справа № 462/5488/25
УХВАЛА

23 липня 2025 року суддя Залізничного районного суду міста Львова Кирилюк А. І., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 , Заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки та піклування, про усиновлення дитини,

встановив:

Рух справи.

Уповноважений представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Бурлака Я. А., 22.07.2025 року (вх. № 16074) звернувся у Залізничний районний суд м. Львова із письмовою заявою у якій просить суд задовольнити заяву в повному обсязі і усиновити громадянином України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Змінити прізвище дітей, що усиновлюються з « ОСОБА_3 » на « ІНФОРМАЦІЯ_4 », а також змінити по батькові дітей: у ОСОБА_3 з « ОСОБА_3 » на « ІНФОРМАЦІЯ_5 »; у ОСОБА_4 : з « ОСОБА_4 » на « ІНФОРМАЦІЯ_6 ». Внести відповідні зміни в актовий запис № 549 від 18.06.2014 року, складеному Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області про народження ОСОБА_3 , записати батьком ОСОБА_1 , який зареєстрований в якості внутрішньо переміщеної особи за адресою: АДРЕСА_1 . Внести відповідні зміни в актовий запис № 1173 від 15.11.2016 року, складеному Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області про народження ОСОБА_4 , записати батьком ОСОБА_1 , який зареєстрований в якості внутрішньо переміщеної особи за адресою: АДРЕСА_1 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.07.2025 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю - Кирилюка А. І.

Протоколом попереднього відбору присяжних 22.07.2025 року відібрано присяжних Осиповська Н.І. та Крупко В. І.

Протоколом автоматичного визначення присяжних від 22.07.2025 року основними присяжними визначено Осиповська Н.І. та Крупко В. І.

Щодо можливості прийняття заяви до розгляду.

Перевіривши заяву та додані до неї документами, суд дійшов висновку, що заява не відповідає вимогам ст. 175, 177, 311 ЦПК України, та підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно акту про відстутність документів від 22.07.2025 року у заяві ОСОБА_1 , Заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки та піклування, про усиновлення дитини, яка надійшла поштовою кореспонденцією не виявилося вказаних у документів додатків, а саме: оригіналу нотарільно засвідченої заяви матері, ОСОБА_2 , про те, що вона надає згоду на усиновлення своїх дітей, оригіналу нотарільно засвідченої заяви ОСОБА_12 , про те, що він надає згоду на усиновлення свого сина, ОСОБА_3 .

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати ст. 175 ЦПК України, а також вимогам ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити:

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 311 ЦПК України до заяви про усиновлення дитини за наявності мають бути додана письмова згода на це другого з подружжя, засвідчена нотаріально, - при усиновленні дитини одним із подружжя.

Відповідно до ч. 3 ст. 318 ЦПК України до заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Так заявником до заяви не було надано усіх доказів на які він посилається та які вказані у додатках.

Також, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач не додав до заяви копій всіх документів, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Підсумки.

За нормою ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд приймає до уваги позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, висвітлену 07.02.2024 року у справі № 295/434/22, провадження № 61-10948св23, згідно якої формалізм у процесі є позитивним й необхідним явищем, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу, проте надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя, у тому числі виконанню судового рішення та є порушенням» ст. 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 28.10.1998 року у справі «Перед де Рада Каваніллес проти Іспанії», від 13.01.2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», від 08.03.2017 року у справі «ТОВ «Фріда» проти України»).

Слід зазначити, що вказані в ухвалі суду недоліки не є надмірним формалізмом чи обмеженням доступу до правосуддя, оскільки являє собою прояв забезпечення реалізації балансу принципу верховенства права та принципів цивільного судочинства щодо рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, юридичної визначеності та диспозитивності.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року, «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року, «Мельник проти України» від 28.03.2006 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Враховуючи викладене, заяву слід залишити без руху та запропонувати заявнику усунути недоліки, зазначені в ухвалі суду протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

Залишення заяви без руху жодним чином не перешкоджає заявнику у доступі до правосуддя після усунення недоліків заяви.

На підставі наведеного та керуючись ст. 175, 185, 254, 259-261, 294 ЦПК України, суд -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 , Заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки та піклування, про усиновлення дитини - залишити без руху.

Надати заявнику п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для усунення зазначених вище недоліків.

У разі невиконання вимог ухвали суду в зазначений строк, заяву ОСОБА_1 , Заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки та піклування, про усиновлення дитини - вважати неподаною та повернути заявнику з усіма доданими до неї документами.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: