягнення з нього аліментів на користь позивача в розмірі 8000 грн. щомісячно не заперечує; просить розгляд справи провести без його участі.

Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалась.

Суд, дослідивши матеріали справи, обставини справи, проаналізувавши всі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до частини першої, третьої статті 172 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування.

Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи (ст.75 СК України).

Особа є такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання її майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом, про що зазначено у частині четвертій ст. 75 СК України.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною першою статті 204 СК України.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Як роз`яснено в п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК, не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК). Згідно з ч. 2 ст. 205 СК при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

З огляду на зазначене вбачається, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі.

Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.

Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька.

З огляду на вищевикладене вбачається, що право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц.

Із матеріалів справи встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є матір`ю відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується засвідченими позивачем копіями свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 серія НОМЕР_1 , свідоцтва про розірвання шлюбу позивача із ОСОБА_3 серія НОМЕР_2 , та свідоцтва про укладення шлюбу позивача із ОСОБА_5 серія НОМЕР_3 .

Позивач має статус пенсіонера та отримує пенсію за віком, що підтверджується засвідченими позивачем копіями пенсійного посвідченням серія НОМЕР_4 та довідкою про доходи №1572 1455 9057 2569, з якої вбачається, що позивач отримала за період з травня 2024 р. по квітень 2025 р. пенсію за віком у розмірі 38996,97 грн.

ОСОБА_5 - чоловік позивача, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується засвідченою позивачем копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_5 .

Отже, судом встановлено, що позивач у зв`язку з пенсійним віком, неналежним станом здоров`я, відсутністю інших доходів, крім пенсії, потребує матеріальної допомоги.

Разом з тим відповідач, який є сином позивача, має змогу сплачувати аліменти на утримання своєї непрацездатної матері у заявленому нею розмірі, про що подав заяву про визнання позову.

Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Свідченням такої потреби є отримання матір`ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум для зазначеної категорії осіб, який визначається з врахуванням віку та працездатності такої особи. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. Тому при постановлені рішення слід зважати на розмір такого державного утримання і ставити його у залежність із прожитковим мінімумом.

Положеннями ст. 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Позивач обґрунтовувала позовні вимоги посиланням на те, що вона є непрацездатною, її чоловік помер, вона отримує пенсію, однак коштів, необхідних для забезпечення її життєдіяльності не вистачає, а тому зважаючи на скрутне матеріальне становище вона потребує матеріальної допомоги, яку має можливість надавати її повнолітній син, про що останній не заперечує.

Враховуючи матеріали справи, суд встановив, що позивач є пенсіонером, непрацездатною, а тому має необхідність у матеріальній допомозі, яку відповідач, який є її сином, має обов`язок надавати. Суд враховує, що до суду не подано сторонами у справі будь-яких інших доказів, щодо доходів чи членів сім`ї, які можуть надати позивачу матеріальну чи будь-яку іншу допомогу. Беручи до уваги вказане вище, суд вважає необхідним та достатнім стягувати з відповідача на користь матері ОСОБА_1 , аліменти на її користь у заявленому нею розмірі 8000 грн., починаючи з 05.05.2025 р. у зв`язку з чим вказана позовна заява підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви.

Враховуючи, що позивач відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, матеріали справи не містять доказів звільнення відповідача від сплати судового збуору, тому судовий збір необхідно стягнути відповідача в дохід держави в порядку ст. 141 ЦПК України, який складає 1 211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері - задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як на непрацездатну матір, аліменти у розмірі 8000 грн. щомісячно, починаючи з 05.05.2025 р. і довічно.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Сторони справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Гнатущенко Ю.В.