РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючої судді Балацької О.Р.,

з участю секретаря судового засідання Бугайчук А.Ю.,

сторони в судове засідання не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Рівненський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання батьківства та внесення змін до актового запису,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позицій сторін

В Рівненський міський суд Рівненської області 11.06.2025 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Рівненський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання батьківства та внесення змін до актового запису.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з відповідачкою знайомий з липня 2007 року та вони були пов`язані близькими інтимними стосунками. Зазначає, що у зв`язку з тим, що вони зустрічались ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_3 . 15 лютого 2025 року вони зареєстрували шлюб у Рівненському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області (актовий запис № 178), до цього часу проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Вказує, що на час народження дочки ОСОБА_3 відповідачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком - ОСОБА_4 . Стверджує, що дізнався про те, що батьком їхньої доньки записаний колишній чоловік, коли надавав документи ІНФОРМАЦІЯ_7 під час мобілізації у січні 2025 року. Покликаючись на результати аналізів генетичної ідентифікації на предмет встановлення його біологічного батьківства відносно дитини ОСОБА_5 та положення статті 128 Сімейного кодексу України просить визнати його батьком дитини ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Рівне та зобов`язати Рівненський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни в Книгу реєстрації народжень, актовий запис № 1251, від 03.06. 2008 року, про народження дитини, включити відомості про батька, а саме: вказати батьком дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та внести зміни у відомості про дитину, прізвище дитини замість ОСОБА_7 зазначити ОСОБА_8 , по батькові - замість ОСОБА_9 зазначити ОСОБА_10 .

Відповідачка ОСОБА_2 скористалась правом наданим ст. 178 ЦПК України та подала відзив на позовну заяву. У відзиві відповідачка зазначає, що позов обґрунтований, та просить задовольнити позовні вимоги. Зазначила, що перебувала з позивачем у близьких відносинах та зустрічалась з 2007 року, від проживання однією сім`єю у них народилась донька ОСОБА_11 . Вказала, що перебувала на той час у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . У зв`язку з невизначеністю стосунків з позивачем у цей період інформацію про шлюб та записи про батьківство в документах доньки від позивача приховала, тому не заперечила щодо визнання батьківства.

ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 червня 2025 року справу передано судді Балацькій О.Р.

Згідно з відповіддю з Єдиного демографічного реєстру про реєстрацію місця проживання відповідача від 12.06.2025 р. ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 12 червня 2025 року зазначена позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено підготовче судове засідання на 08.07.2025 року.

19 червня 2025 року третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Рівненський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції подав до суду заяву в якій зазначено, що заперечення щодо заявлених позовних вимог відсутні.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 відповідачка подала до суду заяву, в якій повністю визнає заявлені у позові вимоги і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 08.07.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.07.2025 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи без його участі. Представник позивача адвокат Сиськова О. Л. подала заяву до суду про розгляд справи без участі позивача та представника, позов повністю підтримує та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, однак 08 липня 2025 року подала заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, позов просить задовольнити.

Інших заяв та клопотань до суду від учасників справи не надходило.

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

З огляду на зазначені фактичні обставини справи, суд доходить висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін.

За таких обставин у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, в порядку визначеному ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд здійснює розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

З`ясувавши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

ІІІ. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин

Суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому у органі державної реєстрації актів цивільного стану шлюбі та між ними існують сімейні правовідносини.

Так, відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 встановлено, що 15 лютого 2025 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (актовий запис № 178). Після укладення шлюбу відповідач змінила прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 » (а. с. 5)

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого 03.06.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 26.05.2008 року вбачається, що народилась ОСОБА_6 , про що складено відповідний актовий запис № 1251. В графі «Мати» записана ОСОБА_12 , в «Батько» міститься запис ОСОБА_4 .

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 15.12.2020 року виданого виконавчим комітетом Клеванської селищної ради Рівненського району Рівненської області ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що складено відповідний актовий запис № 166. (а.с. 39)

Суд встановив, що для остаточної впевненості, що позивач є батьком дитини сторони провели аналіз генетичної ідентифікації на предмет встановлення біологічного батьківства позивача відносно дитини ОСОБА_5 . З висновку про встановлення батьківства ДНК № 48162 від 02 червня 2025 року, проведеного лабораторією ТОВ «МАМА ПАПА» вбачається, що ймовірність того, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 є біологічним батьком дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в рамках проведеного дослідження складає 99.99999%. (а.с. 6-23)

ІV. Застосовані норми права та мотиви з яких виходить суд при прийнятті рішення

Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і підставі доказів, поданих учасниками справи.

Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 5 СК України держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.

Статтею 121 СК України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається, зокрема, за рішенням суду.

Згідно з ч.ч.2-4 ст.128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства (ч. 2 ст. 129 СК України).

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Верховний Суд у постановах від 23 жовтня 2019 року у справі № 382/2559/15-ц, та від 19 вересня 2018 року у справі № 761/10732/16-ц, дійшов висновку про те, що тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза) станом на сьогодні є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини (точність позитивного результату ДНК-аналізу (тобто підтвердження батьківства) складає 99,999999 %). Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оскарження кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії справ.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у цій категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Так, зі звіту про встановлення батьківства ДНК № 48162 від «02» 06.2025 року, проведеного лабораторією ТОВ «МАМА ПАПА» вбачається, що ймовірність того, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 є біологічним батьком дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в рамках проведеного дослідження складає 99.99999%. Доказів, які б спростували вказане дослідження матеріали справи не містять.

Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).

Відповідно до ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина має бути зареєстрована відразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Отож, знати свого батька, а також отримувати від нього піклування та мати можливість на спілкування з ним для дитини відповідає її інтересам.

Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява № 39948/06 від 18 грудня 2008 року) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції (рішення у справі «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року).

Відповідно до ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Згідно з 12 абз. пп. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства, зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року № 96/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року № 55/18793 (далі по тексту - Правил) рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

За приписами п. 2.16.4 Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на установлені фактичні обставини справи та надані позивачем і його представником докази, суд доходить висновку, що факт батьківства позивача встановлено висновком експерта (звітом про встановлення батьківства ДНК № 48162 від 02 червня 2025 року) та не заперечується відповідачем та третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, що є підставою для задоволення позову. Також суд вважає, що встановлення батьківства не суперечить інтересам дитини, оскільки позивач є біологічним батьком дитини, і визнання його батьківства щодо дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідатиме найвищим інтересам дитини.

Також вказане рішення суду є підставою для внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини в порядку ст.134 СК України.

Враховуючи викладене вище суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням положень статті 141 ЦПК України, а також повного задоволення позовних вимог, із ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

На підставі ст.ст. 5, 121, 125, 128, 129, 134 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 141, 142, 223, 259, 263- 265, 280, 282, 354-355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Рівненський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання батьківства та внесення змін до актового запису задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, батьком ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Рівне.

Зобов`язати Рівненський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , складеного 03 червня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції за № 1251, виключивши з актового запису про народження відомості про ОСОБА_4 як про батька ОСОБА_6 та вказати батьком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Рівненський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , складеного 03 червня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції за № 1251, змінивши у графі «Прізвище» з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 » та у графі «по батькові» дитини зазначити « ОСОБА_10 ».

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , витрати з відшкодування судового збору в сумі 1211, 20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 24 липня 2025 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 адреса: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Рівненський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, , місцезнаходження: проспект Миру, 14, м. Рівне, Рівненський район, Рівненська область, 33013.

Суддя Ольга БАЛАЦЬКА