Справа № 565/1791/25
Провадження № 2/565/631/25
У Х В А Л А

01 серпня 2025 року м. Вараш

Суддя Вараського міського суду Рівненської області Бренчук Г.В. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_2 , Вараської міської ради, Другої Синельниківської державної нотаріальної контори, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Рівненська регіональна філія Державного підприємства «Національні інформаційні системи», про визнання заповіту нікчемним,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_2 , Вараської міської ради, Другої Синельниківської державної нотаріальної контори, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Рівненська регіональна філія державного підприємства «Національні інформаційні системи» про визнання заповіту №73460807 нікчемним та скасування рішення про державну реєстрацію прав спадкового реєстру за заповітом №73460807 від 12 грудня 2024 року, на підставі якого здійснена державна реєстрація заповіту Рівненською регіональною філією Державного підприємства «Національні інформаційні системи» від 17 грудня 2024 року.

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

У постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі №185/8191/16-ц зазначено, що «виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають з приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Якщо пред`явлено позов про право власності на кілька приміщень, розташованих у різних районах міста чи в різних містах, або позов про поділ спадкового майна, яке складається з кількох об`єктів нерухомості у різних місцевостях, тобто вимоги, для кожної з яких встановлено виключну підсудність, то позов пред`являється до одного із судів за вибором позивача, але за місцезнаходженням основної частини нерухомого майна, яка за своєю вартістю перевищує ті, що знаходяться в інших районах чи місцевостях.

Виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. Словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення».

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема, щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно, тощо.

Віднесення позовів до виключної підсудності здійснюється, виходячи із критерію їх виникнення з приводу нерухомого майна, навіть коли вимоги не заявлені безпосередньо відносно самого нерухомого майна.

Відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

З матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами виник саме з приводу визнання нікчемним заповіту, ОСОБА_3 від 12 грудня 2024 року, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , який стосується нерухомого майна (будинку), розташованого по АДРЕСА_1 , а тому вказаний позов не підсудний Вараському міському суду Рівненської області, оскільки повинен розглядатися за правилами виключної підсудності за місцезнаходженням нерухомого майна.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що справу слід передати на розгляд до Володимирецького районного суду Рівненської області, за місцезнаходженням нерухомого майна.

Керуючись статтями 30, 31, 260, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_2 , Вараської міської ради, Другої Синельниківської державної нотаріальної контори, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Рівненська регіональна філія Державного підприємства «Національні інформаційні системи», про визнання заповіту нікчемним, передати на розгляд до Володимирецького районного суду Рівненської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст.352-355 ЦПК України.

Суддя Г. В. Бренчук