РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/568/25

Провадження № 2/293/388/2025

15 липня 2025 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Збаражського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Крисюк О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Високівської сільської ради Житомирського району Житомирської області про скасування заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

І. СУТЬ СПРАВИ

16.05.2025 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) звернулась до суду із позовом, за змістом якого просить скасувати заборону відчуження об`єктів нерухомого майна, належного ОСОБА_2 (архівного запису), архівна дата - 16.01.2001 року, дата виникнення заборони - 01.01.1988 року, номер реєстру 25; архівна дата - 16.01.2001 року, дата виникнення заборони - 01.01.1990 року, номер реєстру 9, за повідомленням колгоспу 1 Травня (село Високе); підстава обтяження: не вказано повідомлення б/н; об`єкт обтяження: не визначено майно.

В обгрунтування позову позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 , після смерті якого залишилося спадкове майно, зокрема земельні ділянки: площею 0,74 га кадастровий номер :15:000:0086, площею 1,05 га кадастровий номер :15:000:0085 та площею 0,51 га кадастровий номер :08:000:0048. За життя чоловік складав заповіт, у якому заповідав їй все своє майно. Позивач вказує, що прийняла спадщину після смерті чоловіка, однак, отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно не має можливості, оскільки Черняхівською державною нотаріальною конторою Житомирської області було накладено заборону на майно ОСОБА_2 . Підстава обтяження не вказана, об`єкт обтяження також не визначено.

Наявність вищевказаного обтяження-заборони унеможливлює реалізацію прав позивача щодо володіння, користування та розпорядження майном, яке належить їй як спадкоємиці, та щодо непорушності права власності і створює обмеження у його здійсненні.

ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 16.05.2025 справа №293/568/25 передана на розгляд судді Збаражському О.М.

21.05.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановив проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судове засідання призначив о 10 год. 00 хв. 01.07.2025.

Ухвалою від 01.07.2025, занесеною до протоколу судового засідання, розгляд справи відкладено на 15.07.2025.

15.07.2025 сторони в судове засідання не прибули, про розгляд справи повідомлялись встановленим порядком. Згідно поданої заяви від 02.07.2025 позивач ОСОБА_1 просила розглядати справу без її участі, позов підтримала, просила його задовольнити.

Високівська сільська рада Житомирського району Житомирської області свого представника в судове засідання не направила, згідно заяви від 02.07.2025 просила розглянути справу без їх участі, позовні вимоги визнали в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки явка відповідача судом не визнавалась обов`язковою, участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

15.07.2025 в судовому засіданні складено вступну та резолютивну частини рішення.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ

Суд встановив, що ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №052355 від 28.10.2004 набув у власність земельні ділянки площею 0,74 га, кадастровий номер :15:000:0086, площею 1,05 га, кадастровий номер :15:000:0085 та площею 0,51 га, кадастровий номер :08:000:0048.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Верхів Острозького району Рівненської області ОСОБА_2 помер у віці 53 роки, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 18.05.2020.

Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла його дружина ОСОБА_1 у порядку спадкування за заповітом, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 77570410 від 05.07.2024 року, листом приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Котенко І.М. від 28.11.2024, заповітом ОСОБА_2 посвідченого 04.05.2020 року секретарем Верхівської сільської ради Острозького району Рівненської області, а також свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 (а.с. 8, 9, 10,11,17).

Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, яке залишилося після смерті чоловіка позивачу ОСОБА_1 відмовлено, що підтверджується листом приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Котенко І.М. № 323/51/2024 від 28.11.2024 року.

У вказаному вище листі приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Котенко І.М. зазначається, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, номер довідки: 399042408, сформованої, нотаріусом 14.10.2024 року, на ім`я ОСОБА_2 , Черняхівською державною нотаріальною конторою Житомирської області накладено заборони, зокрема, архівна дата - 16.01.2001 року, дата виникнення заборони - 01.01.1988 року, номер реєстру 25; архівна дата - 16.01.2001 року, дата виникнення заборони - 01.01.1990 року, номер реєстру 9; підстава обтяження: не вказано, повідомлення б/н; об`єкт обтяження: не визначено майно (а.с.17).

Як вбачається із листа Черняхівської державної нотаріальної контори №915/02-32 від 05.12.2024 року, згідно реєстру для реєстрації заборон на будинки та алфавітної книги для реєстру заборон за 1988 рік наявний запис за реєстровим № 25 від 11.06.1988 року за повідомленням колгоспу 1 Травня (село Високе) на ім`я ОСОБА_2 та згідно реєстру для реєстрації заборон на будинки та алфавітної книги для реєстру заборон за 1990 рік наявний запис за реєстром №9 від 23.02.1990 року за повідомленням колгоспу 1-мая (село Високе) на ім`я ОСОБА_2 . Для зняття заборони необхідно надати повідомлення від правонаступника колгоспу 1-Травня або рішення суду (а.с.18).

Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджується, що Колективне сільськогосподарське підприємство ім. 1 Травня (Житомирська обл., Черняхівський р-н, с.Високе, ідентифікаційний код 03746881) згідно рішення Черняхівської районної державної адміністрації від 09.03.2000 №54 перереєстроване у приватне сільськогосподарське підприємство з орендними відносинами «Високе». Приватне сільськогосподарське підприємство з орендними відносинами «Високе», ідентифікаційний код - 03746881; правовий статус суб`єкта юридична особа; 12341, Житомирська область, Черняхівський район, с.Високе, вул. Центральна, з ЄДРПОУ вилучено. Дата державної реєстрації припинення - 28.11.2008, № запису 4000431 (а.с.19).

Таким чином, надати повідомлення від правонаступника колгоспу 1 Травня зняття заборони неможливо.

Згідно інформації з Єдиного реєстру боржників сформованого 24.04.2025 року вбачається, що виконавчі провадження щодо ОСОБА_2 відсутні (а.с.21).

ІV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ, МОТИВИ та ОЦІНКА СУДУ.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо нього будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно з ч. 1-3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантовано ст.124 Конституції України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV.

За визначеннями, наведеними у пунктах 1, 5 частини першої статті 2 цього Закону: державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших осіб, яких законом уповноважено накладати відповідну заборону (обмеження), або такі, що виникли з правочину.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають, обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості: зокрема, заборона відчуження та/або користування; арешт; іпотека; вимога нотаріального посвідчення договору, предметом якого є нерухоме майно, встановлена власником такого майна; податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості; інші обтяження відповідно до закону.

При цьому необхідно зазначити, що обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до Закону, виникають, змінюються та припиняються з моменту такої реєстрації (ч. 2 ст. 3 вказаного Закону). Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації (ч.3 ст. 3 вказаного Закону). З цього слідує, що обтяження, які підлягають державній реєстрації, вважаються припиненими з моменту державної реєстрації їх припинення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Законом до обтяжень віднесені: зокрема, заборона відчуження, арешт нерухомого майна, іпотека, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, а також інші обтяження.

Наявні обтяження за умови відсутності у самого обтяжувача будь-яких претензій майнового характеру до власника майна порушує право власності позивачки, оскільки вона наразі обмежена у можливості реалізації своїх прав, у зв`язку із чим таке порушене право підлягає судовому захисту.

Суд враховує, що з часу внесення заборони в Єдиний реєстр пройшов тривалий час, за життя ОСОБА_2 від Колективного сільськогосподарського підприємства ім.1 Травня чи від Приватного сільськогосподарського підприємства з орендними відносинами «Високе» не було вимог чи претензії про погашення боргу або виконання іншого зобов`язання. Виконавчі провадження щодо ОСОБА_2 відсутні.

Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи визнання позову відповідачем, наявність заборони на майно позивача, як спадкоємця за заповітом після смерті ОСОБА_2 , неможливість скасування заборони в позасудовому порядку, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту її права шляхом скасування такої заборони відчуження з нерухомого майна, а відтак і про задоволення позову.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України. Враховуючи, що спір виник не з протиправних дій відповідача, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 89, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати заборону відчуження об`єктів нерухомого майна, належного ОСОБА_2 (архівного запису), архівна дата - 16.01.2001 року, дата виникнення заборони - 01.01.1988 року, номер реєстру 25; архівна дата - 16.01.2001 року, дата виникнення заборони - 01.01.1990 року, номер реєстру 9, за повідомленням колгоспу 1 Травня (село Високе); підстава обтяження: не вказано, повідомлення б/н; об`єкт обтяження: не визначено майно.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

адреса проживання:

АДРЕСА_1

Відповідач:

Високівська сільська рада Житомирського району Житомирської області,

адреса місцезнаходження: 12341, Житомирська область, Житомирський район, с.Високе, вул. Чеська, 46

Повне рішення складено та підписано 22.07.2025.

Суддя Олег ЗБАРАЖСЬКИЙ