ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/10303/24

Провадження № 22-ц/820/1547/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар судового засідання - Кошельник В.М.

за участю: апелянтки - ОСОБА_1 ,

представника апелянтки - ОСОБА_2

представника відповідачки ОСОБА_3 - адвоката Терлича В.Г.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/10303/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 квітня 2025 року, в складі судді Стефанишина С.Л., за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Терлич Оксана Львівна, про встановлення факту, що має юридичне значення, зміну черговості спадкування,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила встановити факт, що вона проживала однією сім`єю з ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з осені 2017 року без реєстрації шлюбу до 20 вересня 2023 року; змінити черговість одержання права на спадкування після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та надати ОСОБА_1 право на спадкування після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у першій черзі.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що з осені 2017 року проживала спільно з ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Їхні відносини мали ознаки сім`ї, вони вели спільний побут, мали спільний бюджет, здійснювали спільні витрати на придбання майна в інтересах сім`ї, разом проводили дозвілля та відпочинок, мали взаємні права та обов`язки.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. На день смерті ОСОБА_5 належала квартира АДРЕСА_1 . Після смерті цивільного чоловіка позивачка звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої було відкрито спадкову справу. Листом від 28 березня 2024 року приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Терлич О.Л. повідомила позивачку про те, що для оформлення спадщини необхідно встановити факт родинних відносин. Крім того, з вказаного листа стало відомо, що з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , крім позивачки, звернулась також його тітка ОСОБА_4 , яка є спадкоємицею третьої черги. Листом від 03 квітня 2024 року приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Терлич О.Л. повідомила, що 29 березня 2024 року із заявою про прийняття спадщини звернулась також дочка померлого ОСОБА_3 . Позивачка зазначає, що встановлення факту необхідно їй для прийняття спадщини.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 квітня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване відсутністю належних та допустимих доказів на підтвердження факту спільного проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу не менше п`яти років до часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 та підстав для зміни черговості спадкування.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Узагальнення доводів апеляційної скарги

Апеляційна скарга обґрунтована невідповідністю висновків суду обставинам справи, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що позивачкою було надано всі належні докази на підтвердження факту спільного проживання з ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Натомість, відповідачі належними та допустимим доказами вказані обставини не спростували. Крім того, факт їх спільного проживання підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . Після смерті ОСОБА_5 позивачка здійснила його поховання, зробила всі необхідні організаційні заходи та понесла фінансові витрати на поховання. Відповідачі не були присутні на похоронах ОСОБА_5 , а відповідачка ОСОБА_4 підтвердила, що про смерть ОСОБА_5 дізналась лише через 5-6 місяців, оскільки не спілкувалась з ним взагалі. Крім того, за життя ОСОБА_5 мав проблеми зі здоров`ям, оскільки зловживав алкогольними напоями. Апелянтка зазначає, що він перебував у безпорадному стані внаслідок зловживання алкоголем і вказана обставина є обов`язковою умовою для зміни черговості спадкування. Однак, суд не врахував норми статті 1259 ЦК України та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні вимоги про відсутність підстав для зміни черговості спадкування.

Процесуальні дії апеляційного суду

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 03 червня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ухвалою суду від 04 червня 2025 року справу призначено до судового розгляду.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачки ОСОБА_3 - адвокат Терлич В.Г. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. Зазначає, що посилання ОСОБА_1 на зловживання ОСОБА_5 алкоголем, що на її думку і є доказом перебування його в безпорадному стані, та обов`язковою умовою для зміни черговості спадкування, не підтверджені належними доказами. Допитані в судовому засіданні свідки на питання представника відповідачів чи перебував ОСОБА_5 перед смертю в безпорадному стані, давали категоричну відповідь «ні». ОСОБА_1 наголошує на тому, що ОСОБА_5 протягом всього часу їх спільного проживання не працював, та не мав доходів. Однак, вказана обставина не підтверджує, що сторони мали спільний бюджет. Крім того, під час допиту заявлених позивачем свідків жоден з них не зміг навести конкретні обставини на підтвердження факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Факт перебування сторін в одній квартирі, оплати одним із них комунальних послуг, не є достатніми доказами доведеності факту проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За таких обставин, суд зробив правильний висновок про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні апелянтка ОСОБА_1 та її представниця ОСОБА_2 вимоги апеляційної скарги підтримали, просили скасувати рішення суду першої інстанції.

Представник відповідачки ОСОБА_3 - адвокат Терлич В.Г. проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про дату, час і місце слухання справи належним чином повідомлені, в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Терлич О.Л. повідомлена належним чином про дату, час і місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Мотивувальна частина

Встановлені фактичні обставини справи

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилася спадщина.

Причиною смерті ОСОБА_5 є токсична дія етанолу, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 6932 від 21.09.2023 року, довідкою про причину смерті № 6932 від 21.09.2023 року.

Позивач ОСОБА_1 здійснила поховання ОСОБА_5 , зробила всі необхідні організаційні заходи та понесла всі фінансові витрати на поховання, що підтверджується свідоцтвом на поховання № 307 від 21.09.2023 року, договором-замовленням на організацію та проведення поховання № 122719, фіскальним чеком від 21.09.2023 року, видатковою накладною № 2710 від 21.09.2023 року.

На день смерті ОСОБА_5 був зареєстрований з 21 вересня 2023 року за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади № 2022/000729060 від 04.10.2022 року, довідкою № Д-03-12059 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб.

Відповідно до акту від 03.04.2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали за адресою: АДРЕСА_3 з осені 2017 року.

ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з осени 2017 року не перебували в іншому зареєстрованому шлюбі.

Після смерті ОСОБА_5 заведено спадкову справу №91/2023 від 25 вересня 2025 року, що підтверджується витягом про реєстрацію Спадкової справи № 74074636 від 25.09.2023.

25 вересня 2023 року з заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_1 , посилаючись, що вона проживала зі спадкодавцем однією сім`єю.

Також, з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 звернулась дочка померлого ОСОБА_3 як спадкоємець першої черги та ОСОБА_4 (рідна тітка) як є спадкоємець третьої черги.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із положеннями статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частини перша, друга статті 1220 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (частини перша, друга статті 1223 ЦК України).

Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.

Відповідно до статей 1261-1265 ЦК України спадкування за законом здійснюється у наступній черговості (при цьому кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування, встановлених статтею 1259 ЦК України):

- перша черга: діти спадкодавця (у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті), той з подружжя, який його пережив, та батьки;

- друга черга: рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері;

- третя черга: рідні дядько та тітка спадкодавця;

- четверта черга: особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини;

- п`ята черга: інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення, та утриманці спадкодавця (неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування).

Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (частина друга статті 1259 ЦК України).

За змістом наведеної норми при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця у безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Для задоволення такого позову необхідна наявність усіх п`яти зазначених обставин.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 лютого 2019 року у справі № 569/18047/17-ц, від 01 березня 2021 року у справі № 233/5990/18, від 17 березня 2021 року у справі № 200/12980/14, від 22 квітня 2021 року у справі №331/6453/18 від 30 жовтня 2023 року у справі № 753/16113/20.

Під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20 вересня 2022 року у справі № 372/3988/20, від 22 березня 2023 року у справі № 753/10668/19

Належними доказами, які підтверджують безпорадний стан особи, є відповідні медичні (лікарські) документи, висновки судово-медичних експертів (постанови Верховного Суду від 01 червня 2020 року у справі № 431/5445/19, від 21 жовтня 2021 року у справі № 401/2614/17, від 28 червня 2023 року у справі № 691/1559/18).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивачка ОСОБА_1 , обґрунтовуючи позовну вимогу про зміну черговості спадкування, зазначила, що спадкодавець перебував у безпорадному стані внаслідок зловживання ним алкогольними напоями, у зв`язку з чим потребував стороннього догляду.

Факт зловживання спадкодавцем алкогольними напоями підтвердили у судовому засіданні свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_5 помер у віці 47 років, відомостей про наявність у спадкодавця тяжкої хвороби, внаслідок якої він міг перебувати у безпорадному стані, матеріали справи не містять, в тому числі відсутні і докази звернення його до лікарів та проходження ним лікування.

Обставина, що спадкодавець ОСОБА_5 зловживав спиртними напоями не свідчить про те, що він не міг самостійно забезпечити умови свого життя, перебуваючи у безпорадному стані, та потребував стороннього догляду. Також позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вона особисто протягом тривалого часу здійснювала опіку над спадкоємцем, надавала матеріальну або іншу допомогу.

Оцінивши наявні у справі докази, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачка ОСОБА_1 не надала доказів того, що ОСОБА_5 перебував у безпорадному стані в зв`язку з тяжкою хворобою або каліцтвом та потребував стороннього догляду, допомоги та піклування.

З огляду на викладене, ураховуючи, що позивачем не доведено перебування спадкодавця у безпорадному стані, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для застосування положень частини 2 статті 1259 ЦК України та задоволення вимоги про зміну черговості одержання права на спадкування.

Разом із цим, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 також просила встановити факт її проживання з ОСОБА_5 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме - з осені 2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно із частиною другою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спадкування майна.

Виходячи зі змісту частини 2 статті 3 СК України для визначення статусу сім`ї необхідно встановити три складові: особи спільно проживали; ці особи пов`язані спільним побутом; ці особи мають взаємні права та обов`язки.

Тобто і для «фактичного подружжя» повинні бути характерними усі ознаки сім`ї, передбачені 3 СК України, а саме: спільне проживання, спільний побут та наявність взаємних прав та обов`язків.

Юридичні факти - це обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

У справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю, як і низка інших юридичних фактів, належать до предмета доказування і підлягають встановленню під час ухвалення судового рішення, якщо відповідні факти пов`язані з будь-якими іншими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), якими учасники справи обґрунтовують вимоги та заперечення, у мотивувальній частині судового рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі № 760/20948/16-ц (пункт 32)).

З огляду на предмет спору, зміст та обґрунтування позовних вимог у справі встановлення факту проживання однією сім`єю спрямовано на отримання можливості позивачкою заявити вимоги про зміну черговості одержання права на спадкування.

Проте, оскільки позивачкою не доведено наявності підстав для зміни черговості одержання права на спадкування, задоволення вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю в межах цієї конкретної справи не призведе до захисту спадкових прав ОСОБА_1 .

Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду у постановах від 30 травня 2019 року у справі № 346/1178/17, від 05 вересня 2022 року у справі № 766/5815/16-ц, від 30 червня 2023 року у справі № 686/19661/20, від 25 червня 2025 року у справі № 203/676/21.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги те, що задоволення позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, відповідно до статті 1264 ЦК України, надавало б можливість позивачці набути право на спадкування за законом четвертої черги, в той час, як вбачається з матеріалів справи, спадкодавець ОСОБА_5 мав спадкоємців за законом першої та третьої черги.

Вказані позивачкою обставини на обґрунтування вимог, а саме спільного проживання, саме по собі, без доведення належними доказами факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між заявницею ОСОБА_1 та ОСОБА_5 склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю.

При цьому, показання свідків є одним із доказів, які суд оцінює у сукупності з іншими доказами. Не може бути доказами факту проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини показання свідків та посилання ОСОБА_1 на спільне проживання з ОСОБА_5 за однією адресою за відсутності інших доказів в їх сукупності про їх спільний побут, ведення ними спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам та встановленим на їх підставі обставинам, дійшов правильного висновку про те, що позивачка не надала доказів, які підтверджують зміну черговості права на спадкування, факт проживання її та ОСОБА_5 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, наявність спільного побуту і взаємних прав та обов`язків.

Висновки суду апеляційної інстанції

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування немає.

Судові витрати

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 липня 2025 року.

Судді: Т.В. Спірідонова

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко