Житомирський апеляційний суд
Справа №274/9587/24 Головуючий у 1-й інст. Корбут В. В.
Категорія 39 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Григорусь Н.Й., Шевчук А.М.

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №274/9587/24 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» Усенка Михайла Ігоровича на заочне рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 травня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Корбута В.В. у м. Бердичеві,

в с т а н о в и в :

У грудні 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з даним позовом у якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №463517 від 25 жовтня 2022 року в розмірі 133800,00 грн, яка складається із: 15000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 118800,00 грн заборгованість за відсотками. Позов обґрунтовано тим, що 25 жовтня 2022 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Селфі Кредит" та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту по продукту "NewShort" № 463517. На виконання умов Договору, Товариство надало відповідачу кредит у розмірі 15 000,00 грн, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. ОСОБА_2 грошових зобов`язань за договором належним чином не виконав у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Зазначало, що 01 лютого 2024 року між ТОВ "Селфі Кредит" та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу № 01022024, за умовами якого, ТОВ "Селфі Кредит" відступило ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» право вимоги, зокрема, за договором про надання споживчого кредиту по продукту "NewShort" № 463517 від 25.10.2022 року.

Заочним рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 травня 2025 року в задоволенні позову «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції представник ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» Усенко М.І. подав апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що згідно положень п. 2.1 кредитного договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 . Відповідно до положень пп. 2.2, 2.4 Договору, сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього Договору. Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п. 2.1. Договору. На підтвердження виконання Товариством зобов`язань щодо перерахування коштів за кредитним договором Товариством надано повідомлення про перерахування коштів договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №463517 від 25.10.2022 року. Варто зауважити, що перерахування коштів здійснювалося ТОВ «ПЕЙТЕК», оскільки між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ПЕЙТЕК» укладено договір про організацію переказу грошових коштів №03052022-1 від 03.05.2022 року, згідно умов якого ТОВ «ПЕЙТЕК» здійснило перерахування коштів на платіжну картку відповідача, зазначену в кредитному договорі. Зазначаємо, що Кредитор не отримує повні реквізити банківської картки, які необхідні для здійснення операцій по карті через інтернет. Для платіжних операцій по картах Товариством використовуються відповідні сертифіковані платіжними системами сервіси. Захист реквізитів карт у базах даних таких сервісів відповідає міжнародному стандарту PCI DSS. У зв`язку з чим, вищезазначене повідомлення не містить повних реквізитів банківської картки. Твердження суду, що позивачем не доведено наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором є безпідставним. Надане повідомлення про перерахування коштів за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №463517 від 25.10.2022 року містить усі необхідні реквізити, а, отже, може вважатися первинним документом. Відсутність у матеріалах справи виписок з особових рахунків не свідчить про відсутність у відповідача заборгованості, оскільки згідно з п. 2.1 кредитного договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 . ТОВ «Селфі Кредит» не створює окремий рахунок для позичальника, а надає кошти на уже існуючий, а, отже, не може мати доступу до таких рахунків для того, аби отримати інформацію щодо вчинених фінансових операцій. Крім того, позивачем було надано детальний розрахунок заборгованості. Розрахунок заборгованості це письмовий документ, який підтверджує суму боргу, а також рух коштів по рахунку. Розрахунок заборгованості містить усі необхідні відомості для того, аби ідентифікувати його як такий, що підтверджує суму боргу саме по цьому кредитному договорі, адже містить відомості про позичальника та номер і дату кредитного договору. Судова практика свідчить про те, що розрахунок заборгованості може бути належним доказом існування боргу лише у взаємозв`язку з іншими доказами, зокрема, позивачем було надано такий доказ, а саме повідомлення про перерахування коштів за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №463517 від 25.10.2022 року. Таким чином, Товариство свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі та надало ОСОБА_1 грошові кошти. Відповідач у свою чергу порушив умови договору, відповідно до яких зобов`язувався погашати кредит, проценти та комісію за користування ним на умовах та в порядку, визначених договором.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Звертаючись з позовом до суду товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» посилається на те, що 25 жовтня 2022 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №463517. Згідно умов договору, сума кредиту - 15000,00 грн, строк кредиту - 365 днів, стандартна процентна ставка - 2,2% в день, орієнтовна загальна вартість кредиту - 133800,00 грн. Згідно п.2.1 Договору, кошти надаються Товариством у безготівковій формі, шляхом їх перерахунку на поточний рахунок споживача з використанням реквізитів платіжної картки № НОМЕР_2 .

Договір підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором А058.

Відповідно до листа, ТОВ «ПЕЙТЕК» успішно перерахувало кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Селфі Кредит» 25.10.2022 на суму 15000,00 грн на платіжну картку НОМЕР_3 .

Згідно з наданим Товариством розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за договором, станом на 01.02.2024 року становить 133800,00 грн, яка складається із: 15000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 118800,00 грн заборгованість за відсотками.

01 лютого 2024 року між ТОВ "Селфі Кредит" та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу № 01022024, за умовами якого, ТОВ "Селфі Кредит" відступило ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» право вимоги, зокрема, за договором про надання споживчого кредиту по продукту "NewShort" № 463517 від 25.10.2022 року, що підтверджується витягом з реєстру боржників до договору факторингу.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ "Пейтек" 25.10.2022 перерахувало кошти у розмірі 15 000,00 грн не на платіжну картку № НОМЕР_2 , яка вказана у договорі, а на платіжну картку № НОМЕР_3 , при цьому, будь-які докази, які б вказували, що платіжна картка (картковий рахунок) № НОМЕР_3 відкрита (відкрито) на ім`я ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

Такий висновок суду є вірним, виходячи з наступного.

За змістом ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).

В силу ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень ч.1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.

Відповідно до ч.1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Разом з тим, відповідно до вимог ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Встановлено, що 25 жовтня 2022 року ОСОБА_1 підписав договір про надання споживчого кредиту №463517 у якому вказано розмір кредиту, строк кредитування, відсоткова ставка, а також номер платіжної картки на яку перераховуються кошти у безготівковій форма № НОМЕР_2 .

Разом з тим, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» долучило до позовної заяви лист ТОВ « ПЕЙТЕК», із якого вбачається перерахунок коштів 25.10.2022 в сумі 15000,00 грн на платіжну картку № НОМЕР_3 , яка є відмінною від номеру платіжної картки, зазначеної у договорі про споживчий кредит, укладений між сторонами.

У долученому до матеріалів справи листі не заначено: номер кредитного договору, згідно якого перераховуються кошти, прізвище, ім`я, по батькові власника платіжної картки № НОМЕР_3 , а також отримувача коштів.

При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів, що саме картковий рахунок № НОМЕР_3 належить ОСОБА_1

ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» не надало належних та допустимих доказів переказу коштів ОСОБА_1 на платіжну картку № НОМЕР_2 , номер якої зазначив споживач у договорі №463517 про надання споживчого кредиту.

Відтак, складений позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру заборгованості.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, та зводяться до незгоди заявника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.

Крім того, в апеляційній скарзі представник ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» посилається, що кошти були перераховані на реквізити платіжної картки № НОМЕР_1 , яка не зазначена ані в договорі про надання споживчого кредиту, а ні у листі, виданому ТОВ «ПЕЙТЕК».

За вказаних обставин, у зв`язку з не доведенням позивачем факту перерахування ОСОБА_1 кредитних коштів, а отже і обставин видачі коштів, з метою доведення виконання умов договору про споживчий кредит, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

У постанові Верховного Суду від 20.05.2022 у справі № 336/4796/18, вказано, що для стягнення боргу недостатньо надати кредитний договір та розрахунок заборгованості, потрібно надати і докази видачі кредиту. Це може бути: меморіальний ордер, виписка по рахунку, заява на видачу готівки, платіжне доручення, тощо. Такі документи повинні відповідати положенням Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Якщо кредитор не подає такі документи з позовною заявою, то суд повинен відмовити в задоволенні позову через недоведеність наявності заборгованості.

Водночас колегія суддів враховує, що, як неодноразово відзначав Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява № 18390/91).

Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99).

Викладене дає підстави для висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін із підстав, передбачених статтею 375 ЦПК України.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» Усенка Михайла Ігоровича залишити без задоволення

Заочне рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів .

Головуючий

Судді