ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7398/25 Справа № 178/1097/24 Суддя у 1-й інстанції - Берелет В. В. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Сахарова Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування завданих збитків у зв`язку з вилученням товару у покупця,

- за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ,

на рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2025 року,

- за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Теліус Дар`я Володимирівна,

на додаткове рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

23.04.2024 року до Криничанського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування завданих збитків у зв`язку з вилученням товару у покупця, в якому позивач просив стягнути з відповідача суму збитків у розмірі 1 093 800, 00 грн. та понесені судові витрати.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2025 року стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , суму збитків у розмірі 1 093 800,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 10 938,00 грн.

Додатковим рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2025 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 59 400 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

06.05.2025 рокувід ОСОБА_2 надійшла апеляційна скарга в якій ставиться вимога про скасування рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2025 року та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що позивач не є добросовісним набувачем, оскільки він був обізнаний про те, що при укладанні договору купівлі-продажу квартири були певні проблеми, а саме у квартирі був зареєстрований та проживав ОСОБА_3 , була ухвала суду від 21.06.2019 року про накладення арешту на квартиру.

Крім того, висновок про вартість майна від 20.03.2024 року, виконаний ФОП ОСОБА_4 не відповідає вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оскільки він не внесений до Єдиної бази звітів та не містить унікального реєстраційного номеру, а тому не може бути прийнятий судом до уваги.

05.06.2025 рокувід ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Теліус Дар`я Володимирівна надійшла апеляційна скарга в якій ставиться вимога про скасування додаткового рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2025 року та ухвалення нового рішення, яким задовольнити у повному обсязі заяву ОСОБА_1 та покласти всі витрати професійну правничу допомогу на Відповідача, та стягнути з ОСОБА_2 судові витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 59 400 грн.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що позивачем попередній (орієнтований) розрахунок судових витрат , які він поніс та очікує понести був зазначений, а потім і підтверджений відповідними розрахунками.

Відповідачем не було подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

А тому не зрозуміло, чому суд першої інстанції дійшов до висновку про зменшення витрат саме до вказаної суми.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України не надходило.

СУДОВІ ВИКЛИКИ

Сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (а.с.148-151, 159-160).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, які з`явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи:

03.07.2019 між ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_2 .

Зазначений договір купівлі-продажу від 03.07.2019 було посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. та на сьогоднішній день він є дійсний.

До підписання договору купівлі-продажу позивачем повністю проведені розрахунки з продавцем ОСОБА_2 , повністю сплачена вартість квартири в сумі 408 744 грн.

При укладенні договору купівлі-продажу у позивача не було ніяких сумнівів у тому, що продавець має право на відчуження квартири, позивачем було вжито усіх розумних заходів, виявлена обережність та обачність для з?ясування правомочностей продавця на відчуження майна.

Позивач ознайомився з нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 08 квітня 2019 року, за яким відповідач набув право власності на вказану квартиру, впевнився, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру зареєстроване на його ім?я, в реєстрі був відсутній запис про судовий спір відносно цього майна або наявність інших обтяжень тощо. Позивач був добросовісним набувачем спірної квартири.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13.03.2022 у справі №202/7806/20 було частково задоволено позов Дніпровської міської ради, та вирішено зокрема: «Витребувати від ОСОБА_1 на користь територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101).»

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11.07.2023 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська в частині витребування майна від ОСОБА_1 залишено без змін.

12 січня 2024 року Верховний Суд виніс постанову по справі №202/7806/20, відповідно до якої касаційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення а рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2022 року в частині, що не скасована апеляційним судом, та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 липня 2023 року залишено без змін.

ОСОБА_1 придбав вищевказану квартиру 03.07.2019 року у ОСОБА_2 за ціною 408 744 грн., яку повністю сплатив на користь Відповідача. Однак, з моменту придбання квартири суттєво змінилась економічна ситуація, курс української гривні до іноземних валют та ситуація на ринку нерухомості. На сьогоднішній день реальна ринкова вартість квартири АДРЕСА_2 складає 1 093 800,00 грн., що підтверджується висновком про вартість майна від 20.03.2024 року, виконаним Суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 (Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №35/2023 від 19.01.2023р.).

Ураховуючи вище викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на відшкодування збитків, завданих у зв`язку з вилученням товару в порядку ст. 661 ЦК України, в розмірі реальної ринкової вартості вилученої у нього квартири, а саме в розмірі 1 093 800,00 грн.

З таким висновком погоджується й колегія суддів апеляційного суду з огляду на таке.

Щодо рішення.

Відповідно до положень статті 661 ЦК України, у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав.

Відповідно до ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Так судом першої інстанції було встановлено, і це підтверджено матеріалами цивільної справи, що ОСОБА_1 03.07.2019 року придбав квартиру у ОСОБА_2 за ціною 408 744 грн.

Через 5 років ціна на квартиру збільшилася та станом на 2024 рік становить 1 093 800,00 грн., які за звичайних обставин позивач міг одержати при продажі цієї квартири.

Тож судом першої інстанції цілком обґрунтовано стягнуто з відповідача на користь позивача саме 1 093 800,00 грн.

Судом першої інстанції було встановлено, що до підписання договору купівлі-продажу від 03.07.2019 позивачем повністю проведені розрахунки з продавцем ОСОБА_2 , повністю сплачена вартість квартири в сумі 408 744 грн.

При укладенні договору купівлі-продажу у позивача не було ніяких сумнівів у тому, що продавець має право на відчуження квартири, позивачем було вжито усіх розумних заходів, виявлена обережність та обачність для з`ясування правомочностей продавця на відчуження майна.

Позивач ознайомився з нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 08 квітня 2019 року, за яким відповідач набув право власності на вказану квартиру, впевнився, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру зареєстроване на його ім`я, в реєстрі був відсутній запис про судовий спір відносно цього майна або наявність інших обтяжень тощо. Позивач був добросовісним набувачем спірної квартири.

Крім того, факт того, що позивач ОСОБА_1 є добросовісним набувачем, встановлений постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 липня 2023 року (а.с.19 оборот), яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 12 січня 2024 року (а.с.21-27).

Тож обставини, які встановлені судовим рішенням не підлягають доказуванню, а тому зазначені доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Що стосується Висновку про вартість майна, що міститься у справі (а.с.28-44), які апеляційна скарга критикує не по суті, а по формальним моментам.

Тож слід зазначити, що відповідачем альтернативну оцінку майна проведено не було, тож не має і підстав вважати, що зазначена вартість майна не відповідає дійсним ринковим цінам.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди із рішенням суду.

При таких обставинах апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.

Щодо додаткового рішення.

01.04.2025 року адвокатом Теліус Д.В. в інтересах позивача ОСОБА_1 до суду першої інстанції була подана заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 59 400 грн.

До зазначеної заяви було додано: копія Договору про правничу допомогу від 22.04.2024 року, копія Додатку № 1 до Договору від 22.04.2024 року та копія Акту приймання-передачі наданих послуг від 28.03.2025 року.

Так, ст.270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду розглянув справу № 755/7943/20-ц, в якій досліджував питання підтвердження витрат на правничу допомогу.

Верховний Суд підкреслив, що та обставина, що заявник не надав суду примірника цього договору про надання правової допомоги адвокатом не спростовує факту понесення ним витрат на правничу допомогу саме у цій справі, а не іншій, оскільки заявником на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу надано інші належні та допустимі докази, а саме: ордер на надання правничої (правової) допомоги від 04 червня 2020 року, виданий на підставі договору про надання правової дороги від 03 березня 2020 року; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 16 грудня 2004 року; квитанції до прибуткового касового ордера №14, №2 i №3.

Квитанції до прибуткового касового ордера, надані заявником у розпорядження суду, є належним доказом понесення ним витрат на правничу допомогу.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у справі що переглядається відсутні документи (відповідні квитанції, розписки або інші документи), що стороною понесені відповідні витрати.

Суми витрат, зазначені в Акті приймання-передачі наданих послуг від 28.03.2025 року можливо розцінювати як намір сплатити певну суму, але доказів, що ця сума була реально сплачена, матеріали справи не містять, а отже не має чого й відшкодовувати.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга на додаткове рішення підлягає задоволенню частково, а саме в частині скасування додаткового рішення. В частині ухвалення нового рішення про стягнення всієї зазначеної суми, задоволенню не підлягає.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Враховуючи, в оскаржуваному додатковому рішенні є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2025 року залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Теліус Дар`я Володимирівна на додаткове рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2025 року задовольнити чатково.

Додаткове рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2025 року скасувати.

Заяву адвоката Теліус Д.В. в інтересах позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 59 400 грн. залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 22.07.2025 року.

Судді: