1Справа № 335/7012/25 2-н/335/625/2025
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про відмову у видачі судового наказу
24 липня 2025 року м. Запоріжжя
Суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя Рибалко Н.І., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по сплаті послуги з управління багатоквартирним будинком,-
До суду надійшла заява Товариство з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по сплаті послуги з управління багатоквартирним будинком.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено та передано для розгляду судді Рибалко Н.І.
Вивчивши подані матеріали, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.
У статті 165 ЦПК України зазначені підстави для відмови у видачі судового наказу.
Згідно п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.
У заяві про видачу судового наказу, заявник просить стягнути заборгованість за надані послуги з управління багатоквартирним будинком із ОСОБА_1 , яка, як зазначає заявник, є власником квартири та споживачем вказаних послуг за адресою: АДРЕСА_1 , а тому є відповідальною особою за своєчасність їх оплати.
Відповідно до відомостей заступника начальника управління - начальника відділу реєстрації фізичних осіб управління у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради Швець О. від 23.07.2025 року, боржник, ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_1 , якій належить 7/80 частини квартири.
Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_1 є власницею 7/80 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а згідно з заяви про видачу судового наказу стягувач просить стягнути з неї всю суму заборгованості, яка утворилась у зв`язку із несплатою за послуги з розподілу природного газу, які надавались, у період з 01.07.2022 по 30.06.2025 за вказаним об`єктом нерухомого майна, суддя доходить до висновку, що стягувачем не доведено право вимоги до ОСОБА_1 на всю заявлену до стягнення суму.
До заяви заявником не долучено жодного належного та допустимого доказу на підтвердження тієї обставини, що ОСОБА_1 була споживачем усіх наданих заявником послуг з розподілу природного газу, оскільки їй належить лише 7/80 частини вказаної квартири, а відтак заявником не надано доказів що вона зобов`язана оплачувати їх вартість у повному обсязі, які обраховані на загальну площу об`єкта нерухомого майна.
З урахуванням викладеного, суддя вважає, що у видачі судового наказу слід відмовити, оскільки не встановлено порушення ОСОБА_1 , права грошової вимоги на всю суму, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.
Водночас, суд роз`яснює заявнику, що згідно ч. 1 ст. 166, ч. 2 ст. 161 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з вказаної підстави не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ ЦПК України, після усунення її недоліків.
До того ж, заявник має право звернутися до суду з вказаними в заяві вимогами, як в наказному так і в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.163-166, 259-261 ЦПК України, -
Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по сплаті послуги з управління багатоквартирним будинком.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, та може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Н.І. Рибалко