Справа № 573/1312/25
Номер провадження 2-о/573/51/25
У Х В А Л А

іменем України

25 липня 2025 року м. Білопілля

Суддя Білопільського районного суду Сумської області Марина ЧЕРКАШИНА, розглянувши матеріали заяви представника ОСОБА_1 в інтересах заявника ОСОБА_2 , заінтересовані особи- ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту перебування дитини на утриманні,

в с т а н о в и л а :

01 липня 2025 до суду поштою надійшла зазначена вище заява.

Встановивши невідповідність додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України, заяву на підставі ухвали від 08.07.2025 залишено без руху та запропоновано заявнику усунути недоліки, в тому числі зазначити інформацію щодо місця реєстрації заявника та надати докази відповідної реєстрації для визначення підсудності.

21.07.2025 до суду надійшла уточнена заява на виконання ухвали суду про залишення заяви без руху.

Ознайомившись з викладеними в ній доводами, приходжу до наступного висновку.

Стаття 125 Конституції України встановлює, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом. Згідно зі статтею 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Принцип територіальності забезпечує територіальне розмежування компетенції судів загальної юрисдикції і зумовлений потребою доступності правосуддя на всій території України.

Правила територіальної підсудності визначають розмежування компетенції судів першої інстанції щодо розгляду справ, підвідомчих загальним судам, за територіальною ознакою. Крім того, правила територіальної підсудності дають можливість визначити конкретний місцевий суд, який повинен розглядати справу як суд першої інстанції.

Кожен місцевий чи апеляційний суд має свою територіальну юрисдикцію (підсудність), тобто поширює свою компетенцію на правовідносини, що виникли чи існують на певній території. Це є важливою гарантією для вирішення судових спорів у розумні строки в умовах ускладнення правових відносин і збільшення правових конфліктів.

Порушення судами правил територіальної юрисдикції має наслідком обов`язкове скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд (стаття 378, пункт 6 частини першої статті 411 ЦПК України)

Так, ст. 316 ЦПК України встановлено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Згідно інформації з Єдиного державного демографічного реєстру від 08.07.2025 № 1549739 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був знятий з реєстрації за адресою, вказаною у заяві.

Отже, на дату звернення до суду відомості щодо реєстрації місця проживання заявника, які необхідні для визначення територіальної підсудності справи, відсутні.

На виконання вимог ухвали суду представником заявника долучено до уточненої заяви договір оренди квартири, укладений 01.06.2025 між заявником ОСОБА_6 та його матір`ю ОСОБА_7 , яка прийняла в найм орендаря ОСОБА_6 до квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, який на законних підставах постійно або тимчасово проживає на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати або зареєструвати його.

Реєстрація (декларування) місця проживання/перебування у встановленому порядку має значення для реалізації окремих прав особи, зокрема, під час вибору суду, якому підсудна справа.

В нормах ЦПК України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення.

Зазначений висновок сформований у постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24.06.2024 у справі № 554/7669/21 (провадження N 61-5805 сво23).

Частинами 1, 3 статті 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасник цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо), залишення позову без руху не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Враховуючи положення ст. 177, 316 ЦПК України, вважаю за необхідне надати заявнику/представнику додатковий строк на усунення недоліків та роз`яснити, що в разі невиконання викладених в ухвалі вимог, заява вважатиметься неподаною і буде повернута.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260-261 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И Л А:

Заяву ОСОБА_2 , заінтересовані особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту перебування дитини на утриманні, залишити без руху.

Встановити заявнику/представнику додатково п"ятиденний строк з дня отримання даної ухвали про залишення позовної заяви без руху, для усунення недоліків.

У разі не усунення зазначених недоліків у встановлений строк позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя