КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/8031/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року м. Київ

Справа № 758/8523/24

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

за участю секретаря судового засідання Мех В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 31 січня 2025 року, постановлену у складі судді Кокошко О.Б.,

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_4 , Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Єрмакович Вікторія Володимирівна про визнання недійсним договору позики,

встановив:

У липні 2024 року до Подільського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору позики.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 16 липня 2024 року справу було передано для розгляду за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва.

03 жовтня 2024 року відповідач ОСОБА_1 надав відзив на позовну заяву, в додатках до якого було долучено клопотання про проведення опитування позивача ОСОБА_3 як свідка в порядку ст. 93 ЦПК України.

14 січня 2025 року адвокат Самофалова О.Ю. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення доказів.

В обґрунтування заяви представник відповідача зазначила, що в провадженні суду знаходиться справа №758/8523/24, яка розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Представником відповідача було подано заперечення щодо розгляду вказаної справи в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що справа про визнання недійсним договору позики в розмірі 75 000 доларів США не є малозначною та має розглядатися в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання з розгляду вказаного клопотання було призначено на 21.11.2024 о 10-00 год.

Водночас 03.10.2024 відповідач із відзивом на позовну заяву подав клопотання в порядку ст. 93 ЦПК України про проведення опитування позивача ОСОБА_3 як свідка, внаслідок чого було постановлено 10 запитань. На виконання положень ст. 93 ЦПК України позивач ОСОБА_3 мала виконати процесуальний обов`язок та надати вичерпні відповіді на поставлені запитання за п`ять днів до 21.11.2024 року, а саме не пізніше 16.11.2024 року. Однак, станом на 21.11.2024 року від позивача відповіді на вказані запитання не надходили до суду та до відповідача. Вказане підготовче засідання не відбулося, у зв`язку з чим його було відкладено на 14.01.2025 року.

Станом на 13.01.2025 року позивач не виконала встановлений положеннями ст. 93 ЦПК України обов`язок щодо надання відповідей на запитання.

Просила забезпечити докази у справі №758/8523/24 шляхом покладення зобов`язання на позивача ОСОБА_3 надати відповіді на поставлені ОСОБА_1 запитання протягом 15 днів з моменту постановлення відповідної ухвали.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 31 січня 2025 року клопотання відповідача про проведення опитування позивача як свідка - повернуто без розгляду.

У задоволенні заяви представника відповідача - адвоката Самофалової О.Ю. про забезпечення доказів - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити заяву в повному обсязі.

Вказує, що висновок суду першої інстанції про те, що «клопотання не містить дати складення та відсутній власноручний підпис відповідача ОСОБА_1 . За таких обставин клопотання відповідача ОСОБА_1 про проведення опитування позивача як свідка в порядку ст. 93 ЦПК України підлягає поверненню без розгляду з підстав, передбачених ч. 4 ст. 183 ЦПК України», не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_1 особисто подав через канцелярію суду відзив на позовну заяву, який містив у додатках зазначене клопотання, про що свідчить відповідний штамп та підпис особи, яка її прийняла.

Вважає, що суд не сприяє встановленню істини у даній справі, оскільки прийняв відзив відповідача ОСОБА_1 до розгляду, а потім повернув відповідачу один із додатків до відзиву (клопотання) без розгляду та за формальною причиною відмовляє в задоволенні цього клопотання, суть якого прямо направлена на з`ясування обставин справи.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу, просила ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ухвалу суду - залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що 03.10.2024 відповідач ОСОБА_1 надав до суду відзив на позовну заяву, до якого долучив клопотання про проведення опитування позивача як свідка в порядку ст. 93 ЦПК України. Проте, як вбачається із змісту вказаного клопотання, воно не містить дати їх складення та відсутній власноручний підпис відповідача ОСОБА_1 .

За таких обставин клопотання відповідача ОСОБА_1 про проведення опитування позивача як свідка в порядку ст. 93 ЦПК України підлягає поверненню без розгляду з підстав, передбачених ч. 4 ст. 183 ЦПК України.

14.01.2025 представник відповідача адвокат Самофалова О.Ю. звернулася до суду із заявою про забезпечення доказів, в якій просила забезпечити докази у справі №758/8523/24 шляхом покладення зобов`язання на позивача ОСОБА_3 надати відповіді на поставлені ОСОБА_1 запитання протягом 15 днів з моменту постановлення відповідної ухвали.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважав за необхідне відмовити у задоволенні заяви представника відповідача про забезпечення позову, оскільки клопотання відповідача про проведення опитування позивача як свідка в порядку ст. 93 ЦПК України повернуто без розгляду.

Колегія суддів частковопогоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 ЦПК України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити:1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;2) найменування суду, до якого вона подається;3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі;4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника;5) підстави заяви (клопотання, заперечення);6) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення); 7) інші відомості, що вимагаються цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

Частиною 4 ст. 183 ЦПК України визначено, що суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що у липні 2024 року до Подільського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору позики.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 16 липня 2024 року справу було передано для розгляду за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27 серпня 2024 року у даній справі було відкрито провадження та призначено до розгляду в судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2024 року за клопотанням представника відповідача змінено порядок розгляду справи, замінено судове засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

03 жовтня 2024 року ОСОБА_1 надав відзив на позовну заяву, в додатках до якого було долучено клопотання про проведення опитування позивача ОСОБА_3 як свідка в порядку ст. 93 ЦПК України (т.1, а.с.62-64).

Як вбачається із змісту вказаного клопотання, воно не містить дати його складення та відсутній власноручний підпис відповідача ОСОБА_1 (т.1, а.с.64).

З огляду на зазначене апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що клопотання відповідача ОСОБА_1 про проведення опитування позивача ОСОБА_3 як свідка, в порушення вимог ч.2 ст.183 ЦПК України не містить підпису заявника чи його представника, а відтак, підлягає поверненню без розгляду з підстав, передбачених ч.4 ст.183 ЦПК України.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду в частині відмови у задоволенні заяви представника відповідача адвоката Самофалової О.Ю., поданої в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення доказів, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 14 січня 2025 року до Голосіївського районного суду м. Києва за допомогою підсистеми «Електоронний суд» від представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшла заява про забезпечення судом доказів, в прохальній частині якої представник просить забезпечити докази у справі шляхом покладення зобов`язання на позивача ОСОБА_3 надати відповіді на поставленні ОСОБА_1 запитання протягом 15 днів з моменту постановлення ухвали (т.1, а.с. 166 зворот). Заяву обґрунтовує тим, що позивач не надає відповіді на запитання, поставлені у заяві про опитування позивача як свідка в порядку ст. 93 ЦПК України, а тому просить зобов`язати позивача надати відповіді на поставлені питання в порядку, передбаченому ст. 116 - 118 ЦПК України.

Відмовляючи у задоволенні заяви представника відповідача від 14 січня 2024 року про забезпечення доказів, суд послався лише на ту обставину, що клопотання відповідача про проведення опитування позивача як свідка від 03 жовтня 2024 року було повернуто судом без розгляду з підстав передбачених ч.4 ст. 183 ЦПК України.

З викладеного вбачається, що по суті заява про забезпечення доказів фактично розглянута судом не була, доводи представника відповідача про необхідність забезпечення доказів у визначений відповідачем спосіб судом не розглянуті.

Відповідно до частин 1- 4 ст. 93 ЦПК України, учасник справи має право поставити в першій заяві по суті справи, що ним подається до суду, не більше десяти запитань іншому учаснику справи про обставини, що мають значення для справи.

Учасник справи, якому поставлено питання позивачем, зобов`язаний надати вичерпну відповідь окремо на кожне питання по суті.

На запитання до учасника справи, який є юридичною особою, відповіді надає її керівник або інша посадова особа за його дорученням.

Відповіді на запитання подаються до суду учасником справи - фізичною особою, керівником або іншою посадовою особою юридичної особи у формі заяви свідка не пізніш як за п`ять днів до підготовчого засідання, а у справі, що розглядається в порядку спрощеного провадження, - до першого судового засідання.

Копія такої заяви свідка у той самий строк надсилається учаснику справи, який поставив письмові запитання.

У заяві свідка зазначаються ім`я (прізвище, ім`я та по батькові), місце проживання (перебування) та місце роботи свідка, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків свідка за його наявності або номер і серія паспорта, номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності), відповіді на питання щодо обставин справи, про які відомо свідку, джерела обізнаності свідка щодо цих обставин, а також підтвердження свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань.

Частиною 7 ст. 93 ЦПК України передбачено, що за наявності підстав для відмови від відповіді учасник справи повинен повідомити про відмову іншого учасника та суд у строк для надання відповіді на запитання. Суд за клопотанням іншого учасника справи може визнати підстави для відмови відсутніми та зобов`язати учасника справи надати відповідь.

Частиною першою статті 116 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Згідно із частиною другою статті 116 ЦПК України способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Відповідно до висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 01 квітня 2020 у справі № 367/6751/18-ц, Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01 листопада 2021 року у справі № 520/14132/18, забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів. Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення доказів може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів або засіб доказування може бути втрачений.

Процесуальний механізм забезпечення доказів призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Тобто, це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Також, основною складовою обґрунтованості заяви про забезпечення доказів є необхідність доведення обставин, що існують достатні підстави вважати, що такі докази будуть втрачені в подальшому.

Отже, процесуальним порядком та механізмом забезпечення доказів передбачено, що суд розглядаючи заяву про забезпечення доказів, має з урахуванням обґрунтування необхідності забезпечення доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що зволікання з цим питанням поставить під загрозу можливість подання доказів у майбутньому (вони можуть бути знищені, пошкоджені, втратити свою доказову цінність тощо).

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення доказів, суд першої інстанції обмежився посиланням на повернення іншої заяви відповідача, поданої в порядку ст. 93 ЦПК України, та не розглянув по суті доводи представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 щодо наявності підстав для забезпечення доказів у порядку ст. 116 ЦПК України шляхом покладення зобов`язання на позивача ОСОБА_3 надати відповіді на поставленні ОСОБА_1 запитання, та дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні заяви.

Відповідно до ч.4 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, ухвала Голосіївського районного суду міста Києва від 31 січня 2025 року в частині відмови у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення доказів постановлена з порушенням вимог процесуального права, тому існують підстави для скасування ухвали у вказаній частині та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374 - 379, 381 - 383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , - задовольнити частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 31 січня 2025 року - скасувати в частині відмови у задоволенні заяви представника відповідача адвоката Самофалової Оксани Юріївни, поданої в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення доказів, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В іншій частині ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 31 січня 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 29 липня 2025 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.