Справа №717/607/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2025 року Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Туржанського В.В.

за участі секретаря: Житарюк А.С.

розглянув в залі суду в селищі Кельменці за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Представник позивача Тараненко Артем Ігорович подав до Кельменецького районного суду Чернівецької області позовну заяву у якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальність «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором №459755472 від 09.05.2020 року у розмірі 43596 гривень 27 копійок. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422 гривні 40 копійок та витрати на професійну допомогу у розмірі 6000 гривень покласти на відповідача.

Представник позивача: Тараненко Артем Ігорович.

Представник відповідача: Роскрут Вікторія Вікторівна.

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача в судове засідання не з`явився. Представник позивача у позовній заяві просить розглянути справу за відсутності представника позивача.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася. У поданому до суду відзиві, представник відповідача зазначила, що заборгованість відповідача з врахуванням сплачених ним сум становить 9092 гривні 60 копійок. Представник відповідача зазначила, що позивачем не доведено факт переходу права вимоги до відповідача з тієї підстави, що договір факторингу між товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТзОВ «Таліон Плюс» був укладений 18 листопада 2018 року, тобто на момент його укладення, грошові зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором від 09 травня 2020 року не існували.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Провадження у справі відкрито ухвалою судді від 14 березня 2025 року.

10 квітня 2025 року по справі винесено заочне рішення, яке скасовано ухвалою суду від 19 травня 2025 року.

Судом встановлено, що 09 травня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №459755472, згідно якого товариство з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» надало ОСОБА_3 грошові кошти (кредит) в сумі 9250 гривень. Кредит був на даний строком на 30 днів від дати отримання кредиту. (п.1.2 договору.) Сторони домовилися, що на період строку визначеного п.1.2 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною ставкою в розмірі 0,85 % відсотків від суми кредиту за кожен день користування кредитом. (п.1.3 договору) у випадку користування кредитом понад строк встановлений п.1.2 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка в розмірі 1.7 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити товариству різницю між фактично сплаченими відсотками за дисконтною та базовою процентними ставками за весь строк користування кредитом (від дати отримання кредиту до фактичної дати його повернення) (п.1.4 договору).

08 червня 2020 року ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду, якою продовжили строк на який був наданий кредит за договором №459755472 від 09 травня 2020 року на тридцять днів. На дату укладення цієї додаткової угоди позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом. Починаючи з 08 червня 2020 року позичальник сплачує за користування кредитом 1,7 % в день від суми кредиту за дисконтною процентною ставкою згідно даної додаткової угоди. Ця додаткова угода розповсюджує свою дію на правовідносини між сторонами з 08 червня 2020 року. Всі інші умови договору, не змінені цією додатковою угодою, залишаються чинними, і сторони підтверджують їх обов1язковість до виконання. Вказані обставини стверджуються копією додаткової угоди від 08 червня 2020 року.

08 липня 2020 року ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду, якою продовжили строк на який був наданий кредит за договором №459755472 від 09 травня 2020 року на тридцять днів. На дату укладення цієї додаткової угоди позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом. Починаючи з 08 липня 2020 року позичальник сплачує за користування кредитом 1,36 % в день від суми кредиту за дисконтною процентною ставкою згідно даної додаткової угоди. Ця додаткова угода розповсюджує свою дію на правовідносини між сторонами з 08 липня 2020 року. Всі інші умови договору, не змінені цією додатковою угодою, залишаються чинними, і сторони підтверджують їх обов1язковість до виконання. Вказані обставини стверджуються копією додаткової угоди від 08 липня 2020 року.

07 серпня 2020 року ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду, якою продовжили строк на який був наданий кредит за договором №459755472 від 09 травня 2020 року на тридцять днів. На дату укладення цієї додаткової угоди позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом. Починаючи з 07 серпня 2020 року позичальник сплачує за користування кредитом 0,85 % в день від суми кредиту за дисконтною процентною ставкою згідно даної додаткової угоди. Ця додаткова угода розповсюджує свою дію на правовідносини між сторонами з 07 серпня 2020 року. Всі інші умови договору, не змінені цією додатковою угодою, залишаються чинними, і сторони підтверджують їх обов1язковість до виконання. Вказані обставини стверджуються копією додаткової угоди від 07 серпня 2020 року.

06 вересня 2020 року ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду, якою продовжили строк на який був наданий кредит за договором №459755472 від 09 травня 2020 року на тридцять днів. На дату укладення цієї додаткової угоди позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом. Починаючи з 06 вересня 2020 року позичальник сплачує за користування кредитом 0,85 % в день від суми кредиту за дисконтною процентною ставкою згідно даної додаткової угоди. Ця додаткова угода розповсюджує свою дію на правовідносини між сторонами з 06 вересня 2020 року. Всі інші умови договору, не змінені цією додатковою угодою, залишаються чинними, і сторони підтверджують їх обов1язковість до виконання. Вказані обставини стверджуються копією додаткової угоди від 06 вересня 2020 року.

07 жовтня 2020 року ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду, якою продовжили строк на який був наданий кредит за договором №459755472 від 09 травня 2020 року на тридцять днів. На дату укладення цієї додаткової угоди позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом. Починаючи з 06 жовтня 2020 року позичальник сплачує за користування кредитом 0,85 % в день від суми кредиту за дисконтною процентною ставкою згідно даної додаткової угоди. Ця додаткова угода розповсюджує свою дію на правовідносини між сторонами з 06 жовтня 2020 року. Всі інші умови договору, не змінені цією додатковою угодою, залишаються чинними, і сторони підтверджують їх обов1язковість до виконання. Вказані обставини стверджуються копією додаткової угоди від 07 жовтня 2020 року.

06 листопада 2020 року ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду, якою продовжили строк на який був наданий кредит за договором №459755472 від 09 травня 2020 року на тридцять днів. На дату укладення цієї додаткової угоди позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом. Починаючи з 05 листопада 2020 року позичальник сплачує за користування кредитом 0,85 % в день від суми кредиту за дисконтною процентною ставкою згідно даної додаткової угоди. Ця додаткова угода розповсюджує Всі інші умови договору, не змінені цією додатковою угодою, залишаються чинними, і сторони підтверджують їх обов1язковість до виконання. свою дію на правовідносини між сторонами з 05 листопада 2020 року. Вказані обставини стверджуються копією додаткової угоди від 06 листопада 2020 року.

05 грудня 2020 року ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду, якою продовжили строк на який був наданий кредит за договором №459755472 від 09 травня 2020 року на тридцять днів. На дату укладення цієї додаткової угоди позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом. Починаючи з 05 грудня 2020 року позичальник сплачує за користування кредитом 0,85 % в день від суми кредиту за дисконтною процентною ставкою згідно даної додаткової угоди. Ця додаткова угода розповсюджує свою дію на правовідносини між сторонами з 05 грудня 2020 року. Всі інші умови договору, не змінені цією додатковою угодою, залишаються чинними, і сторони підтверджують їх обов1язковість до виконання. Вказані обставини стверджуються копією додаткової угоди від 05 грудня 2020 року.

05 січня 2021 року ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду, якою продовжили строк на який був наданий кредит за договором №459755472 від 09 травня 2020 року на тридцять днів. На дату укладення цієї додаткової угоди позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом. Починаючи з 04 січня 2021 року позичальник сплачує за користування кредитом 0,85 % в день від суми кредиту за дисконтною процентною ставкою згідно даної додаткової угоди. Ця додаткова угода розповсюджує свою дію на правовідносини між сторонами з 04 січня 2021 року. Всі інші умови договору, не змінені цією додатковою угодою, залишаються чинними, і сторони підтверджують їх обов1язковість до виконання. Вказані обставини стверджуються копією додаткової угоди від 05 січня 2021 року.

06 лютого 2021 року ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду, якою продовжили строк на який був наданий кредит за договором №459755472 від 09 травня 2020 року на тридцять днів. На дату укладення цієї додаткової угоди позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом. Починаючи з 03 лютого 2021 року позичальник сплачує за користування кредитом 0,85 % в день від суми кредиту за дисконтною процентною ставкою згідно даної додаткової угоди. Ця додаткова угода розповсюджує свою дію на правовідносини між сторонами з 03 лютого 2021 року. Всі інші умови договору, не змінені цією додатковою угодою, залишаються чинними, і сторони підтверджують їх обов1язковість до виконання. Вказані обставини стверджуються копією додаткової угоди від 06 лютого 2021 року.

Таким чином, сторони 09 травня 2020 року уклади договір про надання кредиту в електронній формі, що відповідає положенням Закону України „Про електронну комерцію?, який підписаний відповідачем шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Товариство з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 9250 гривень, встановленому договором, що підтверджується платіжним дорученням від 09.05.2023 року.

Частиною 1 ст. 207 ЦК України, встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що 09 травня 2020 року ОСОБА_1 отримав від ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» в кредит грошові кошти в сумі 9250 гривень.

Суд вважає, що домовленістю сторін було погоджено використання позичальником електронного підпису одноразовим ідентифікатором для підписання договору. Відповідач не виконав взятих на себе за кредитним договором зобов`язань, внаслідок чого утворилася заборгованість перед ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА».

У статті 3 Закону України „Про електронну комерцію зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею ( стаття 11 ЗУ „Про електронну комерцію).

Стаття 12 Закону України „Про електронну комерцію визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України „Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку ви отримуєте за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або СМС-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Так, згідно ст.ст.1046,1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.1ст.1048,ч.1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.1ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідач в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовився від своїх зобов`язань за цим договором, порушив свої зобов`язання по сплаті процентів за цим договором. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання якщо він не виконав його у строк встановлений договором.

Згідно розрахунку заборгованості складеного товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», ОСОБА_1 08 червня 2020 року сплачено 2359 гривень, 08 липня 2020 року сплачено 4718 гривень, 07 серпня 2020 року сплачено 2774 гривні, 06 вересня 2020 року сплачено 2359 гривень, 07 жовтня 2020 року сплачено 2437 гривень, 06 листопада 2020 року сплачено 2359 гривень, 05 грудня 2020 року сплачено 2280 гривень , 05 січня 2021 року сплачено 2437 гривень 06 лютого 2021 року сплачено 2516 гривень, а всього 25 239 гривень.

Проценти за користування кредитом за період по 03 лютого 2021 року, розраховані за дисконтними ставками, з врахуванням укладених додаткових угод, складають 25002 гривні 75 копійок. При цьому суд враховує, що у додаткових угодах зазначено, що на дату їх укладення позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом.

Проценти за період з 03 лютого по 06 березня 2021 року, розраховані за базовою процентною ставкою згідно п.1.4 договору, складають 4717 гривень 50 копійок.

Таким чином, розмір заборгованості відповідача по процентах за період по 06 березня 2021 року включно, з врахуванням сплачених відповідачем сум, складає 4477 гривень 65 копійок, згідно наступного розрахунку: 25720 гривень 25 копійок (розмір процентів за період з 09 травня 2020 року по 06 березня 2021 року) 25239 гривень (сума коштів сплачених відповідачем) -3 гривні 60 копійок (сума коштів зарахована на погашення тіла кредиту) =4477 гривень 65 копійок.

Як слідує з наданих позивачем розрахунків, проценти нараховані за період до 23 травня 2021 року, тобто в період з 07 березня 2021 року поза межами строку кредитування.

Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання. Отже, у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. У статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зазначене не означає, що сторони не можуть домовитися про те, що в разі прострочення повернення кредиту позичальник сплачує кредитору проценти саме як міру відповідальності, зокрема в тому ж розмірі, в якому він сплачував проценти як плату за наданий кредит, або в іншому розмірі. Водночас така домовленість за правовою природою є домовленістю про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставі статті 625 ЦК України. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України. Можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.

У матеріалах справи відсутні докази того, що сторони визначили розмір процентів за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі 157 гривень 19 копійок за добу (як зазначено у розрахунку).

В укладеному між товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 договорі, зазначено, що сторони погоджуються, що проценти , нараховані після закінчення строку надання кредиту визначеного в п.1.2 цього договору , є процентами в розумінні ч.2 ст. 625 ЦК України.

Згідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У договорі укладеному між товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 не визначений розмір процентів від простроченої суми.

Враховуючи наведене, суд вважає, що в задоволенні вимоги про стягнення відсотків нарахованих на підставі, визначеної статтею 625 ЦК України, за період з 08 березня 2021 року слід відмовити.

Розмір заборгованості за укладеним між ОСОБА_1 та ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» кредитним договором становить 9246 гривень 40 копійок заборгованості за сумою кредиту та 4477 гривень 65 копійок заборгованості за процентами за користування кредитом, а всього 13724 гривні 05 копійок.

Розмір заборгованості визначено згідно наступного розрахунку:9250 гривень (сума кредиту) + 4477 гривень 65 копійок (процентів за користування кредитом) = 13724 гривні 05 копійок.

Суд вважає, що ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» безпідставно 09 березня 2021 року нарахувало відповідачу проценти за користування кредитом за період по 03 лютого 2021 року. При цьому суд враховує, що згідно із укладеними додатковими угодами, на дату укладення цих додаткових угод, позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом. Нараховані проценти були сплачені відповідачем 06 лютого 2021 року. Таким чином, перерахунок, процентів за період до 03 лютого 2021 року проведений ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» всупереч укладених між сторонами додаткових угод.

28 листопада 2018 року ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» уклали договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого неодноразово продовжували шляхом укладення додаткових угод.

Згідно витягу із реєстру прав вимоги №128 від 06.04.2021 року ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» передало ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором 459755472 від 09.05.2020 року.

05 серпня 2020 року ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» уклали договір факторингу №05/0850-01, строк дії якого було продовжено додатковими угодами до 30 грудня 2024 року.

Згідно витягу із реєстру прав вимоги №11 від 31.08.2023 року ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передало ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором 459755472 від 09.05.2020 року.

26 грудня 2024 року ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» та товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» уклали договір факторингу №26/12/Е.

Згідно витягу із реєстру боржників до договору факторингу №26/12/Е від 26.12.2024 року ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» передало ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором 459755472 від 09.05.2020 року.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно вимог ч.1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Згідно ч. 1 ст. 55 Цивільного процесуального кодексу України, у разі заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також у інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільною процесу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи, яка була в процесі стороною або третьою особою, до іншої особи у зв`язку з переходом до неї суб`єктивних матеріальних прав.

Відповідно до ч.1ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Суд вважає безпідставними заперечення представника відповідача про те, що позивачем не доведено факт переходу права вимоги до відповідача.

Згідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Таким чином, суд вважає, що предметом договору факторингу могло бути право вимоги, яке виникне у майбутньому.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід задовольнити частково і з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість в сумі 13724 гривні 05 копійок.

Суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 762 гривні 56 копійок в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Вказані вище обставини стверджуються взаємним зв`язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Дані докази є належними та допустимими.

Відповідно до п.1 ч.2, ч.3,4,6 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Згідно до ч.5 ст. 141 ЦПК України, якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати позивача на правничу допомогу в даній справі склали 6000 гривень, що підтверджується договором про надання правової допомоги між адвокатським бюро «Тараненко та партнери» та ТзОВ «ЕЙС» від 27 грудня 2024 року, протоколом погодження вартості послуг, додатковою угодою №9 до цього договору від 27 грудня 2024 року, актом приймання-передачі наданих послуг від 27 грудня 2024 року.

Витрати на професійну правничу допомогу на 6000 гривень є документально підтвердженими, вони співмірні зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Позивач не надавав суду доказів неспівмірності витрат на оплату послуг адвоката.

Докази щодо судових витрат були додані представником позивача до позовної заяви.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Суд вважає, що на користь позивача слід стягнути 1888 гривень 79 копійок в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог.

Вказані вище обставини стверджуються взаємним зв`язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Дані докази є належними та допустимими.

Згідно до пункту 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи викладене вище, на підставі ч.1 ст.61 Конституції України, ст. ст. 509,525,526, 549,550,551,553, 554,610 - 612,623,625,629,1046 - 1050, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 2, 5, 12, 13, 15, 19, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 209, 258, 263, 264, 265, 279, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС», ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 42986956, яке розташоване в м. Київ, Харківське шосе, будинок 19 офіс 2005, до ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» 13724 (тринадцять тисяч сімсот двадцять чотири) гривні 05 (п`ять) копійок заборгованості за кредитним договором, 762 (сімсот шістдесят дві) гривні 56 (п`ятдесят шість) копійок в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору та 1888 (одну тисячу вісімсот вісімдесят вісім) гривень 79 (сімдесят дев`ять) копійок в рахунок відшкодування судових витрат на правову допомогу адвоката.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 29 липня 2025 року.

Суддя: