Справа № 521/6209/25
Провадження №2/521/4156/25
Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Мурзенко М.В.,
при секретарі Корнієнко Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Хаджибейського районного суду м.Одеси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Одеській двір» до ОСОБА_1 про стягнення внесків,
До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся з позовом представник Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Одеській двір» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати внесків на утримання будинку у розмірі 58 302 грн. 34 коп. за період з 01.01.2021 р. по 28.02.2025 року, інфляційних втрат в сумі 7 596 грн. 27 коп., 3% річних 1994 грн. 49 коп., судових витрат по сплаті судового збору в сумі 3028 грн. 00 коп., витратна професійну правничу допомогу в сумі 40 000 грн. 00 коп., витрат на копіювання документів в сумі 1455 грн. 00 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є власником квартири за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 47,6 кв.м., в будинку створено Об?єднання співвласників багатоквартирного будинку «Одеській двір» 07.12.2018 р.
Загальними зборами ОСББ «Одеській двір» від 23 грудня 2018 року затверджено розмір внесків на утримання будинку та прибудинкової території в щомісячному розмірі 6 грн. 50 коп. за 1 кв.м. загальної площі + 25 грн. 00 коп. щомісячно для квартир з 2 по останній поверхи за електроенергію на роботу ліфтів; вивіз ТВП 17грн. 11 коп з 1 особи; утримання (обслуговування) котельної 7 грн. 20 коп. за 1 кв.м. опалювальної площі; опалення 30 грн./кв.м. опалювальної площі квартири, не обладнаної приладом обліку теплової енергії, 1440 грн. за 1 ГКал для квартир, обладнаних приладом обліку.
Позивач стверджує, що відповідач не виконує свої зобов`язання щодо сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території належним чином, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, за період з 01.01.2021 року, яка станом на 28 лютого 2025 року складає 58 302 грн. 34 коп., та яку просить стягнути позивач.
Також позивач просить стягнути інфляційні втрати та 3 % річних на суму заборгованості відповідно до ст. 625 ЦК України, а саме інфляційних втрат в сумі 7 596 грн. 27 коп., 3% річних 1994 грн. 49 коп.
Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 23.04.2025 року по справі було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.
Згідно Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» від 26 лютого 2025 року № 4273-IX назву Малиновського районного суду міста Одеси змінено на Хаджибейський районний суд міста Одеси.
Ухвалою Хаджибейського районного суду м.Одеси від 22 травня 2025 року заяву представника позивача про зміну підстав позову залишено без руху.
В судове засідання представник позивача не з`явився, представниця позивача надіслала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якій також зазначила про підтримку позовних вимог, відсутність заперечень проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.
За таких обставин суд, зі згоди представника позивача, ухвалює заочне рішення, згідно до ст.280 ЦПК України.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості, підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що відповідачу на праві приватної власності належить квартира за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 47,6 кв.м., житловою площею 14,6 кв.м., що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно т Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 17.03.2025 р. (а.с. 12). З вказаної інформації вбачається, що право власності на вказану квартиру зареєстровано за відповідачем 09.12.2024 р., квартиру передано відповідачу за актом приймання передачі від ТОВ «Едельвейс ПЛЕС» 26 грудня 2020 року.
З копії технічного паспорту на квартиру вбачається, що вона розташована на 11 поверсі (а.с. 18-22).
Також судом встановлено, що 07.12.2018 року за адресою АДРЕСА_2 було створено ОСББ «Одеській двір», що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 27).
З виписки з протоколу № 2 загальних зборів ОСББ «Одеській двір від 23 грудня 2018 року (а.с. 25-26) вбачається, що вказаними загальними зборами ОСББ «Одеській двір» прийнято рішення про прийняття на баланс (в управління) житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 , визначено розмір внесків:
-на утримання будинку та прибудинкової території в щомісячному розмірі 6 грн. 50 коп. за 1 кв.м. загальної площі;
-за електроенергію на роботу ліфтів 25 грн. 00 коп. щомісячно для квартир з 2 по останній поверхи;
-за вивіз ТВП 17грн. 11 коп з 1 особи;
-на утримання (обслуговування) котельної 7 грн. 20 коп. за 1 кв.м. опалювальної площі;
-на оплату опалення 30 грн./кв.м. опалювальної площі квартири, не обладнаної приладом обліку теплової енергії, 1440 грн. за 1 ГКал для квартир, обладнаних приладом обліку.
Між ОСББ «Одеській двір» та надавачами житлово-комунальних послуг було укладено відповідні договори про надання житлово-комунальних послуг:
-з ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» про постачання електричної енергії № 02-604730-УП від 04.09.2019 р. (а.с. 37-38);
-з ТОВ «СОЮЗ» про вивезення твердих побутових відходів № 544ожм96 від 08 квітня 2019 р. (а.с. 39-41);
-з ПАТ «Одесагаз» про надання послуг розподілу природного газу від 07.10.2019 р. (а.с. 42);
-з НАК «Нафтогаз» про постачання природного газу № 20/21-3218-ТЕ-23 від 22.10.2020 р., переукладався щорічно (а.с. 43-55).
Відповідно до ст.13 Закону України «Про Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду.
Згідно ст.17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання зокрема утворювати органи управління, визначати умови та розмір плати за їхню діяльність; приймати рішення про надходження та витрати коштів об`єднання; виступати замовником робіт з капітального ремонту, реконструкції багатоквартирного будинку; встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів.
Виходячи з положень ст.15 Закону України «Про об?єднання співвласників багатоквартирного будинку», співвласник зобов?язаний в тому числі: забезпечувати збереження приміщень, брати участь у проведенні їх реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення; забезпечувати дотримання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин; не допускати порушення законних прав та інтересів інших співвласників; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі тощо.
Пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Відповідно до ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Статтями 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання своєчасно та належної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством або умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком - оплата житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами відповідно до законодавства, у строки, встановлені договорами.
Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Згідно ч. 1 ст. 10 даного Закону, ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування.
Таким чином, проаналізувавши зазначені норми закону, суд доходить до висновку, що відповідачка, як споживач житлово-комунальних послуг, якщо вона фактично ними користується, зобов`язана за них сплатити.
Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує, а ст. 322 ЦК України наголошує на тому, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідач, будучи власником майна, зобов`язана його утримувати.
Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.
У силу ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Як встановлює ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора - вимагати сплату грошей за надані послуги.
З виписки по особовому рахунку відповідача за період з 01.01.2021 р. по 28.02.2025 р. вбачається, що відповідачем не сплачувались відповідні внески, заборгованість за ними за вказаний період складає 58 302 грн. 34 коп.. Суд зауважує, що розрахунок заборгованості зроблено з урахуванням площі квартири, розмір нарахованих внесків відповідає визначеному в рішенні загальних зборів ОСББ «Одеській двір» від 23 грудня 2018 року, розрахунок вчинено за період після передання квартири відповідачу за актом приймання- передачі.
Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
За ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за внесками в сумі 58 302 грн. 34 коп.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи щомісячний обов`язок відповідача сплачувати відповідні внески на користь позивача, та його систематичне невиконання протягом періоду з 01.01.2021 р. по 28.02.2025 р. суд погоджується з позицією позивача про необхідність стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та трьох відсотків річних в заявленій до стягнення сумі, а саме інфляційних втрат в сумі 7 596 грн. 27 коп., 3% річних 1994 грн. 49 коп. згідно наданого стороною позивача розрахунку (а.с. 57).
Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем згідно платіжної інструкції № 1104 від 19.03.2025 року було сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн. відповідно до Закону України «Про судовий збір» (а.с. 10а)
Враховуючи задоволення позовних вимог, суд доходить висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Одеській двір» судового збору в розмірі 3028,00 грн.
Також представником позивача було заявлено до стягнення витрати на професійну правничу допомогу по справі в сумі 40 000 грн., на підтвердження яких суду надано копію договору про надання правничої допомоги від 03 березня 2025 року (а.с. 63-64), акту приймання-передачі виконаної роботи до вказаного договору від 17 березня 2025 року, з якого вбачається, що за вказаним договором АБ «Бороган» було надано послуги з надання усної консультації, формування правничої позиції, вивчення документів, підготовки позовної заяви про стягнення заборгованості.
Так, відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Таким чином, законом передбачені такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Водночас обов`язок доведення неспівмірності витрат покладено на сторону, яка заявляє відповідне клопотання про зменшення їх розміру.
Суд зауважує, що судові витрати на професійну правничу допомогу мають бути співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову.
У розумінні приписів частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони у разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Водночас у частинах третій, четвертій, дев`ятій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.
У постановах від 19 лютого 2022 року у справі № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Отже, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.
Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.
Оцінюючи заявлену до стягнення суму судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 40 000 грн. на відповідність критерію обґрунтованості та пропорційності таких витрат до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, суд доходить висновку про заявлена до стягнення сума вочевидь вказаному критерію не відповідає, оскільки фактично складає більше 50 % ціни позову, з відомостей, що містяться на сайті «Судова влада» вбачається, що подання такого позову є типовим (в період з 14 по 16 квітня 2025 року до Хаджибейського районного суду м.Одеси подано чотири таких позови справи № 521/6015/25, № 521/6209/25, 521/6211/25, 521/6214/25), у зв`язку із чим суд вважає за необхідне присудити на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу частково, а саме в сумі 4 000 грн.
Також позивачем було заявлено до стягнення судові витрати на копіювання документів в сумі 1455 грн. 00 коп.
Суд доходить висновку про відмову у їх стягненні, оскільки витрати на копіювання документів не є витратами, пов`язаними із розглядом справи в розумінні ст. 133 ЦПК України.
Так, відповідно до п. 4) ст. 3 ст. 133 ЦПК України, до судових витрат, пов`язаних із розглядом справи належать витрати, пов`язані із вчиненням пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Зі змісту вказаної норми закону вбачається, що до вказаних витрат можуть бути віднесені витрати, понесені стороною після відкриття провадження у справі у зв`язку із необхідністю вчинення інших процесуальних дій після відкриття провадження у справі, а не при підготовці позовної заяви для подання її до суду.
Керуючись ст.ст. ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 133, 141, 258-259, 268, 280-285 ЦПК України, суд
Позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Одеській двір» до ОСОБА_1 про стягнення внесків задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивачем рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду в загальному порядку в тридцятиденний строк.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному апеляційному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно-процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складений 29 липня 2025 року.