Номер провадження 2/754/1607/25
Справа №754/9599/24
РІШЕННЯ

Іменем України

02 липня 2025 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Панченко О.М.,

за участю секретаря - Сарнавського М.О.,

за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

26.11.2024 року заочне рішення Деснянського районного суду м.Києва від 10.10.2024 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії, - скасовано та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 19.12.2024 року зупинено провадження у цивільній справі №754/9599/24 за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії, - до припинення перебування відповідача ФОП ОСОБА_2 у складі ЗСУ або інших утворених до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

23.12.2024 Позивач ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Івахненко М.А. подав апеляційну скаргу на ухвалу Деснянського районного суду м.Києва від 19.12.2024 року.

Постановою Київського апеляційного суду м.Києва від 07.03.2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Івахненка М.А. - задоволено, ухвалу Деснянського районного суду м.Києва від 19.12.2024 року скасовано та направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

28.04.2025 через «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі.

01.05.2025 року у підготовчому засіданні представник відповідача заявила клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 01.05.2025 року клопотання представника відповідача про зупинення провадження - залишено без задоволення.

Ухвалою суду від 01.05.2025 року, що занесена до протоколу судових засідань закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Івахненко М.А. у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися. Представник відповідача подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, з позовними вимогами не погоджується та просить суд відмовити у їх задоволенні. У разі задоволення позовних вимог судом просила зменшити витрати на правничу допомогу до 2 000 грн., оскільки вважає заявлений розмір таких витрат необгрунтованими.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з відсутністю учасників справи.

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 05.06.2024 року адвокат ОСОБА_1 (Позивач), з метою надання правничої допомоги ОСОБА_3 здійснював збір необхідних документів та інформації для належного представництва його інтересів щодо відшкодування йому матеріальної та моральної шкоди внаслідок ДТП, що сталася 02.11.2023 року о 10:20 год. на перехресті доріг Р63 с. Данківці с. Вартиківці КПП Сокиряни та Т2610 м. Хотин КПП Мамалига, у зв`язку з чим звернувся до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 з адвокатським запитом від 05.06.2024 року, у відповідності до ст.20, 24 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", у якому просив надати наступну інформацію:

- підтвердити або спростувати інформацію, про те чи є ОСОБА_4 працівником СОД ФОП ОСОБА_2 та знаходиться в штаті СОД ФОП ОСОБА_2 ;

- чи направляв СОД ФОП ОСОБА_2 ОСОБА_4 27.03.2024 року до м.Новодністровськ для огляду автомобіля ОСОБА_3 , як що ні, повідомити кого направляв для огляду автомобіля, вказавши П.І.Б та посаду цієї особи;

- чи є договір між ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_4 щодо проведення огляду транспортних засобів та складання відповідних висновків за результатами їх огляду;

- повідомити , які дії вчинив вже ФОП ОСОБА_2 відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» стосовно оцінки автомобіля ОСОБА_5 після його огляду;

- повідомити чи проводив особисто СОД ФОП ОСОБА_2 . 27.03.2024 року в м.Новодністровськ огляд автомобіля «Mercedes-Benz Vito» державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 ;

- повідомити чи складали та підписували Ви ( ОСОБА_2 ) особисто протокол огляду автомобіля «Mercedes-Benz Vito» державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 .

До адвокатського запиту було додано роздруківку електронного ордеру з QR-кодом серія АН № 1427852 від 28.05.2024 та завірена копія свідоцтва серія НОМЕР_2 від 22.05.2019 .

Адвокат ОСОБА_1 просив надати відповідь не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання цього запиту на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 та на поштову адресу 61054, м. Харків, провулок Дунаєвського,8.

Адвокатський запит та додатки до нього було підписано позивачем його Електронним цифровим підписом та надіслано на офіційну електронну адресу відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вбачається з матеріалів справи, 06.06.2024 року позивач надіслав адвокатський запит також засобами поштового зв`язку на адресу для листування АДРЕСА_1 , яка вказана на офіційному сайті Держмайна України.

19.06.2024 року Позивачем повторно було надіслано на офіційну електронну адресу відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 адвокатський запит та додатки до нього було підписано позивачем його Електронним цифровим підписом.

Однак, жодної відповіді від відповідача в строк, передбачений ст. 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" не надходила ані на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 ані на поштову адресу АДРЕСА_3.

Частиною першою ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

За змістом ст. 64 Конституції України конституційне право кожного на правову допомогу не може бути обмежено. Відповідно до Основного Закону України положення кожен має право на правову допомогу (ч. 1 ст. 59).

Конституційне право особи на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина.

Відповідно до ст. 131-2 Конституції України, для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Правові засади організації діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні врегульовані Законом України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом. Адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Статтею 2 цього Закону закріплено, що адвокатура України - недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом. Адвокатуру України складають всі адвокати України, які мають право здійснювати адвокатську діяльність. З метою забезпечення належного здійснення адвокатської діяльності, дотримання гарантій адвокатської діяльності, захисту професійних прав адвокатів, забезпечення високого професійного рівня адвокатів та вирішення питань дисциплінарної відповідальності адвокатів в Україні діє адвокатське самоврядування.

Згідно ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правничої допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правничої допомоги, зокрема:

1) звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб);

2) представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами;

3) ознайомлюватися на підприємствах, в установах і організаціях з необхідними для адвокатської діяльності документами та матеріалами, крім тих, що містять інформацію з обмеженим доступом;

4) складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку;

5) доповідати клопотання та скарги на прийомі в посадових і службових осіб та відповідно до закону одержувати від них письмові мотивовані відповіді на ці клопотання і скарги;

6) бути присутнім під час розгляду своїх клопотань і скарг на засіданнях колегіальних органів та давати пояснення щодо суті клопотань і скарг;

7) збирати відомості про факти, що можуть бути використані як докази, в установленому законом порядку запитувати, отримувати і вилучати речі, документи, їх копії, ознайомлюватися з ними та опитувати осіб за їх згодою;

8) застосовувати технічні засоби, у тому числі для копіювання матеріалів справи, в якій адвокат здійснює захист, представництво або надає інші види правничої допомоги, фіксувати процесуальні дії, в яких він бере участь, а також хід судового засідання в порядку, передбаченому законом;

9) посвідчувати копії документів у справах, які він веде, крім випадків, якщо законом установлено інший обов`язковий спосіб посвідчення копій документів;

10) одержувати письмові висновки фахівців, експертів з питань, що потребують спеціальних знань;

11) користуватися іншими правами, передбаченими цим Законом та іншими законами.

Статтею 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що професійні права, честь і гідність адвоката гарантуються та охороняються Конституцією України, цим Законом та іншими законами, зокрема, забороняються будь-які втручання і перешкоди здійсненню адвокатської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатською таємницею є будь-яка інформація, що стала відома адвокату, помічнику адвоката, стажисту адвоката, особі, яка перебуває у трудових відносинах з адвокатом, про клієнта, а також питання, з яких клієнт (особа, якій відмовлено в укладенні договору про надання правової допомоги з передбачених цим Законом підстав) звертався до адвоката, адвокатського бюро, адвокатського об`єднання, зміст порад, консультацій, роз`яснень адвоката, складені ним документи, інформація, що зберігається на електронних носіях, та інші документи і відомості, одержані адвокатом під час здійснення адвокатської діяльності.

Згідно вимог ст. 24 Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатський запит - це письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту. До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється.

Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

У разі якщо адвокатський запит стосується надання значного обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, строк розгляду адвокатського запиту може бути продовжено до двадцяти робочих днів з обґрунтуванням причин такого продовження, про що адвокату письмово повідомляється не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання адвокатського запиту.

Відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України «Про інформацію» інформація з обмеженим доступом - це конфіденційна, таємна та службова інформація.

Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом(частина друга статті 21 Закону України «Про інформацію»).

Частиною другою ст. 32 Конституції України встановлено заборону збирати, зберігати, використовувати та поширювати конфіденційну інформацію про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про захист персональних даних», персональні дані можуть бути віднесені до конфіденційної інформації про особу законом або відповідною особою. Не є конфіденційною інформацією персональні дані, що стосуються здійснення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень.

Статтею 6 Закону України «Про захист персональних даних» встановлені загальні вимоги до обробки персональних даних. Під обробкою, серед іншого, варто розуміти як збирання, так і поширення (розповсюдження, передачу) персональних даних (ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних»). Так, зокрема, ч. 5 ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних» визначено, що обробка персональних даних повинна здійснюватися для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Водночас частина шоста цієї статті дублює конституційні положення та говорить, що обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, не допускається без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Схожі положення містяться у ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних», якою передбачено поширення відомостей про фізичну особу лише за її згодою або уповноваженої нею особи, крім випадків, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Порядок доступу до персональних даних особи регулюється ч. 3 ст. 16 Закону України «Про захист персональних даних», у якій зазначено, що доступ до персональних даних надається у відповідь на запит суб`єкта відносин, пов`язаних з персональними даними, яким відповідно до положень згаданого Закону може бути будь-яка третя особа.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18) та від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18).

Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою.

Застосування судом того чи іншого способу захисту має призводити до відновлення порушеного права позивача.

За правилами доказування, визначеними ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до висновку, викладеного у постанові КАС ВС від 25 лютого 2021 року у справі № 160/9274/18 визначено, що можливість віднесення інформації до конфіденційної, таємної чи службової не слід розуміти як єдину достатню підставу для обмеження доступу до конкретної інформації. Крім того, обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Судом встановлено, що запитувані в адвокатських запитах інформація та документи відповідачем надані не були, зокрема в межах, визначених вказаними положеннями Закону України «Про інформацію» та Закону України «Про захист персональних даних».

Відтак, позивач, діючи в інтересах ОСОБА_3 , скористався своїм правом та звернувся із вказаним позовом в порядку цивільного судочинства до Деснянського районного суду міста Києва.

Надаючи оцінку дослідженому адвокатському запиту за від 05 червня 2024 року, а також той факт, що відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів щодо заявлених вимог Позивача по суті справи, суд приходить до висновку про протиправність бездіяльності відповідача та визнання її такою, що суперечить Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та порушує право позивача на отримання інформації.

Таким чином, з огляду на те, що адвокатський запит був направлений адвокатом на адресу відповідача на виконання укладеного з позивачем договору про надання правової допомоги від 01 квітня 2024 року і вказана у запитах інформація витребовувалась для здійснення захисту інтересів ОСОБА_3 , тому суд вважає, що ненадання відповідачем відповідей на вказані адвокатські запити призвело до порушення саме права позивача на отримання вказаної інформації від відповідача і вказане порушене право підлягає судовому захисту.

Враховуючи наведене суд вважає, що позов є обґрунтованим, доведеним і таким, що підлягає задоволенню, оскільки обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені.

Щодо вимоги представника позивача про стягнення з відповідача на його користь понесених судових витрат, то слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп.

Позивач є особою з інвалідністю II групи безстроково з 18 жовтня 2023 року, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 .

На підставі викладеного, позивач звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Враховуючи вищевикладене судовий збір належить стягнути із Відповідача на користь держави.

Стосовно відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. та витрат на поштову кореспонденцію у сумі 104 грн., то на підтвердження понесених витрат позивачем надано наступні докази: засвідчену копію Договору №18/06/24 про надання правничої допомоги від 28.06.2024 року із зазначенням фіксованого розміру оплати для адвоката у розмірі 6 000 грн., а також копії чеків "Укрпошта"від 06.06.2024 та 02.07.2024 року

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Оскільки, від представника відповідача у справі до суду надійшла заява про зменшення витрат на оплату правничої допомоги у зв`язку з їх не співмірністю та їх аргументацією, суд враховуючи викладене, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, складність справи, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, на професійну правничу допомогу вважає, що справедливим, співмірним та обґрунтованим є розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу на загальну суму 2 500,00 грн., а також суми витрат на поштову кореспонденцію у сумі 104 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 89, 133, 137, 141, 259, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати бездільність Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 в не наданні інформації, розпорядником якої є він, на адвокатський запит адвоката ОСОБА_1 від 05.06.2024 року, -протиправною.

Зобов`язати Фізичну особу - підприємця ОСОБА_2 надати у встановлений законом строк інформацію, розпорядником якої є він, на адвокатський запит адвоката ОСОБА_1 від 05.06.2024 року.

Стягнути з Фізичної особи- підприємця ОСОБА_2 (ЄДРПОУ: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Стягнути з Фізичної особи- підприємця ОСОБА_2 (ЄДРПОУ: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_3 ) витрати на правничу допомогу у сумі 2 500.00 грн. та витрати на поштову кореспонденцію у сумі 104.00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 02.07.2025 у відповідності до ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя О.М. Панченко