КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 760/12117/25

провадження № 22-ц/824/13342/2025

25 липня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів :

судді-доповідача Кирилюк Г. М.,

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.,

розглянув в порядку письмового провадження справу за скаргою Установи «28 управління начальника робіт» на бездіяльність головного державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лебедєвої Людмили Юріївни, стягувач - ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою представника Установи «28 управління начальника робіт» - адвоката Кириленка Олександра Михайловича на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 07 травня 2025 року в складі судді Аксьонової Н. М.,

встановив:

28.04.2025 Установа «28 управління начальника робіт» звернулась до суду зі скаргою на бездіяльність головного державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лебедєвої Л. Ю.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 07 травня 2025 року скаргу Установа «28 управління начальника робіт» повернуто без розгляду на підставі ч. 5 ст. 448 ЦПК України.

20.06.2025 представник Установи «28 управління начальника робіт» - адвокат Кириленко О. М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 07 травня 2025 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що в поданій ним скарзі було зазначено номер справи, в якій було видано виконавчий документ, і також додатком до скарги додано постанову про відкриття виконавчого провадження від 24.02.2025, де зазначено всю необхідну інформацію, відповідно до вимог процесуального закону.

Щодо документів на підтвердження доводів викладених в самій скарзі, то суд першої інстанції зазначаючи, що начебто до скарги не додано документів щодо приналежності транспортного засобу скаржнику і відсутнє положення про Установу, то суд першої інстанції припустив помилку щодо сприйняття положень ст. 448 ЦПК України та не врахував предмет скарги і матеріали, які містяться в матеріалах виконавчого провадження. А також положення процесуального закону щодо права скаржника на долучення доказів.

На переконання скаржника судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, застосовано формальний підхід до процесуального документу скаржника, що в свою чергу призвело до надмірного формалізму у здійсненні правосуддя у зв`язку з чим порушено базові принципи щодо вільного доступу до правосуддя та обмежено скаржника в можливості захистити свої права від свавілля державного виконавця.

Правом на надання відзиву на апеляційну скаргу інші учасники справи не скористались.

Відповідно до положень частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року; «Беллет проти Франції» від 04 грудня 1995 року).

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.

Відповідно до статті 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у скарзі не зазначено ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження та реквізитів виконавчого документа, не надано доказів на підтвердження викладених в скарзі обставин, а також не долучено Положення про Установу «28 Управління Начальника Робіт», затвердженого наказом Міністра оборони України №506 від 15.10.2008 року.

Так, частиною 3 статті 448 ЦПК України передбачено, що скарга повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається скарга;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) особи, яка подає скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

4) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються;

5) ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження;

6) номер справи, в якій видано виконавчий документ, реквізити виконавчого документа;

7) дату, коли особа, яка подає скаргу, дізналася про порушення її прав внаслідок ухвалення оскаржуваних рішень, вчинення дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця;

8) зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону;

9) викладення обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги;

10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються до скарги.

Відтак, ч. 3 ст. 448 ЦПК України чітко визначено, яка за формою та змістом має бути скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення.

За правилами п. 2 ч. 4 ст. 448 ЦПК України до скарги додаються докази направлення копій скарги та доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що у квітні 2025 року Установа «28 управління начальника робіт» звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність головного державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лебедєвої Л. Ю., в якому просила визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця Лебелєвої Л.Ю., які полягають у неповерненні вилученого транспортного засобу марки Subaru Forester, держаний номерний знак НОМЕР_1 .

На підтвердження викладених обставин до матеріалів скарги додано копію постанови про відкриття виконавчого провадження № 77278329 від 24.02.2025 та рішення головного державного виконавця від 17.04.2025 №69990.

Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що в скарзі зазначено номер справи, в якій було видано виконавчий документ, до скарги додано постанову про відкриття виконавчого провадження від 24.02.2025, де зазначено ідентифікатор доступу для повного доступу до інформації про виконавче провадження та реквізити виконавчого документу.

За змістом статті 13 ЦПК України скаржник на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини. Невідповідність зазначених у скарзі на дії виконавця обставин чи доказів на підтвердження вимог, неточність формулювань вимог, їх неузгодження із способами захисту порушеного права, недоведеність підстав скарги за кожною вимогою не перешкоджає розгляду справи, оскільки може бути підставою для відмови в задоволенні скарги по суті, а не для повернення такої скарги без розгляду.

Таким чином, на стадії прийняття скарги на дії виконавця суд вирішує питання виключно щодо відповідності форми скарги вимогам статті 448 ЦПК України. Якщо така скарга відповідає формі, визначеній цивільним процесуальним законом, то вона приймається до розгляду.

Суд першої інстанції вказаного не врахував та дійшов помилкового висновку про повернення скарги скаржнику без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи, що оскаржувана ухвала про повернення скарги постановлена з порушенням норм процесуального права, вона підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 379, 381 - 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника Установи «28 управління начальника робіт» - адвоката Кириленка Олександра Михайловича задовольнити.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 07 травня 2025 року скасувати.

Справу за скаргою за скаргою Установи «28 управління начальника робіт» на бездіяльність головного державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лебедєвої Людмили Юріївни, стягувач - ОСОБА_1 , направити до Солом`янського районного суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук