Справа № 367/4755/25
Провадження №2/367/4243/2025
УХВАЛА

про залишення без руху

23 червня 2025 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Третяк Я.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ,

ВСТАНОВИЛА:

До Ірпінського міського суду Київської області через ЄСІТС «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ, яка не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, приходить до висновку про залишення її без руху з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Проте, всупереч зазначених положенням, у позовній заяві не вказано дійсну ціну позову.

Суд вважає за необхідне зауважити, що визначення ціни позову у позовах про визнання права власності на майно, передбачено статтею 176 ЦПК України, якою, зокрема п. 2 ч. 1 встановлено, що у позовах про визнання права власності на майно, ціна позову визначається вартістю майна. Поряд з цим, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продане в даному населеному пункті чи місцевості.

Відповідно до п. 3 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України № 1440 від 10 вересня 2003 року, ринкова вартість це вартість, за яку можливе відчуження об`єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначається Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», відповідно до приписів якого незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» документом, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору є звіт про оцінку майна.

Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Таким чином ціна позову у даній справі повинна визначались дійсною (ринковою) вартістю всього нерухомого майна, визначеною належним суб`єктом оціночної діяльності.

Поряд з цим, на виконання вказаних вимог закону, до позовної заяви було долучено звіти про оцінку квартири та машиномісця, з яких вбачається, що: ринкова вартість житлової квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , становить 3148000,00 грн.; ринкова вартість машиномісця №21, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , становить 264200,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Суд звертає увагу, що позовну заяву було подано до суду в електронній формі з використанням системи «Електронний суд». Разом з тим, на виконання вимог ч. 1 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви було долучено копії квитанції про поштове відправлення та опису вкладення до поштового відправлення, з яких вбачається, що позовну заяву з додатками було направлено відповідачу ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 .

Проте, згідно повідомлення Міністерства соціальної політики України № 14277/0/290-25/13 від 13.06.2025, згідно відомостей, внесених до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, станом на 03.06.2025, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає за іншою адресою: АДРЕСА_4 .

Таким чином, позивачу необхідно долучити докази надсилання копії позовної заяви з додатками на вірну адресу реєстрації місця проживання відповідача ОСОБА_2 , а саме: АДРЕСА_4 .

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Так, звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач просить суд: 1) Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу з липня 2014 року до лютого 2024 року; 2) Визнати спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житлову квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та машиномісце № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; 3) В порядку поділу спільного сумісного майна визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлової квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та право власності на 1/2 частину машиномісця № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; 4) В порядку поділу спільного сумісного майна визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлової квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та право власності на 1/2 частину машиномісце № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Відтак, з прохальної частини позовної заяви вбачається, що позивачем, поруч з вимогою про встановлення факту проживання однією сім`єю, заявлено також і вимоги майнового характеру.

Згідно ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, у якому відповідна заява або скарга подається до суду. Таким чином, суд враховує, що позовна заява надійшла до суду 28 квітня 2025 року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 01 січня 2025 року, становить 3028 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Як уже було заначено вище, позивачем поруч з вимогою немайнового характеру щодо встановлення факту проживання однією сім`єю, заявлено також і вимоги майнового характеру щодо визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності в порядку поділу такого майна.

Суд враховує, що позовну заяву було подано до суду в електронній формі, з використанням системи «Електронний суд», а тому, з урахуванням положень ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Таким чином, враховуючи предмет позову, позивачу (з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору), при зверненні до суду з вказаним позовом, необхідно було сплатити 13080,96 грн. судового збору із розрахунку: 968,96 грн. - за вимогу немайнового характеру; 12112,00 грн. - максимальна ставка судового збору (5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору) за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою.

При цьому, до позовної заяви не було долучено ні квитанції про сплату судового збору у зазначеному розмірі, ні документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Суд вважає за необхідне зауважити, що долучена копія посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 не є підставою для звільнення позивача від сплати судового збору за подання позовної заяви у відповідності до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки предмет позову у вказаній справі жодним чином не пов`язаний із порушенням прав позивача як учасника бойових дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтею 177 ЦПК України, позовна заява вважається поданою в день її первісного подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Додатково суд роз`яснює, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України у випадку повернення позовної заяви позивачу, це не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Таким чином, позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ, підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 260, 261 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ - залишити без руху.

Позивачу надати строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду - 10 днів з дня отримання копії даної ухвали.

У разі не усунення недоліків у встановлений строк, позовна заява відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України буде визнана неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://ip.ko.court.gov.ua/sud1013/.

Суддя: Я. М. Третяк