РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/8460/23

Пров. №2/766/5867/25

18.07.2025

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Черниш О.Л.

за участю секретаря судових засідань Попкової К.І.

позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки - адвоката Петряєва В.В., третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Херсонського міського суду Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чорнобаївської сільської військової адміністрації Херсонського району Херсонської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, - ОСОБА_2 ), -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є донькою ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, у зв`язку з чим позивачка звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а саме: житлового будинку АДРЕСА_1 . Нотаріусом відкрито спадкову справу № 71133850, згідно матеріалів якої спадкоємцями, які фактично прийняли спадщину, є дочки померлого - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Разом з цим, ОСОБА_4 не бажає приймати у спадщину вказаний будинок та не заперечує проти того, щоб позивачка прийняла спадщину одноособово. За життя спадкодавця, він не встиг здійснити первісну реєстрацію права власності на будинок, оскільки станом на 30.10.2021 (день смерті) його право власності на будинок підтверджувалося записом у погосподарській книзі сільської ради. Відповідно до Довідки №901 від 14.09.2023, виданої Чорнобаївською сільською військовою адміністрацією, ОСОБА_3 в період з 1981 року по 2023 рік був зареєстрований у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , як голова домогосподарства за особовими рахунками № НОМЕР_1 2021-2025 років; 753 2016- 2020 років: 3098 2011-2015 років; 2167 2006-2010 років; 2804 1992-1995 років; 2338 1986-1990 років; НОМЕР_9 1983-1985років та був землекористувачем земельної ділянки розміром 0,11 га. Вказану обставину позивачка також підтверджує копією Договору №218317 від 25.09.2013 з ПАТ "Херсонгаз", копією Договору від 01.04.1989 року, копією робочого проекту від вересня 1984 року, копією Договору № 1553 від 25.11.1998, копією Типового заказу - договору №35 від 15.02.1983, копією будинкової книги з додатком. Таким чином, позивачка вважає, що ОСОБА_3 , мав право на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Стадник І.В. відмовлено позивачці у видачі Свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки відсутні документи, що підтверджують право власності на вищевказане майно, інвентарна справа на цей об`єкт нерухомості в архівах БТІ відсутня, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня інформація щодо цього об`єкту нерухомості. Позивачка не може отримати зараз правовстановлюючий документ у позасудовому порядку, оскільки власник будинку помер, тому й успадкувати будинок без належних правовстановлюючих документів позивачка позбавлена можливості. Посилаючись на норми законодавства, позивачка вважає, що ОСОБА_3 за життя набув, але не зареєстрував своє право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , а позивачка успадкувала зазначене майно після його смерті за законом. Просила визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок за вищевказаною адресою.

Ухвалою суду від 18.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 26.02.2024 справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивачка у судовому підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позові, просила суд їх задовольнити повним обсягом.

Представник позивачки у судовому засіданні підтримав позов із підстав, викладених у ньому.

Третя особа у судовому засіданні вважала позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Також пояснила, що вона фактично не приймала спадщину після смерті батька, оскільки з 2008 року разом із своїм чоловіком проживає у АДРЕСА_2 , на момент смерті батька, вона разом з ним не проживала, а тому не може вважатися такою, що фактично прийняла спадщину, оскільки тільки була зареєстрованою у будинку батька. Визнає право своєї сестри на прийняття спадщини тільки нею однією.

Представник відповідача - Чорнобаївської сільської військової адміністрації Херсонського району Херсонської області направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заперечень проти позову не має, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є донькою ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , виданим міськвідділом РАЦС м. Херсона.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 , виданим виконавчим комітетом Чорнобаївської сільської ради Херсонського району Херсонської області, актовий запис № 160.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з довідкою від 23.08.2025 № 620/01-16, виданою приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Стадник Інною Володимирівною, нотаріусом заведено спадкову справу до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 за номером 225/2023. Згідно матеріалів спадкової справи спадкоємцями, які фактично прийняли спадщину, є дочки померлого: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Факт «фактичного» прийняття спадщини третьою особою у судовому засіданні не підтвердився. ОСОБА_2 , яка зазначена у вищевказаній довідці нотаріуса як особа, яка фактично прийняла спадщину, у судовому засіданні підтвердила, що з 2008 року із спадкодавцем не проживала, мала постійне місце проживання із своєю сім`єю в іншому місті, не заперечувала факт фактичного прийняття спадщини лише її сестрою - ОСОБА_1 . Реєстрація особи у житлі не є тотожним факту її проживання у цьому житлі, що в даному випадку має місце.

Разом з цим, листом від 28.09.2023 № 722/02-14 приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Стадник Інна Володимирівна повідомила ОСОБА_1 про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на спадкове майно, зазначивши, що інвентарна справа на цей об`єкт нерухомості в архівах КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» відсутня. Заявнику рекомендовано звернутися до суду із позовом про визнання права власності у встановленому законом порядку.

Ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» передбачено, що речові права на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають, змінюються та припиняються з моменту такої реєстрації.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 3 цього ж Закону, будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.

Таким чином, нині державна реєстрація права власності на нерухомість є обов`язковою умовою можливості особи, яка вважає себе його власником, здійснювати будь-які угоди щодо майна, включаючи можливість оформити спадщину.

Рішення суду про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна і буде вашим правовстановлюючим документом, на підставі якого проводиться реєстрація. Відповідно до п. 9 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», реєстрація прав власності проводиться на підставі судових рішень.

