Єдиний унікальний номер судової справи: 473/5804/24 Головуючий суду першої інстанції Вуїв О.В.
Провадження номер 22-ц/812/947/25 Доповідач суду апеляційної інстанції Самчишина Н.В.
Ухвала

21 липня 2025 року м. Миколаїв справа № 473/5804/24

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Самчишиної Н.В.,

суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т. В.,

розглянувши без повідомлення учасників клопотання ОСОБА_1 , подане його представником адвокатом Фльорків Олександром Володимировичем про зупинення провадження у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником адвокатом Фльорків Олександром Володимировичем на заочне рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 лютого 2025 року, ухвалене за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років,

встановив:

У жовтні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років.

Заочним рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 лютого 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 щомісячно кошти (аліменти) на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , починаючи з 17 жовтня 2024 року і до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто зі ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 908 грн 40 коп.

Ухвалою того ж суду від 21 березня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Фльорків О.В. про перегляд заочного рішення.

Не погодившись із заочним рішенням суду, відповідач, діючи через свого представника адвоката Фльорків О.В., посилаючись на невідповідність висновків суду обставинами справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду змінити та стягувати з нього аліменти на утримання дружини щомісячно в розмірі 3028 грн до досягнення дитиною трьох років.

21 травня 2025 року представник відповідача адвокат Фльорків О.В. подав через підсистему «Електронний суд» клопотання про зупинення провадження у цій справі, яке обґрунтовував тим, що згідно з п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони у складі Збройних Сил України або інших військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Зазначав, що матеріалами справи, а саме довідкою в/ч НОМЕР_1 від 03 березня 2025 року №470, військовим квитком серія НОМЕР_2 підтверджено, що відповідач перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , обіймає посаду майстер І відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів взводу безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_1 , та з 29 грудня 2024 року по теперішній час бере участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави в зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Харківська область, Вовчанська міська ТГр. Обставина перебування відповідача на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 підтверджується також довідкою військової частини НОМЕР_1 № 2544 від 16 травня 2025 року.

Вивчивши доводи клопотання, колегія суддів вважає, що подане клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина. І саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України. Право на судовий захист передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя. Відсутність такої можливості обмежує це право. А за змістом ч. 2 ст. 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежене навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану (рішення Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року № 8-рп/2002).

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ у справі «Красношапка проти України»).

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зупинення провадження у справі - це врегульована законом і оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії. Тобто, інститут зупинення судового провадження застосовується не просто у зв`язку із виникненням підстав, передбачених процесуальним законом, а обумовлюється наявністю обставин, які створюють об`єктивні перешкоди для здійснення судового розгляду.

Отже, обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду, викликаний наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи в стані невизначеності, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

Вимога щодо дотримання розумного строку розгляду справи спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту, а відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

Таке узгоджується із правовою позицією висловленою у постанові Верховного Суду України 07 жовтня 2015 року у справі №6-1367цс15.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Указом Президента України №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 24 лютого 2022 року було введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який Указами Президента України було неодноразово продовжено та який діє по даний час.

Згідно із Законом України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.

Статтею 3 цього Закону визначено, що громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Початок, призупинення і закінчення проходження військової служби визначено ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Наведене правове регулювання дозволяє дійти висновку, що норма п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України може бути застосована судами при вирішенні питання про зупинення провадження у справі лише у разі перебування фізичної особи, яка є стороною чи третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, до припинення перебування такої фізичної особи у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2023 року у справі № 380/7845/21.

Також зазначена правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду про зупинення провадження від 14 грудня 2022 року у справі № 757/5240/16-ц, від 29 серпня 2022 року у справі № 461/5209/19, від 29 серпня 2022 року у справі №461/5209/19 та у вказаних справах Верховний Суд зупиняв провадження, оскільки сторонами були надані докази перебування у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан.

З довідки Військової частини НОМЕР_1 № 2544 від 16 травня 2025 року, доданої до клопотання про зупинення провадження, вбачається, що солдат ОСОБА_1 з 29 грудня 2024 року по теперішній час перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 .

До клопотання про зупинення провадження в справі, яке подане відповідачем, будь-яких доказів перебування в зоні бойових дій відповідача не долучено.

Отже, в матеріалах справи відсутні докази, що відповідач перебуває у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка виконує бойові завдання у зоні бойових дій та бере безпосередню участь у бойових діях або у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, перебуваючи безпосередньо на лінії бойового зіткнення з противником, а довідки від в/ч НОМЕР_1 № 2544 від 16 травня 2025 року недостатньо для зупинення провадження у справі, з підстав пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України.

Відповідач не надав доказів щодо неможливості розгляду справи без його участі, а безпідставне зупинення провадження у справі, з урахуванням предмета позову, який спрямований на захист інтересів дружини, а також порядку розгляду зазначеної категорії справ у суді апеляційної інстанції (без повідомлення учасників справи), призведе до збільшення тривалості строків судового провадження.

Окрім того, ОСОБА_1 уклав договір про надання правової допомоги в даній справі з адвокатом Фльорків О.В., який представляв його інтереси в суді першої інстанції, подавав в інтересах відповідача заяви та клопотання, не просив зупинити провадження у справі з цих же підстав під час розгляду справи судом першої інстанції, а також подав апеляційну скаргу, надав суду додаткові докази, клопотання, а тому відповідач не обмежений у праві приймати участь у розгляді справи через свого представника.

Також судом враховується чутлива категорія справи - стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Справи цієї категорії спрямовані насамперед на захист інтересів дружини, яка не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною.

Колегія суддів враховує, що підстави для зупинення провадження у справі відсутні, зібрані у справі докази та подані сторонами заяви цілком достатні для того, щоб встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, та переглянути справу за наявними в ній і додатково поданими відповідачем через свого представника до апеляційної скарги доказами, а тому в задоволенні клопотання про зупинення провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 251, 268, ч. 2 ст. 381 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , поданого його представником адвокатом Фльорків Олександром Володимировичем, про зупинення провадження у даній цивільній справі відмовити.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова