ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.

при секретарі Коляді Я.Ю.

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», треті особи Національний банк України і Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про розірвання договорів, відшкодування збитків та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» про розірвання договорів, стягнення збитків та моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначено, що сторонами були укладені договори депозитних вкладів, строк виконання яких не настав. Але 22 грудня 2016 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» списав кошти з рахунків, у тому числі за договорами депозитних вкладів, про що позивачу стало відомо з Приват24. Оскільки відповідач про розірвання договорів, наступне списання коштів та підстави не повідомляв, будь-які документи, повідомлення з цього приводу не направляв.

Предметом спору є здійснення відповідачем ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», на думку позивача, помилкового переказу з рахунків неналежного платника згідно з положеннями ст. 32.3.2. Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ст.1073 ЦК України. Оскільки відповідач 22 грудня 2016 року з рахунків позивача ОСОБА_1 безпідставно та незаконно списав належні їй грошові кошти. У зв`язку з цим позивачем заявлено вимоги про розірвання договорів, за якими списані грошові кошти, та стягнення сум збитків, у відповідності зі ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів». Наскільки відомо позивачу, списання коштів банком здійснювалось на підставі розрахункових документів меморіальних ордерів, що були оформлені та виконані ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (і саме меморіальні ордери було надано у якості доказу в аналогічній справі). При цьому відповідачем ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в аналогічних справах заперечується факт списання на підставі меморіальних ордерів, а стверджується про здійснення операцій по списанню коштів виключно на підставі наказу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 44 від 21 грудня 2016 року, та, відповідно, у жодній аналогічній справі, навіть на виконання ухвал суду про забезпечення доказів, меморіальні ордери банком надані не були.

На вимогу позивача про надання документів, у тому числі на підставі яких здійснено списання коштів, відповідач відповіді не надав, документи не направив. У зв`язку з порушенням її цивільних прав ОСОБА_1 була вимушена звернутись до суду з відповідним позовом.

Заявник вважає, що йому або його представнику неможливо отримання певних документів, доказів як у порядку в порядку Закону України «Про інформацію», так і в порядку Закону України «Про звернення громадян». Заявник також вважає за необхідне зазначити, що навіть звернення позивача до банку, клієнтом якого вона є тривалий час, щодо надання документів, було безрезультатним.

Оскільки позивачем обрано судовий захист порушених прав, а викладені факти свідчать про складнощі та неможливість отримання доказів, згідно з положеннями ст. 84 ЦПК України представник позивача звернувся до суду з заявою про забезпечення, витребування доказів для дослідження судом, в цьому клопотанні ставиться питання про витребування у: 1) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (вул. Січових Стрільців, 17, м. Київ, 04053, код за ) посвідчену копію витягу з Книги реєстрації вхідної кореспонденції за 18 грудня 2016 року (будь якого іншого документу, у якому ФГВФО здійснювалася реєстрація вхідної кореспонденції), 2) АТ КБ «ПриватБанк» належним чином оформлену інформацію в вигляді довідки, чи була застосована процедура bail in до Компанії-нерезидента Cargil, яка сума списана, коли та на підставі чого ця сума Компанії-нерезиденту Cargil була АТ КБ «ПриватБанк» повернута, 3) Національного банку України належним чином посвідчену копію рішення № 499-рш/БТ від 18 грудня 2016 року та інформацію у вигляді довідки, скільки осіб були визначені як пов`язані з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» рішенням № 105 від 13 грудня 2016 року - для долучення до матеріалів справи і дослідження судом з метою з`ясування обставин справи, можливого виконання процесуальних дій, що, на думку позивача і її представників, стосуються розгляду цієї цивільної справи і потрібно для всебічного і повного розгляду справи, оскільки отримати їх (вказані документи) позивач та її представники не можуть.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2025 року клопотання задоволено та забезпечено докази у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про розірвання договорів, стягнення збитків та моральної шкоди та витребувати у:

1) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (вул. Січових Стрільців, 17, м. Київ, 04053, код за ) посвідчену копію витягу з Книги реєстрації вхідної кореспонденції за 18 грудня 2016 року (будь якого іншого документу, у якому ФГВФО здійснювалася реєстрація вхідної кореспонденції) - для огляду вказаного документу в судовому засіданні і долучення до матеріалів справи та дослідження і оцінки разом з іншими доказами в справі;

2) АТ КБ «ПриватБанк» належним чином оформлену інформацію в вигляді довідки, чи була застосована процедура bail in до Компанії-нерезидента Cargil, яка сума списана, коли та на підставі чого ця сума Компанії-нерезиденту Cargil була АТ КБ «ПриватБанк» повернута - для огляду вказаного документу в судовому засіданні і долучення до матеріалів справи та дослідження і оцінки разом з іншими доказами в справі.

3) Національного банку України належним чином посвідчену копію рішення № 499-рш/БТ від 18 грудня 2016 року та інформацію у вигляді довідки, скільки осіб були визначені як пов`язані з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» рішенням № 105 від 13 грудня 2016 року - для огляду вказаного документу в судовому засіданні і долучення до матеріалів справи та дослідження і оцінки разом з іншими доказами в справі.

Ухвала суду мотивована тим, що враховуючи наявність у вказаного позивача та представників складнощів в поданні вказаних документів (довідок та інш.), суд вважав за необхідним клопотання задовольнити, оскільки воно обґрунтоване і основане на законі.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить ухвалу суду скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення доказів, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що фактично судом здійснюється збір доказів із порушенням визначеної процедури, що може мати наслідком прийняття рішення за наслідком оцінки недопустимих доказів

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а ухвалу суду - скасувати з наступних підстав.

Так, задовольняючи заяву про забезпечення доказів, районний суд виходив з того, що враховуючи наявність у вказаного позивача та представників складнощів в поданні вказаних документів (довідок та інш.), суд вважає за необхідним клопотання задовольнити, оскільки воно обґрунтоване і основане на законі.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 4 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Забезпечення доказів це процесуальна дія суду, яка вчиняється за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо вони вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів.

Відповідно ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні повинно бути зазначено:1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є, зокрема, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Забезпечення доказів є процесуальною дією суду, яка вчиняється за заявою осіб, які беруть участь у справі, якщо вони вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів. Під особами, які мають право заявити про забезпечення доказів, маються на увазі суб`єкти доказування. Відтак, останні повинні довести обґрунтованість своїх побоювань, що подача відповідних доказів може стати неможливим або ускладненим. Суд не може здійснити заходи щодо забезпечення доказів лише на підставі нічим не обґрунтованих побоювань суб`єкта доказування.

Інститут забезпечення доказів є спеціальним механізмом, який використовується для їх збереження та покликаний створити можливість реалізації своїх прав особами, які беруть участь у справі, щодо подання до суду необхідних доказів за наявності обставин, які свідчать, що надання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим в майбутньому.

Так, у заяві про забезпечення доказів вказуються обставини, які свідчать про небезпеку того, що надання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, а у клопотанні про витребування доказів відомості про неможливість отримання таких доказів особисто. Саме такі обставини відрізняють заяву про забезпечення доказів від клопотання про витребування доказів.

Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду від 12.06.2009 року № 5 під час попереднього судового засідання за заявою особи, яка бере участь у справі, суд може вирішити питання про забезпечення доказів, якщо для цієї особи подання потрібних доказів є неможливим або в неї є труднощі у поданні цих доказів. Закон не обмежує коло доказів, які можуть бути забезпечені судом, і здійснення процесуальних дій щодо забезпечення доказів.

Відповідно до частин першої-третьої статті 118 ЦПК України заява про забезпечення доказів розглядається в судовому засіданні в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з особливостями, встановленими цією статтею.

Заява розглядається не пізніше п`яти днів з дня її надходження до суду.

Заявник та інші особи, які можуть отримати статус учасників справи, повідомляються про дату, час і місце судового засідання, проте їх неявка не перешкоджає розгляду поданої заяви.

З виділених матеріалів неможливо встановити, чи отримували сторони заяву про забезпечення доказів, а також чи повідомлялись про дату, час і місце судового засідання.

З наданих апелянтом скріншотів з підсистеми «Електронний суд» вбачається, що документ «внесення дат слухання» доставлено 10.03.2025 о 18:24. При цьому, 10.03.2025 о 18:24 до підсистеми «Електронний суд» також було завантажено і ухвалу про забезпечення доказів.

Тобто, незважаючи на пряму норму ЦПК України щодо порядку розгляду заяви про забезпечення доказів, судом було позбавлено можливості відповідача бути присутнім під час її розгляду оскільки повідомлення про такий розгляд було здійснено через 6 годин після фактичного розгляду.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала місцевого суду підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 379 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню не підлягає.

Вступна та резолютивна частина постанови проголошена 22 липня 2025 року.

Повний текст судового рішення складено 25 липня 2025 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова