Справа № 173/1790/25
Провадження №2-з/173/1/2025
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

24 липня 2025 року м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області в особі судді Кожевник О.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Верхньодніпровськ заяву представника заявника ОСОБА_1 , адвоката Пащенко Вікторії Ігорівни про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , представник заявника, адвокат Пащенко Вікторія Ігорівна до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

15.07.2025 Адвокат Пащенко Вікторія Ігорівна звернулась до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів.

23.07.2025 через систему Електронний суд представник позивача, адвокат Пащенко Вікторія Ігорівнаподала заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача посилається на таке.

ОСОБА_5 протягом тривалого часу просила та отримувала від ОСОБА_1 кошти, як орендну плату за земельну ділянку, кошти в оплату майбутнього продажу позивачу земельної ділянки, кошти, як поворотну фінансову допомогу і достеменно знаючи про чинність укладеного її покійним чоловіком ОСОБА_6 Договору оренди земельної ділянки з додатковою угодою до неї, повторно передала земельну ділянку в оренду сторонній особі, при цьому не повернувши позивачу кошти, які отримувала в оплату під зобов`язання в майбутньому (після припинення дії мораторію на продаж земель сільськогосподарського призначення) відчужити земельну ділянку, поворотну фінансову допомогу та переплату з орендної плати за земельну ділянку.

По факту шахрайських дій ОСОБА_5 до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.07.2025 внесено відомості про кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 190 КК України.

На думку позивача, в силу віку відповідача існує реальна загроза невиконання рішення суду про стягнення грошових коштів. Представник позивача зазначає, що у ОСОБА_5 відсутнє будь-яке нерухоме майно, окрім земельної ділянки загальною площею 22,0000 га з кадастровим номером :01:023:0001, на яке може бути звернуто стягнення з метою виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

На підставі ч. 1 ст. 153 ЦПК України судом вирішено розглянути заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи та, відповідно, без проведення судового засідання в порядку письмового провадження згідно з ч. 7 ст. 13 ЦПК України.

Розглянувши вищенаведену заяву, суддя встановив такі обставини та дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Верховний Суд у своїй постанові від 23.12.2022 року у справі № 760/34352/21 зауважив, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності та обґрунтованості запропонованого заявником способу забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним способом забезпечення позову та предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

На думку судді, представник позивача не навів достатніх та обґрунтованих підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Так, похилий вік відповідача, на думку суду, жодним чином не може вплинути на можливість чи неможливість виконання рішення суду про стягнення грошових коштів. Відсутність будь-якого нерухомого майна, окрім земельної ділянки у відповідача, є лише припущенням з боку позивача, які не підтверджені жодними доказами, а тому такі доводи позивача суд не може взяти до уваги.

Також, на думку судді, запропонований представником позивача спосіб забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача, є передчасним, оскільки фактично є одним із заходів, які можуть застосовуватись на стадії виконання рішення суду, як то звернення стягнення на майно (рухоме чи нерухоме) або доходи боржника тощо.

Окрім того, згідно з інформаційної довідки № 432126814, що міститься в матеріалах позовної заяви та викладено в позовній заяві самим позивачем, між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 укладений договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:023:0001, що саме по собі свідчить про наявність обтяження на спірній земельній ділянці та унеможливлює її відчуження.

Відповідно до вимог ст.150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 ст. 150 ЦПК України).

Тобто заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленими позовними вимогами, безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Зі змісту позовної заяви видно, що позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 22 000,00 доларів США за курсом НБУ на день виконання рішення, кошти у сумі 119 500,00 грн., поворотну фінансову допомогу у сумі 4 000,00 грн., та переплату по оренді у сумі 63 598,41 грн.

Із наявних в матеріалах справи доказів, у судді немає можливості визначити співмірність забезпечення позову відповідно до заявлених вимог, оскільки матеріали справи не мають оцінки земельної ділянки або розрахунку вартості такої, відповідно до Методики нормативної грошової оцінки земельних ділянок, затвердженої постановою Кабінету. Міністрів України від 3 листопада 2021 р. № 1147.

При цьому представником позивача заявлено клопотання про накладення арешту на земельну ділянку, яка знаходиться на території Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, площею 22,0000 га ріллі, ринкова вартість якої, з урахуванням її цільового призначення, місцезнаходження та площі, очевидно є більшою за розмір заявлених до стягнення грошових вимог.

Слід зазначити, що за своєю суттю забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, або до набрання законної сили рішенням про відмову в позові.

У випадку звернення сторони із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою заявою.

Як роз`яснено в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Заявником у заяві про забезпечення позову не надано будь-яких належних та переконливих доказів та не наведено суду істотних обставин про реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Суд погоджується, що запропонований позивачем захід забезпечення позову може забезпечити виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, проте у суду немає жодних підстав вважати, що у разі невжиття таких заходів існує імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду. Тому такий захід забезпечення позову як арешт земельної ділянки відповідача суд вважає необґрунтованим та не відповідає принципам співмірності та доведеності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Пащенко Вікторії Ігорівни про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , представник заявника, адвокат Пащенко Вікторія Ігорівна до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів.

Керуючись ст.149, 150, 152, 153, 157, 260-261, 353-355 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Пащенко Вікторії Ігорівни про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , представник заявника, адвокат Пащенко Вікторія Ігорівна до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Суддя О.А.Кожевник