Справа № 517/700/25
Провадження № 2-з/517/3/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2025 року с-ще Захарівка

Суддя Захарівського районного суду Одеської області Меєчко О.М., розглянувши заяву представника Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Головного управління Держгеокадастру в Одеській області до ОСОБА_1 про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації на користь держави,

установив:

25 липня 2025 року представник Головного управління Держгеокадастру в Одеській областічерез підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації на користь держави.

Також, одночасно з пред`явленням позову представник Головного управління Держгеокадастру в Одеській областічерез підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, у якій просила суд: вжити заходів щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0381, площею 3,7700 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Карабанівської сільської ради Захарівського району Одеської області, масив НОМЕР_1 , ділянка НОМЕР_2 ; заборонити ОСОБА_1 (громадянство: Молдова; реквізити документа, що посвідчує особу: НОМЕР_3 ) та будь-яким суб`єктам реєстраційних дій (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам та іншим) вчиняти будь-які реєстраційні дії та дії щодо відчуження земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0381, площею 3,7700 га.

Представник заявника обґрунтовує свої вимоги таким. Так, Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області установлено, що ОСОБА_1 є громадянином Республіки Молдова та володіє на праві приватної власності земельною ділянкою сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :01:001:0381, площею 3,7700 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Карабанівської сільської ради Захарівського району Одеської області, масив НОМЕР_1 , ділянка НОМЕР_2 .

З огляду на порушення вимог ст. ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. 80, 81, 130, 145 ЗК України, зокрема щодо володіння на праві приватної власності громадянином іноземної держави земельною ділянкою сільськогосподарського призначення, що розташована на території України, представник заявника, з метою захисту інтересів держави звертається до суду із позовом про конфіскацію спірної земельної ділянки.

Звернення до суду з заявою про забезпечення позову зумовлене необхідністю вжиття заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів держави в особі Головного управління від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, які можуть полягати у відчуженні спірної земельної ділянки на користь третіх осіб.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї матеріали, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із п.п. 1, 2 ч. 1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії;

Відповідно до ч. 2 ст. 150 ЦПК України, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Згідно із ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Умовою застосування заходів для забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі, грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Відповідні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 19 квітня 2019 року у справі № 554/1893/17, від 26 квітня 2019 року у справі № 308/3824/16-ц, від 13 січня 2020 року у справі№922/2163/17, від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Велика Палата Верховного Суду виснувала про те, що особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. Важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Водночас, якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову на забезпечення якого подана відповідна заява, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового акта постановленого саме у цій справ (постанова ВС у складі Касаційного господарського суду у справі № 916/3599/23 від 11.01.2024).

Судом установлено, що предметом позову є припинення права приватної власності ОСОБА_1 (національний паспорт громадянина іноземної держави Республіки Молдова, серія та номер: НОМЕР_3 ) на земельну ділянку із кадастровим номером :01:001:0381, площею 3,7700 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Карабанівської сільської ради Захарівського району Одеської області, масив НОМЕР_1 , ділянка НОМЕР_2 , шляхом конфіскації земельної ділянки у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області та подальшого включення земельної ділянки в перелік, що виставляється на торги.

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку номер НВ-025 від 27 травня 2025 року - за ОСОБА_1 , громадянином Республіки Молдова (реквізити документа ІІІ-Б 651417), зареєстровано право власності на земельну ділянку, із кадастровим номером :01:001:0381, площею 3,7700 га. Вказане також підтверджується наявною в матеріалах справи копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 113593 від 09 жовтня 2007 року.

Отже, в порушення норм Конституції України та ЗК України, ОСОБА_1 будучи громадянином іноземної держави є власником земельної ділянки із кадастровим номером :01:001:0381, площею 3,7700 га, що розташована на території Карабанівської сільської ради Захарівського району Одеської області, масив НОМЕР_1 , ділянка 6 та може нею розпоряджатися, в тому числі шляхом відчуження.

Відтак, приймаючи до уваги наведені представником заявника обставини в обґрунтування заявлених вимог про забезпечення позову, здійснюючи співвідношення від настання правових наслідків вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права та законного інтересу, за захистом яких представник в інтересах держави звертається до суду, а також наслідки арешту та заборони здійснювати певні дії, суд дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення позову про застосування яких представник ставить питання у поданій суду заяві може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, а тому наявні обґрунтовані підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

Станом на час розгляду заяви про забезпечення позову відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Суд зазначає, що забезпечення позову має тимчасовий запобіжний характер і спрямоване на забезпечення можливості виконання ймовірного рішення суду та на недопущення порушень прав осіб, інтересів яких стосується спір.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Керуючись ст.ст. 149, 151, 152, 153, 157, 258-260, 353 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву представника Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Головного управління Держгеокадастру в Одеській області до ОСОБА_1 про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації на користь держави задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0381, площею 3,7700 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Карабанівської сільської ради Роздільнянського (колишнього - Захарівського) району Одеської області, масив НОМЕР_1 , ділянка 6.

Заборонити ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реквізити документа, що посвідчує особу: НОМЕР_3 ) та будь-яким суб`єктам реєстраційних дій (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам та іншим) вчиняти будь-які реєстраційні дії та дії щодо відчуження земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0381, площею 3,7700 га.

Ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом.

За даною ухвалою суду, як виконавчим документом:

Стягувачем є: Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, , адреса місця знаходження: вул. Космонавтів, 36, м. Одеса, Одеська область, 65078;

Боржником є: ОСОБА_1 , національний паспорт громадянина іноземної держави Республіки Молдова, серія та номер: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Строк пред`явлення до виконання - три роки.

Копію ухвали направити учасникам справи для відома та Великомихайлівському відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) - для негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повний текст ухвали суду складено 25 липня 2025 року.

Суддя