Справа № 204/3292/25
Провадження № 2-о/204/126/25
РІШЕННЯ

іменем України

22 липня 2025 року м. Дніпро

Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого - судді Книш А.В.,

секретар судового засідання Малкамова О.С.,

за участі:

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи Бабенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Міністерство внутрішніх справ України, Міністерство оборони України, Головне управління національної гвардії, військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України про встановлення факту проживання однією сім`єю, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася до суду з даною заявою, в якій просить встановити факт того, що вона та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживали однією сім`єю як чоловік та жінка, але не перебували у шлюбі між собою у період з 2005 року по 19 листопада 2024 року. На обґрунтування своєї заяви заявник посилається на те, що з 2005 року вона та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю як чоловік та дружина, але без реєстрації шлюбу. Весь цей час заявник з ОСОБА_3 були об`єднані спільним побутом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет та разом проживали за однією адресою. До липня 2023 року ОСОБА_3 довготривалий час працював у Національній поліції України. У подальшому ОСОБА_3 добровільно мобілізувався та на підставі наказу №234 від 01 вересня 2023 року командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України був зарахований до особового складу на посаду солдата-стрільця 3-го відділення 3-го стрілецького взводу 2-ї стрілецької роти НОМЕР_3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України з 01 вересня 2023 року, як такий, що прибув для подальшого проходження військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 під час виконання бойового завдання загинув поблизу с. Липці Харківського району Харківської області. Заявник зазначає, що встановлення даного факту їй потрібно для отримання одноразової грошової допомоги, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168 від 28 лютого 2022 року.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 22 квітня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті, а також витребувано у Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) витяги з Державного реєстру актів цивільного стану щодо перебування заявника та ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі з 2005 року по 19 листопада 2024 року.

15 травня 2025 року до суду надійшли письмові пояснення Міністерства внутрішніх справ Україини, в яких представник Віціна О.О. просила ухвалити рішення з дотримання норм матеріального та процесуального права. Додатково представник Віціна О.О. зазначила, що Міністерство внутрішніх справ України (), Головне управління Національної гвардії України () та військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) є окремими юридичними особами. Більш того, забезпечення безпосереднього військового керівництва територіальними управліннями НГУ, з`єднаннями, військовими частинами (підрозділами), вищими військовими навчальними закладами, навчальними військовими частинами (центрами), базами, закладами охорони здоров`я та установами, що не входять до складу оперативно-територіальних об`єднань Національної гвардії України, здійснення заходів щодо забезпечення відповідно до закону соціального і правового захисту особового складу Національної гвардії України і членів їх сімей є одними із основних завдань головного органу військового управління НГУ, визначених Положенням. Водночас, звертає увагу на те, що відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про Національну гвардію України» військовослужбовці Національної гвардії України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", цього Закону, інших актів законодавства. Відтак, Головне управління Національної гвардії України відповідно до Положення забезпечує безпосереднє військове керівництво військовими частинами Національної гвардії України, здійснює заходи щодо забезпечення відповідно до закону соціального і правового захисту особового складу Національної гвардії України і членів їх сімей, приймає рішення про виплату одноразової грошової допомоги або про її відмову, то Головне управління Національної гвардії України, а не МВС України, має бути визначено належною особою за заявленими вимогами, оскільки рішення по справі може вплинути на права та обов`язки цієї установи. Спірні правовідносини стосуються також прав і обов`язків військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, до списків особового складу якої був зарахований ОСОБА_3

28 травня 2025 року до суду надійшли письмові пояснення заінтересованої особи Міністерства оборони України, у яких представник ОСОБА_4 зазначає, що військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України не перебуває в підпорядкуванні Міноборони. Головне управління Національної гвардії України, а не Міністерство оборони України, має бути визначено належною особою за заявленими вимогами, оскільки рішення по справі може вплинути на права та обов`язки цієї установи.

06 червня 2025 року до суду надійшли письмові пояснення заінтересованої особи військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в яких представник ОСОБА_5 просила вирішити справу відповідно до вимог законодавства та наявних доказів. Додатково зазначено, що у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України у відповідності до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» проходять військову службу військовослужбовці за контрактом на посадах рядового, сержантського та старшинського складу та мобілізовані військовослужбовці. Відповідно до наказу командира військової частини (по стройовій частині) від 25.11.2024 №344 старшого солдата ОСОБА_3 , було виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, у зв`язку із загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойових (спеціальних) завдань на сході України, на території селища Липці Харківської області, внаслідок обстрілу з РСЗВ противником, під час проведення штурмових дій поблизу лісового масиву «ГАЛАКТИКА», внаслідок отримання вибухової травми несумісної з життям. Крім того, представник ОСОБА_5 просить врахувати, що військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України не вважає себе заінтересованою особою у зазначеній справі, оскільки питання встановлення факту проживання однією сім`єю є цивільно-правовим і стосується виключно правовідносин між заявницею, її представником та відповідними державними органами, які уповноважені розглядати подібні питання. Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України не має законного чи матеріального інтересу у вирішенні зазначеної справи та займає нейтральну позицію щодо поданої заяви, водночас, залишає вирішення цього питання на розсуд суду та не заперечуює проти ухвалення відповідного судового рішення згідно з чинним законодавством України.

Заявник та представник заявника ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримали заяву та просили її задовольнити. Представник заявника ОСОБА_2 додатково суду повідомив, що він також був особисто знайомий з ОСОБА_3 з 2007 року та знає заявника як дружину останнього.

Представник заінтересованої особи військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України Бабенко А.С. у судовому засіданні просила вирішити заяву на розсуд суду. Додатково представник ОСОБА_5 пояснила, що військова частина не є заінтересованою особою у даній справі, дійсно ОСОБА_3 проходив військову службу та у військової частини наявна довідка про склад його сім`ї, яка долучена до справи.

Представник заінтересованої особи Головного управління національної гвардії, про слухання справи повідомлений належним чином, до судового засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань не подавав.

Суд, вислухавши заявника, представника заявника ОСОБА_2 , свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , дослідивши матеріали справи, встановив такі фактичні обставини.

З 03 червня 1997 року заявник зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6, 6 зворотна сторона, 43).

ОСОБА_3 з 03 жовтня 2018 року по 09 жовтня 2018 року також був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8, 8 зворотна сторона).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) №234 від 01 вересня 2023 року ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду стрільця 3-го відділення 3-го стрілецького взводу 2-ї стрілецької роти НОМЕР_3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (ВОС 100915П) з 01 вересня 2023 року, як такого, що прибув для подальшого проходження військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період (а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер (а.с.15).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) №344 від 25 листопада 2024 року старшого стрільця 2-го відділення 3-го стрілецького взводу 4-ї стрілецької роти 2-го стрілецького батальйону старшого солдата ОСОБА_3 виключено зі списків особового складу військової частини у зв`язку з загибеллю (а.с.91).

Після смерті ОСОБА_3 спадкова справа не заводилася та свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.120-121).

З 2005 року по 19 листопада 2024 року заявник та ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі не перебували (а.с.103).

У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 повідомив, що він є двоюрідним братом ОСОБА_3 та йому відомо, що за життя з 2005 року ОСОБА_3 разом жив із заявником однією сім`єю як чоловік та дружина, у них був спільний побут, бюджет. Спочатку вони разом жили на АДРЕСА_2 .

Свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що вона є матір`ю ОСОБА_3 , який у 2005 році почав жити разом із заявником як чоловік та дружина, у них був спільний бюджет, побут, спільне місце проживання. Додатково свідок ОСОБА_7 повідомила, що її син не був одружений та дітей у нього не було, спадкового майна після його смерті не залишилося.

На підтвердження спільного проживання з ОСОБА_3 заявником також надано суду фотокартки (а.с.22-35).

Вирішуючи заяву, судом ураховуються такі обставини.

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно пункту п`ятого частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо.

Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У постанові від 17 жовтня 2018 року у справі N 587/302/16 (провадження N 61-18522св18) Верховний Суд вказав, що закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Приймаючи до уваги те, що факт, про встановлення якого просить заявник, має для неї юридичне значення та необхідне для подальшого звернення до компетентного органу з метою отримання одноразової грошової допомоги передбаченої, постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року N 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", дослідивши надані суду докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст.259, 265, 315, 319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Міністерство внутрішніх справ України, Міністерство оборони України, Головне управління національної гвардії, військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України про встановлення факту проживання однією сім`єю задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу з 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий