УХВАЛА

24 червня 2025 року

м. Київ

справа № 754/1282/25

провадження № 61-9462зно25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід судді Лідовця Руслана Анатолійовича від участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 18 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (Yasno), Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», Комунального підприємства «Київкомунсервіс», Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до «Київські енергетичні послуги» та просив стягнути в розмірі 9 020,28 грн сплачені ним за незаконні вимоги ТОВ «Київські енергетичні послуги» та моральну шкоду в розмірі 9 020,28 грн, що разом становить 18 040,56 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28 березня 2025 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 25 червня 2025 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Київські енергетичні послуги» на користь ОСОБА_1 грошові кошти за послуги відновлення постачання електроенергії в розмірі 2 917,96 грн та відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

30 червня 2025 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу до Верховного Суду на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 червня 2025 року у справі № 754/1282/25.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 30 червня 2025 року справу призначено судді-доповідачеві Крату В. І., судді, які входять до складу колегії Дундар І. О., Краснощоков Є. В.

Ухвалою Верховного Суду від 03 липня 2025 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 червня 2025 року у справі № 754/1282/25 відмовлено.

11 липня 2025 року засобами електронного поштового зв`язку ОСОБА_1 подав до Верховного Суду заяву про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 03 липня 2025 року в якій заявник висловив недовіру суддям Крату В. І., Дундар І. О., Краснощокову Є. В.

У змісті «заяви про перегляд судового рішення (ухвала від 03 липня 2025 року колегії суддів Крата В. І., Дундар І. О., Краснощокова Є. В.)» висловлено недовіру суддям, а також заперечення проти того, щоб вищезгадані судді розглядали та вирішували заяву ОСОБА_1 .

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду

від 11 липня 2025 року справу призначено судді-доповідачеві Крату В. І., судді, які входили до складу колегії: Дундар І. О., Краснощоков Є. В.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 липня 2025 року (у зв`язку з перебуванням у відрядженні судді

Краснощокова Є. В.) справу призначено судді-доповідачеві Крату В. І., судді, які входили до складу колегії: Дундар І. О., Пархоменко П. І.

З урахуванням того, що згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 липня 2025 року суддя

Краснощоков Є. В. не входив до складу суду, то заяву про відвід указаного судді залишено без розгляду.

На виконання вимог статті 33 та частини третьої статті 40 ЦПК України заяву про відвід суддів Крата В. І., Дундар І. О. згідно з протоколом автоматизованого розподілу передано судді Верховного Суду Осіяну О. М.

Ухвалою Верховного Суду від 14 липня 2025 року заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду, які входять до складу колегії - Крата В. І., Дундар І. О. від участі у розгляді справи № 754/1282/25 визнано необґрунтованою та передано іншому судді, який не входить до складу суду, визначеного у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 14 липня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду: Крата В. І., Дундар І. О. від участі у розгляді справи № 754/1282/25.

Ухвалою Верховного Суду від 15 липня 2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Верховного Суду від 03 липня 2025 року за нововиявленими обставинами у справі № 754/128/25 повернуто заявнику.

16 липня 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд ухвали Верховного Суду

від 14 липня 2025 року за нововиявленими обставинами, у тексті якої висловлено недовіру судді Осіяну О. М. , а також заперечення проти того, щоб вищезгаданий суддя розглядав та вирішував заяву ОСОБА_1 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 липня 2025 року справу призначено судді-доповідачеві Осіяну О. М.

Ухвалою Верховного Суду від 16 липня 2025 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Осіяна О. М. від участі у розгляді справи № 754/1282/25 визнано необґрунтованою та передано іншому судді, який не входить до складу суду, визначеного у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 18 липня 2025 року у складі судді Ксаційного цивільного суду Лідовця Р. А. у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Осіяна О. М. від участі у розгляді заяви ОСОБА_1 про перегляд ухвали Верховного Суду від 14 липня 2025 року за нововиявленими обставинами у справі № 754/1282/25 відмовлено.

23 липня 2025 рокунадійшла заява ОСОБА_1 про перегляд судового рішення, у якій він висловив недовіру судді Лідовцю Р. А.

У змісті заяви про перегляд судового рішення висловлено недовіру судді-доповідачу, а також заперечення проти того, щоб вищезгаданий суддя розглядав та вирішував заяви ОСОБА_1 .

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу

Згідно із частинами другою та третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Зміст заяви Соляника В. В., де заявлено відвід, не свідчить про наявність підстав, передбачених статтею 36 ЦПК України, для відводу судді, а зводиться до незгоди заявника з прийнятими раніше процесуальними судовими рішеннями.

Доводи про незгоду із процесуальним рішенням судді в силу положень частини четвертої статті 36 ЦПК України, не можуть бути підставою для відводу судді.

Доводи заяви про відвід від участі у розгляді справи судді Верховного Суду

Лідовця Р. А. не свідчать про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді.

Доказів на спростування презумпції неупередженості судді Верховного Суду Лідовця Р. А. не надано.

Окрім цього, аргументи заяви про відвід судді не свідчать про наявність обставин, встановлених статтею 37 ЦПК України, за наявності яких суддя підлягає відводу (самовідводу).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Верховний Суд, оцінюючи наявність підстав для відводу за суб`єктивним критерієм, констатує відсутність підстав стверджувати, що суддя Лідовець Р. А. виявив особисту заінтересованість. Сумніви у неупередженості судді повинні ґрунтуватися на фактичних обставинах, а не на припущеннях. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

Учасники справи не можуть використовувати інститут відводу суддів з метою схиляння суду до ухвалення бажаного для них процесуального рішення. Необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Верховний Суд звертає увагу на неприпустимість зловживання процесуальними правами та наголошує на необхідності добросовісно користуватися процесуальними правами задля виконання завдань цивільного судочинства (частина перша, пункт 11 частини третьої статті 2, частина перша статті 44 ЦПК України).

Необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Заявлений ОСОБА_1 відвід судді Верховного Суду Лідовцю Р. А. є необґрунтованим, тому питання про відвід судді відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Лідовця Руслана Анатолійовича від участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 18 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (Yasno), Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», Комунального підприємства «Київкомунсервіс», Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» про зобов`язання вчинити дії, визнати необґрунтованою.

Заяву про відвід судді Верховного Суду Лідовця Р. А. передати для вирішення зазначеного питання іншому судді, який визначається у порядку встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Р. А. Лідовець