Справа № 146/1114/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2025 р. селище Томашпіль Вінницької області

Суддя Томашпільського районного суду Вінницької області Мороз І.С., отримавши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа- Служба у справах дітей Вапнярської селищної ради про позбавлення батьківських прав

В С Т А Н О В И В:

16 липня 2025 року до Томашпільського районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа- Служба у справах дітей Вапнярської селищної ради про позбавлення батьківських прав.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 16 липня 2025 року, головуючим суддею визначено Мороза І.С.

На виконання наведених положень, зазначена справа передана головуючому судді 16 липня 2025 року.

У відповідності до ст.186 ЦПК України, до відкриття провадження у справі суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст. 186 ЦПК, чи підсудна справа даному суду, чи немає інших підстав для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в цивільній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Відповідно до частини першої статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитись під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини від 28 листопада 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» («Brumarescu v. Romania»), пункт 61).

Юридична визначеність вимагає поваги до принципу res judicata, згідно з яким жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі; повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи (рішення Європейського суду з прав людини від 03 грудня 2003 року у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), пункт 52).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) вказано, що «предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу».

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасно зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)).

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 640/9380/19 (провадження № 61-6741св21), від 15 листопада 2021 року у справі № 428/9280/20 (провадження № 61-12194св21), від 21 грудня 2021 року у справі № 295/983/21 (провадження № 61-13906св21), від 19 січня 2022 року у справі № 766/4505/20 (провадження № 61-14440св21).

Отже, суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо в позовах, які розглядалися судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19) вказано, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом із тим не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні у ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Визначаючи підстави позову як елемент його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Подання нових доказів чи інше перефразування підстави позову не буде свідчити про пред`явлення іншого позову, у будь-якому випадку це буде тотожний позов (див. постанову Верховного Суду від 07 червня 2023 року у справі № 204/7727/19, провадження № 61-1251св23).

Як встановлено із Єдиного державного реєстру судових рішень, у вересня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Вапнярської селищної ради про позбавлення батьківських прав

Позов мотивувала тим, що з відповідачем ОСОБА_2 позивачка перебувала у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного проживання у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейні відносини з ОСОБА_2 не склалися у зв`язку з різними поглядами на життя. З моменту розірвання фактичних шлюбних відносин з 2019 року батько не піклується про доньку та не проявляє заінтересованості в її подальшій долі. Відповідно до судового наказу Томашпільського районного суду Вінницької області від 17 квітня 2023 року з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , однак з моменту призначення судом аліментів відповідач жодного разу їх не платив. Загальна сума заборгованості по аліментах станом на 26 серпня 2024 року складає 49 216 гривень. Наразі дитина зареєстрована та проживає з позивачкою, відповідач вихованням дитини не займається, не цікавиться станом її здоров`я, донька перебуває на повному утриманні матері. Покинувши сім`ю відповідач поїхав за кордон. З часу виїзду і до тепер перебуває там, до малолітньої доньки не приїздив та не телефонував, не виявляв до неї ніякого інтересу. Фактично обов`язки батька дитини виконує теперішній чоловік позивачки ОСОБА_5 . У зв`язку з вказаними обставинами позивачка звернулася до органу опіки та піклування Вапнярської селищної ради з метою отримання висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітньої доньки ОСОБА_2 . Таки чином з огляду на те, що відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками по вихованню доньки, самоусунувшись від виконання батьківських обов`язків, протягом тривалого часу не проживає разом з нею, не спілкується, не проявляє належної турботи та уваги, не бере участі у вихованні та утриманні, не цікавиться її життям, не піклується про здоров`я дитини та її фізичним, духовним та моральним розвитком, позивачка просила суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочним рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 13 листопада 2024 року у справі 146/1448/24 в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 23 січня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Заочне рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 13 листопада 2024 року змінено, доповнивши його резолютивну частину абзацами такого змісту:

Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Покладено на Службу у справах дітей Вапнярської селищної ради Тульчинського району Вінницької області контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків щодо малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині заочне рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 13 листопада 2024 року залишено без змін.

У цивільній справі № 146/1114/25 позивачкою ОСОБА_1 заявлено позовні вимоги до відповідача ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Вапнярської селищної ради про позбавлення батьківських прав відносно дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із зазначення обставин, які є аналогічними обставинам у справі № 146/1448/24, навіть не доповнено відомостями про те, як після розгляду справи № 146/1448/24 відповідач виконує свої батьківські обов`язки, зазначено про наявність заборгованості по аліментам станом на 01.02.2025.

Тобто, позивачкою ОСОБА_1 підстави позову доповнено новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин, що не є зміною підстави позову.

Таким чином, судом встановлено, що між сторонами набрало законної сили рішення з приводу спору між тими самими сторонами (позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 ), про той самий предмет (позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 ) і з тих самих підстав (злісне ухилення від виконання батьківських обов`язків), а отже вимоги викладені у позовній заяві ОСОБА_1 у даній справі, є тотожними із вимогами у справі № 146/1448/24, при цьому наявність нових доказів невиконання відповідачем батьківських обов`язків, які позивачка надає в рамках цієї справи, не свідчить про заявлення позивачем вимог з інших підстав.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна протии України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 186 ЦПК України про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу.

Згідно ч 3 ст.186 ЦПК України до ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали. Копія позовної заяви залишається в суді.

Відповідно ч.4 ст.186 ЦПК України ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі може бути оскаржено. У разі скасування цієї ухвали позовна заява вважається поданою в день первісного звернення до суду.

Враховуючи наведене, у відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа- Служба у справах дітей Вапнярської селищної ради про позбавлення батьківських прав слід відмовити на підставі п.3 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 186, 258, 260 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа- Служба у справах дітей Вапнярської селищної ради про позбавлення батьківських прав.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: І. С. Мороз