Провадження № 2-з/712/48/25
УХВАЛА

про забезпечення позову

25 липня 2025 року м. Черкаси

Суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Пономар В.О., розглянувши заяву представника позивача Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» Самойлюка Дмитра Геннадійовича щодо забезпечення позову до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Таранушенко Володимир Миколайович, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Недоступ Дмитро Миколайович про визнання недійсним договору дарування квартири,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Південний» звернулося до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів, приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Таранушенко В.М., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Недоступ Д.М. про визнання недійсним договору дарування квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Одночасно з позовною заявою представник позивача Самойлюк Д.Г. подав заяву забезпечення позову, а саме: накласти арешт на зазначену вище квартиру; заборонити суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією прав, в тому числі заборонити приймати будь-які заяви щодо проведення реєстраційних дій, що стосуються зазначеної квартири.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову вказано на те, що ОСОБА_1 , маючи заборгованість перед позивачем, знаючи про відкриття судом провадження за позовом про стягнення цієї заборгованості 06.12.2023 уклала з ОСОБА_2 договір дарування, відповідно до якого подарувала своє єдине нерухоме майно. ПАТ АТ «Південний» звернулося до суду з позовом про визнання недійсним вказаного договору дарування та, враховуючи, що не накладення арешту може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду просить вжити заходів до забезпечення позову.

Розглянувши вказану заяву, суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно, забороною вчиняти певні дії (п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17).

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 910/9498/19, від 17.09.2020 у справі № 910/72/20, від 15.01.2021 у справі № 914/1939/20, від 16.02.2021 у справі № 910/16866/20, від 15.04.2021 у справі № 910/16370/20, від 24.06.2022 у справі № 904/3783/21, від 26.09.2022 у справі № 911/3208/21).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.07.2025 власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 06.12.2023.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову представник позивача зазначав, що ОСОБА_3 є боржником за судовим рішенням, нею з метою уникнення фінансового зобов`язанні вже було відчужено належне майно на користь іншої особі (ймовірно матері), а тому наявна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову про визнання договору дарування квартири недійсним.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженні майном.

Зважаючи на те, що між сторонами дійсно виник спір, з урахуванням підстав та змісту позову, та наявності загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову, позовним вимогам, балансу інтересам сторін, суд дійшов висновку про задоволення заяви про забезпечення позову та вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру із забороною вчиняти реєстраційні дії щодо квартири.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17.06.2022 у cправі № 908/2382/21 вказано, що «за своєю суттю арешт майна - це тимчасовий захід, який має наслідком накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження. При вжитті такого заходу власник майна не обмежується у правах володіння та користування своїм майном, та не позбавляється їх. Отже, накладення арешту на майно не завдасть шкоди та збитків відповідачу, не позбавить його конституційних прав на володіння та користування вказаним нерухомим майном, здійснення господарської діяльності, отримання доходів, сплату податків тощо, а лише тимчасово обмежить право відповідача реалізувати вказане майно третім особам».

З огляду на це, наведений захід забезпечення позову відповідає вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову і спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Невжиття таких заходів забезпечення позову може призвести до неможливості виконання судового рішення. Також суд вважає недоцільним застосування зустрічного забезпечення, зважаючи на наступне.

Забезпечення позову шляхом заборони відчуження квартири не впливає на матеріальний стан відповідача та не призводить до понесення додаткових витрат унаслідок його застосування.

Матеріали справи не містять будь-яких належних даних, що свідчать про можливе завдання відповідачу збитків внаслідок забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру.

Разом з тим, суд не вбачає правових підстав для задоволення частини заявлених позивачем вимог щодо заборони суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам приймати будь-які заяви стосовно проведення реєстраційних дій щодо спірного об`єкта нерухомого майна, оскільки такий захід не кореспондується з принципом співмірності та не є необхідним для досягнення цілей забезпечення позову.

Зважаючи на зазначене, суд дійшов висновку щодо наявності достатніх правових підстав для часткового задоволення заяви про забезпечення позову.

Одночасно суд наголошує, що за приписами ч. 7, 8, 9, 10 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Якщо протягом указаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження - вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

В такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Також суддя звертає увагу на те, що ухвала є виконавчим документом в частині вжиття заходів забезпечення позову та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження (ч. 1 ст. 157 ЦПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст. 150, 151, 153,157, 260 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача Публічного акціонерного товариства Аакціонерний банк «Південний» Самойлюка Дмитра Геннадійовича щодо забезпечення позову до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Таранушенко Володимир Миколайович, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Недоступ Дмитро Миколайович про визнання недійсним договору дарування квартири задовольнити частково.

Накласти арешт на нерухоме майно квартиру, власником якої є ОСОБА_2 , розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією прав щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала набирає законної сили з 25.07.2025.

Ухвала є виконавчим документом та дійсна для пред`явлення до примусового виконання протягом трьох років.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

За цією ухвалою:

Стягувач: Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Південний», ЄДРПОУ 20953647, адреса: вул. Краснова, 6/1, м. Одеса.

Боржник 1: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Боржник 2: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя В.О. Пономар