УХВАЛА

18 липня 2025 року

м. Київ

справа № 703/2356/23

провадження № 61-8746ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 10 червня 2025 року у справі за зустрічним позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Смілаенергопромтранс» про зобов`язання перерахувати плату за надані послуги та повернення надмірно сплачених коштів, відшкодування моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Смілаенергопромтранс» про зобов`язання перерахувати плату за надані послуги та повернення надміру сплачених коштів, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «Смілаенергопромтранс» (далі - ТОВ «Смілаенергопромтранс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу з оплати послуги

з постачання теплової енергії та абонплати.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 грудня

2023 року прийнято відмову ТОВ «Смілаенергопромтранс» від позову до

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та закрито провадження у справі в частині позовних вимог ТОВ «Смілаенергопромтранс».

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з зустрічними позовними заявами до ТОВ «Смілаенергопромтранс», в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просили суд перерахувати плату за загальнобудинкові потреби і повернути їм зайво сплачені кошти в сумі по 1 922,85 грн кожному, а також відшкодувати 10 000,00 грн моральної шкоди з ТОВ «Смілаенергопромтранс» кожному з них.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2025 року, залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду

від 10 червня 2025 року, зустрічний позов ОСОБА_1 до ТОВ «Смілаенергопромтранс» про зобов`язання перерахувати плату за надані послуги та повернення надміру сплачених коштів, відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Зобов`язано ТОВ «Смілаенергопромтранс» здійснити перерахунок послуг за обсягом спожитих ОСОБА_1 комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 , з 21 грудня

2022 року до закінчення опалювального сезону 2022-2023 років із урахуванням розподілу цих послуг на сховище, як самостійного об`єкту нерухомого майна.

У решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ТОВ «Смілаенергопромтранс» про зобов`язання перерахувати плату за надані послуги та повернення надміру сплачених коштів, відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Зобов`язано ТОВ «Смілаенергопромтранс» здійснити перерахунок послуг за обсягом спожитих ОСОБА_2 комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 ,

з 21 грудня 2022 року до закінчення опалювального сезону 2022-2023 років

із урахуванням розподілу цих послуг на сховище, як самостійного об`єкту нерухомого майна.

У решті позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «Смілаенергопромтранс» на користь держави 2 422,40 грн судового збору.

04 липня 2025 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку звернулися до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 10 червня 2025 року (надійшла до суду 09 липня 2025 року), в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просять суд змінити оскаржувані судові рішення в частині задоволених позовних вимог, скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах

з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Верховним Судом враховано, що Рішенням Конституційного Суду України

від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 у справі щодо гарантування права

на судовий захист у малозначних спорах, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним) пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду зокрема малозначних справ; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно з пунктом 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Згідно із частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування;

3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Загальна ціна позовів у даній справі становить 23 845,70 грн, що станом на

01 січня 2025 року не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00*60= 181 680,00 грн).

Зазначена справа є малозначною справою за пунктом 5 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Згідно із частиною четвертою статті 274 ЦПК України справа не відноситься до тієї категорії справ, які не можуть бути розглянуті у порядку спрощеного позовного провадження.

Касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені підпунктами «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності якого судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

За змістом підпункту «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню, якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до підпункту «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню, якщо справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи.

Проте, наведені заявниками у касаційній скарзі доводи та аналіз оскаржуваних судових рішень у справі не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для заявника, оскільки наведені мотиви не обґрунтовані належним чином.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року та пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року).

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року№ 10-р(ІІ)/2023, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

У касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанції, проте лише у випадках, визначених Кодексом (абзац четвертий пункту 7.5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023).

Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду

в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок

і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023).

Унормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що

є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовчої практики (абзац другий пункту 7.8 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023).

Припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, що встановлює один

із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим за змістом та передбаченим за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності (пункт 7.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023).

Ураховуючи наведене, оскільки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 5 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 10 червня 2025 року у справі за зустрічним позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Смілаенергопромтранс» про зобов`язання перерахувати плату за надані послуги та повернення надмірно сплачених коштів, відшкодування моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Смілаенергопромтранс» про зобов`язання перерахувати плату за надані послуги та повернення надміру сплачених коштів, відшкодування моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Г. В. Коломієць

Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник