Справа №751/1289/25
Провадження №2/751/832/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2025 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Деркача О. Г.

при секретарі Курач В.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними в справі матеріалами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини,

В С Т А Н О В И В:

05.02.2025 року ОСОБА_1 звернулась до Новозаводського районного суду міста Чернігова з позовною заявою до ОСОБА_2 про про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5000,00 грн доходу відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття та стягнення аліментів на своє утримання у розмірі 3000,00 грн доходу відповідача, щомісячно з дня подачі позову і до досягнення дитиною трирічного віку.

Позовні вимоги мотивує тим, що з 09.07.2022 року з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що відповідач фактично протягом тривалого часу з ними не проживає і добровільно матеріальної допомоги не надає, іноді надає кошти, які необхідно довго випрошувати. Посилається, що на даний час не працює, отримує лише державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку в сумі 860 грн. Будь яких інших доходів не має. Вказує, що відповідач є військовослужбовцем, має стабільний дохід, інших осіб на утриманні не має, а тому у відповідності до ст.ст. 84, 180-184 СК України, просить, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки та на її утримання.

Ухвалою суду від 22.04.2025 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

14.05.2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій просить позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів на утримання доньки в розмір 5000,00 грн. задовольнити, в частині стягнення аліментів на утримання дружини в розмірі 3000,00 грн відмовити, звільнити від сплати судового збору. Свої заперечення обґрунтовує тим, що на сьогоднішній час у зв`язку із отриманим поранення під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом Вітчизни та стримуванням збройної агресії російської федерації проти України, його було звільнено із Збройних Сил України, встановлена друга група інвалідності, призначена пенсія. На сьогоднішній день проходить реабілітацію та лікування. Звертає увагу, що дійсно інших дітей окрім доньки ОСОБА_4 не має, але водночас на його утриманні перебуває його мати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є пенсіонером та отримує мінімальну пенсію в розмірі 4 159,37 грн, якої ледве вистачає на проживання та сплату комунальних послуг, не кажучи вже про необхідність придбання необхідних ліків та проходження лікування.

19.05.2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій остання зазначає, що відповідач у відзиві на позовну заяву не надав жодних доказів на підтвердження перебування ОСОБА_5 на його утриманні, а також доказів потреби такого утримання. Вказує, відповідач не зазначив, що ОСОБА_5 має ще одного повнолітнього сина ОСОБА_6 , який є братом відповідача по лінії матері, працює та теж в силу ст.202 СК України має обов`язок утримувати свою матір, за умови її непрацездатності і перебування матеріальної допомоги. Звертає увагу, що аналіз довідки про доходи матері відповідача та довідки про її доходи, свідчить про те, що розмір пенсії яку отримує ОСОБА_5 майже у п`ять разів перевищує розмір щомісячної допомоги, що виплачує їй держава. Одночасно, щомісячний розмір пенсії по інвалідності відповідача складає 21 881,94 грн, що в двадцять п`ять разів перевищує розмір її щомісячного доходу та свідчить про можливість відповідача надавати їй матеріальну допомогу (сплачувати аліменти) до досягнення дитиною трьох років у заявленому нею розмірі.

Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно розцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.07.2022 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), зареєстровано шлюбі, актовий запис №759. (а.с.2)

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 25.10.2023 року, батьками неповнолітньої - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.3)

Позивач ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади №2025/001518787. (а.с.4)

Як зазначено в позові та не заперечується відповідачем, неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за місцем реєстрації і проживання матері ОСОБА_1 .

Згідно Довідки №22-21/311 від 16.05.2025 року ОСОБА_1 отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-ї дитини, яка за період з листопада 2024 року по квітень 2025 року складає 5160,00 грн.

ОСОБА_2 має другу групу інвалідності (посвідчення серії НОМЕР_2 від 18.02.2025 року), та отримує пенсію у розмірі 21 881,94 грн, що підтверджується довідкою про перерахунок пенсії Пенсійна справа № - Міноборони.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема, статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини встановлена ст. 141 СК України, відповідно до частин першої та другої якої мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У цій статті закріплюється одна з характерних ознак батьківських прав та обов`язків - їх належність однаковою мірою обом батькам. Концепція рівності ґрунтується на одному з основних принципів сімейного права України - принципі рівності чоловіка та жінки.

Керуючись ст. 7 Сімейного кодексу України відповідно до якого - регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За умов ч.ч. 1, 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

На час розгляду справи домовленості між позивачем та відповідачем з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже, аліменти підлягають стягненню в судовому порядку в силу ст. 181 Сімейного Кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

За приписами статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Крім того, статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Згідно із ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Таким чином, позивачка має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьох років.

Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 4) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 5) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, виходячи з того, що дитина проживає разом із позивачем, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок позивача полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, враховуючи визнання відповідачем позову в частині стягнення аліментів на утримання доньки у розмірі заявленому в позові, вік дитини, беручи до уваги обов`язок батьків щодо матеріального утримання дитини, виходячи з засад справедливості, добросовісності, розумності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. З відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5000,00 грн щомісячно, у твердій грошовій сумі, починаючи з 05.02.2025 року, в силу ст. 191 Сімейного Кодексу України, і до досягнення дитиною повноліття.

При визначені розміру аліментів на утримання матері суд враховує, що дитина проживає із матір`ю, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, відповідачу встановлена друга група інвалідності, як наслідок отриманого поранення під час виконання бойового завдання під час захисту Батьківщини, потребує реабілітації, що підтверджується витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №163/25/107/В, має матір пенсійного віку, відсутність інших дітей, можливість відповідача надавати позивачу матеріальну допомогу (сплачувати аліменти), тому керуючись статтями 79, 80 Сімейного кодексу України, вважає за можливе позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання матері задовольнити частково, стягнувши з відповідача аліменти на утримання останньої у розмірі 1200,00 грн. щомісячно, у твердій грошовій сумі, починаючи з 05.02.2025 року до досягнення дитиною трирічного віку.

Суд визнає необхідним застосувати п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи, що сторони звільненні від сплати судового збору: позивач відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»; відповідач відповідно до положень п.9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76 - 81, 141, 223, 247, 280 - 282, 354, 430 ЦПК України, ст.ст. 79, 80, 180-184, 191 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5000,00 грн щомісячно, у твердій грошовій сумі, починаючи з 05.02.2025 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , аліменти на її утримання в розмірі 1200,00 грн щомісячно, у твердій грошовій сумі, починаючи з 05.02.2025 року до досягнення дитиною трирічного віку.

Допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 (адреса місце реєстрації: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , (адреса місце реєстрації: АДРЕСА_3 ).

Повний текст рішення суду виготовлений 21.07.2025 року.

Головуючий - суддя О. Г. Деркач