При зверненні до суду за захистом права на оформлення спадщини через відсутність правовстановлюючого документа для підтвердження того, існувало або було відсутнє право спадкодавця на майно, необхідно з`ясувати, коли і як виникло це право.

Відповідно до «Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР», затвердженої 31.01.1966 Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але не приєднані до них.

У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради.

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР реєстрацію будинків із обслуговуючими будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадили бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих рад депутатів трудящих. Об`єктами реєстрації були будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером на вулиці, провулку, площі. Реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу Української РСР, що належали місцевим радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належали громадянам на праві особистої власності. Інструкція втратила чинність згідно із наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56.

На виконання постанови КМУ від 27 лютого 1995 року № 150 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» були прийняті Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31/1056. Правила встановлювали порядок державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб. До об`єктів нерухомого майна, що підлягали державній реєстрації, відносяться: жилі будинки (домоволодіння), розташовані на земельній ділянці під окремим порядковим номером на вулиці, площі, провулку; нежилі будинки, дачі, садові будинки, гаражі, будівлі виробничого, господарського, соціально-побутового та іншого призначення, розташовані на окремих земельних ділянках; вбудовані в жилі будинки нежилі приміщення (як частини цього будинку); квартири в багатоквартирних будинках.

Відповідно до п. 4.1 зазначених Правил оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна проводилось із видачею свідоцтва про право власності: фізичним особам на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані об`єкти нерухомого майна; власникам спільних будівель, які на законних підставах здійснили перебудову, прибудову, внаслідок чого змінились належні їм частки; членам житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, товариства або об`єднання, які повністю внесли свої пайові внески та в інших випадках. Державні органи приватизації видавали свідоцтва наймачам квартир у державному житловому фонді, які приватизували їх відповідно до Закону України від 19 червня 1992 року № 2482-XII "Про приватизацію державного житлового фонду". Правила втратили чинність на підставі наказу Держархітектури від 9 червня 1998 року № 121.

На виконання постанови КМУ від 18 лютого 1998 року № 192 «Про заходи щодо створення системи реєстрації прав на нерухоме та рухоме майно» прийнято Інструкцію про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, яка затверджена наказом Держбуду України від 9 червня 1998 року № 121, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 26 червня 1998 року за № 399/2839.

Інструкція втратила чинність згідно з наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 15 лютого 2002 року № 36 у зв`язку з прийняттям Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за № 157/6445.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку. Держателем Державного реєстру прав є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав.

Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно встановлює, що до 1 січня 2012 року державна реєстрація права власності та права користування (сервітут) на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, права користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; права власності на об`єкти незавершеного будівництва, а також облік безхазяйного нерухомого майна, довірче управління нерухомим майном проводиться реєстраторами БТІ, створеними до набрання чинності Законом України від 11 лютого 2010 року «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно (пункти 1.1, 1.3).

Найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем.

Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла.

Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

Суди обґрунтовано задовольняють позови спадкоємців про визнання за ними права власності на житловий будинок при поданні документів щодо права користування або права власності на земельну ділянку, на якій розташовано житловий будинок, висновку БТІ або сертифікату відповідності, виписки з погосподарської книги сільської ради щодо належності будинку, а також наявних рішень про видачу спадкодавцю свідоцтва про право власності на будинок, яке він не отримав.

Тобто реєстрація будинків в сільській місцевості до січня 1966 року була відсутня. І лише у відповідності до «Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, які перебувають у власності юридичних та фізичних осіб», затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09.06.1998 № 121, власники повинні були здійснити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об`єкти нерухомості. Отже, майно, набуте у власність до 29.06.1998, можна вважати виниклим і набутим в установленому законом порядку.

Зазначене узгоджується із позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеною у листі 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

Відповідно до довідки № 901 від 14.09.2023, виданої Чорнобаївською сільською військовою адміністрацією, головою домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з погосподарським обліком, зареєстрований ОСОБА_3 . Рік забудови житлового будинку зазначено як 1980, розташований на земельній ділянці загальною площею 0,11 га. Також вказано, що за вказаною адресою в період з 1981 по 2023 рік проживали: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_6 , дружина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Підставою для зазначених у довідці відомостей вказано погосподарські книги № 10 з особовим рахунком № НОМЕР_1 (2021-2025 роки); № 9 з особовим рахунком № НОМЕР_4 (2016-2020 роки); № 37 з особовим рахунком № НОМЕР_5 (2011-2015 роки); № 26 з особовим рахунком № НОМЕР_6 (2006-2010 роки); № 27-1 з особовим рахунком № НОМЕР_7 (1992-1995 роки); № 27 з особовим рахунком № НОМЕР_8 (1986-1990 роки), № 19 з особовим рахунком № НОМЕР_9 (1983-1985 роки).

До позовної заяви долучено копії договорів про надання населенню послуг з газопостачання від 25.09.2013, про проектування газопостачання від 01.04.1989, робочий проектна електропостачання від вересня 1984, договір житлово-експлуатаційної організації від 25.11.1998, замовлення на виконання ремонтних робіт від 15.02.1983, в яких однією із сторін виступає ОСОБА_3 , що свідчить про те, що саме ОСОБА_3 здійснювалося обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане підтверджується і «домовой книгою» № 10, складеною за цією ж адресою.

Таким чином, право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 у спадкодавця - ОСОБА_3 , виникло у 1980 році та було ним набуто в установленому законом порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.76, 81, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, та ст.ст.16, 328, 344 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Чорнобаївської сільської військової адміністрації Херсонського району Херсонської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, - ОСОБА_2 ) - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. Л. Черниш