УХВАЛА

18 липня 2025 року

м. Київ

справа № 204/6085/20

провадження № 61-8776ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 червня 2025 року у справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Іванюта-Сандомирський Леонід Олегович, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Щетілова Ольга Валеріївна, комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради, про скасування реєстрації про готовність об`єкта до експлуатації ДП 55 та витребування майна,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року Дніпровська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , Комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Південне» (далі - КЖЕП «Південне»), третя особа - Департамент адміністративних послуг дозвільних процедур Дніпровської міської ради (далі - Департамент АПДП Дніпровської міської ради), про визнання недійсним свідоцтва про право власності, припинення права власності, скасування запису про державну реєстрацію права власності та витребування нерухомого майна, в якому просила суд:

- визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 від 11 листопада 1999 року, яке видане КЖЕП «Південне»;

- витребувати у ОСОБА_4 на користь територіальної громади міста в особі Дніпровської міської ради квартиру АДРЕСА_1 ,

- припинити право власності ОСОБА_3 на об`єкт нерухомого майна: квартиру АДРЕСА_1 ;

- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності ОСОБА_3 на об`єкт нерухомого майна: квартиру АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 29997930

від 21 січня 2019 року, внесений державним реєстратором КП «БТІ» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області Вусиком М. О.

Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська

від 20 травня 2021 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року, у задоволенні позовних вимог Дніпровської міської ради до ОСОБА_3 , КЖЕП «Південне», третя особа - Департамент АПДП, про визнання недійсним свідоцтва про право власності, припинення права власності, скасування запису про державну реєстрацію права власності та витребування нерухомого майна відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року касаційну скаргу Дніпровської міської ради задоволено частково.

Заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська

від 20 травня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 30 листопада 2021 року скасовано.

Справу № 204/6085/20 передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

18 січня 2023 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява Дніпровської міської ради про зміну предмету та підстав позову, згідно якої Дніпровська міська рада звернулась з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради (далі - Управління ДАБК), треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (далі - Департамент АПДП), приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Іванюта-Сандомирський Л. О. (далі - приватний нотаріус ДМНО Іванюта-Сандомирський Л. О.), приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Щетілова О. В. (далі - приватний нотаріус ДМНО Щетілова О. В.), комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради (далі - КП «Жилсервіс-5»), в якій позовними вимогами були зазначені:

- скасувати реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації ДП55, видану 24 березня 2021 року Управлінням ДАБК;

- витребувати у ОСОБА_2 : квартиру АДРЕСА_2 на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради,

- витребувати у ОСОБА_1 : квартиру АДРЕСА_3 на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2024 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду

від 10 червня 2025 року, позовну заяву Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Управління ДАБК, треті особи: Департамент АПДП, приватний нотаріус ДМНО Іванюта-Сандомирський Л. О., приватний нотаріус ДМНО Щетілова О. В., КП «Жилсервіс-5», про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації ДП 55 видану 24 березня 2021 року та витребування майна задоволено частково.

Витребувано від ОСОБА_2 на користь територіальної громади міста в особі Дніпровської міської ради, квартиру

АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Витребувано від ОСОБА_1 на користь територіальної громади міста в особі Дніпровської міської ради, квартиру

АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 сплачений судовий збір на користь позивача Дніпровської міської ради 2 549,33 грн.

Стягнуто зі ОСОБА_2 сплачений судовий збір на користь позивача Дніпровської міської ради 2 549,33 грн.

09 липня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 червня 2025 року (надійшла до суду 10 липня 2025 року),

в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить суд скасувати оскаржувані судові рішення, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

У порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не доданий документ, що підтверджує сплату судового збору.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 03 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду, яка подана: юридичною особою 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви

і скарги від розміру оспорюваної суми; фізичною особою або фізичною особою - підприємцем 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), - не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції закону чинного на момент подачі позовної заяви) за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше

1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору становить 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Дніпровська міська рада звернулася до суду з позовом у 2020 році однак у січні

2023 року подала заяву про зміну підстав та предмета позову, заявивши 1 позовну вимогу немайнового характеру та 2 позовні вимоги майнового характеру.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 684,00 грн.

При цьому суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» розрахунок розміру судового збору за подання касаційної скарги слід здійснювати, виходячи зі ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а не з тієї суми, яка фактично була сплачена позивачем.

Частиною четвертою статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення

в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Зі змісту положень пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України вбачається, що у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки із поданої касаційної скарги та копій судових рішень не вбачається ціни позову станом на день зміни предмету та підстав позову, а саме станом на 2023 рік (відсутнє визначення вартості квартир), тому неможливо визначити розмір судового збору, який підлягав сплаті при поданні позовної заяви за вимогу майнового характеру, у зв`язку з чим заявник при сплаті судового збору має підтвердити відповідність такої сплати належними доказами (позовна заява з визначеною ціною позову, майнова оцінка вартості квартир станом на 2023 рік або інші належні докази).

Отже, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подачу касаційної скарги за позовну вимогу немайнового характеру у розмірі 5 368,00 (2 684,00*200%=5 368,00) та за позовну вимогу майнового характеру (у розмірі 1,5 % від вартості об`єкту нерухомого майна, помноженого на 200 %).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055»).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 червня 2025 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць