справа № 619/2385/25
провадження № 2/619/1200/25
Рішення

іменем України

22 липня 2025 року,

м. Дергачі,

Дергачівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Міщенко О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу № 619/2385/25,

ім`я (найменування) сторін:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

вимоги позивача: про стягнення заборгованості,

представник позивача: Балашов В.В.

представник відповідача: Вініцький М.В.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» 30.04.2025 у системі «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 , з урахуванням зменшених позовних вимог, заборгованість за кредитним договором №780743/4217179 від 26.10.2021 у розмірі 24163,91 грн та за кредитним договором та №1/4217179 від 26.10.2021у розмірі 31381,63 грн. У обґрунтування позову зазначено, що 26.10.2021 між Акціонерним товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ОСОБА_1 був укладений Договір про надання Банківських послуг 780743/4217179, за умовами якого, розмір кредитної лінії 15000,00 грн, строк 36 місяців, процентна ставка 34%, процентна ставка на несвоєчасно погашену (прострочену) заборгованість по кредитній лінії 68%, максимальний розмір Кредитного ліміту 50000,00 грн, орієнтована реальна процентна ставка за кредитною лінією 43,37% річних, орієнтовна загальна вартість кредитної лінії лінією 86515,03 грн. 29.08.2023 між АТ «КредіАгріколь Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» було укладено договір №4-2023 про відступлення прав вимог до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 780743/4217179 від 26.10.2021. У зв`язку невиконанням взятих на себе зобов`язань у відповідача утворилась загальна сума заборгованості за Договором № 780743/4217179 від 26.10.2021 року у розмірі 24163,91 грн. Крім того, 26.10.2021 між Акціонерним товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 1/4217179, відповідно до умов якого, кредитор надає позичальнику кредит в сумі 30000,00 грн строком на 12 місяців з 26.10.2021 до 25.10.2022 (включно), кредит надається позичальнику на споживчі потреби шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок позичальника № НОМЕР_1 , позичальник зобов`язаний сплачувати Банку: процентну винагороду щомісячно, в розмірі 15.00% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку Позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за Договором; комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) щомісячно, в розмірі 2.85% від суми кредиту. 29.08.2023 між АТ «КредіАгріколь Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ», укладено договір №4-2023 про відступлення прав вимог до боржника до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1/4217179 від 26.10.2021. У зв`язку невиконанням взятих на себе зобов`язань у відповідача утворилась загальна сума заборгованості за Договором № 1/4217179 від 26.10.2021 року у розмірі 31381,63 грн.

Представником відповідача адвокатом Вініцьким М.В. у системі «Електронний суд» надано до суду відзив, у якому просить застосувати строк позовної давності та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, відповідач не заперечує факту отримання банківської картки АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», однак зазначає, що не володіє інформацією щодо наявності на ній кредитного ліміту. Картка була отримана виключно з метою надходження платежів, однак відповідач жодного разу нею не користувався. Під час оформлення картки анкету-заяву заповнював працівник банку, який самостійно вписав бажаний кредитний ліміт у розмірі 50000 грн, пояснивши це необхідністю, що нібито відповідає рівню доходів відповідача. Утім, у тексті анкети відсутні будь-які відомості щодо того, чи було фактично встановлено кредитний ліміт та в якій саме сумі. Також до позовної заяви не додано жодного документа, який би підтверджував факт встановлення такого ліміту. Крім того, відповідач заперечує факт отримання будь-яких коштів за цією карткою або використання її для розрахунків. Отже, він повністю спростовує твердження про отримання кредиту, а також заперечує факт його погашення, оскільки не користувався кредитними коштами. Зазначає, що позивач не наводить посилань на той факт, що відповідач отримав кошти готівкою, або іншим чином використав кошти банку, а отже, не підтверджено факт отримання відповідачем кредитних коштів. У позовній заяві не зазначено номер карти, рахунку з якого отримані чи використані кошти та на який мали б бути повернуті. Твердження про підтвердження відповідачем згоди на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» є безпідставними. Також просить відмовити у стягненні комісії за надання кредиту, так як комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. За таких обставин включення для обрахування штрафу прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності до основної вимоги не ґрунтується на вимогах закону.

Представником позивача у системі «Електронний суд» до суду надіслано заперечення, за змістом яких, ОСОБА_1 , виходячи з тексту Відзиву, не заперечує факту отримання банківської платіжної картки як такої, однак стверджує, що не користувався кредитним лімітом картки, не здійснював оплати в рахунок погашення кредитної заборгованості, та загалом був не обізнаний щодо розміру ліміту кредитної лінії, яку було відкрито на рахунку. Заява про надання Банківської послуги це підписаний Клієнтом письмовий документ у затвердженій Банком формі, що подається Клієнтом Банку для цілей отримання Банківської послуги та є невід`ємною частиною Договору.Отже, Банк надає за зверненням Клієнта Банківську послугу, а Клієнт приймає Банківську послугу та зобов`язується належним чином виконувати зобов`язання, що встановлені в Договорі відносно такої Банківської послуги, в тому числі своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату за отримані Банківські послуги. Так, 26.10.2021 по факту укладання Договору про надання Банківських послуг № 780743/4217179, ОСОБА_1 подає до Банку Заяву про надання Банківської послуги «Кредитна Картка» в якій звертається до Кредитора з запитом/проханням відкрити йому на підставі Договору про надання Банківських послуг та цієї Заяви поточний картковий рахунок та видати кредитну картку з встановленим кредитним лімітом в 15000,00 грн на строк 36 місяців. ОСОБА_1 був ознайомлений з інформацію про умови кредитування, викладеною в Паспорті споживчого кредиту, який надається Споживачу перед укладанням Договору на отримання кредиту. Паспорт споживчого кредиту передує підписанню основного зобов`язання між Сторонами.Також зазначає, що Виписка по рахунку приватного клієнта №140000- 2023/1101, за розрахунковий період з 26.10.2021 по 18.10.2022, де в преамбулі документу (в заголовній частині) зазначено, що на рахунок № НОМЕР_2 , який також зазначається в Заяві про надання Банківської послуги «Кредитна картка» на останній сторінці після пункту 10, встановлюється кредитна лінія в 15000,00 грн. 26.10.2021 одночасно з попередніми правочинами між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №1/427179, згідно якого Кредитор надає Позичальнику кредит в сумі 30000,00 грн строком на 12 місяців з 26.10.2021 до 25.10.2022 (включно). Видача споживчого кредиту в сумі 30000,00 грн згідно Кредитного договору №1/4217179 підтверджується Платіжною інструкцією №39635333-1 та Випискою по рахунку приватного клієнта №/0407 від 26.10.2021. Виписки по рахунках здійснені за допомогою формули, затвердженої Постановами НБУ, відповідають вимогам ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», ЗУ «Про банки та банківську діяльність», Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України тому є належним доказом про розмір заборгованості та підтверджує наявність заборгованості у Відповідача. ОСОБА_1 здійснював часткові оплати в рахунок погашення заборгованості по споживчому кредиту, що вбачається з Виписки з рахунку № НОМЕР_3 , де, серед іншого, зазначаються транзакції по погашенню заборгованості згідно Кредитного договору №1/4217179, які здійснювались на рахунок № НОМЕР_4 , який був відкритий Банком згідно умов пункту 2.1 Кредитного договору для погашення кредитної заборгованості. Також, ОСОБА_1 26.06.2025 здійснив оплату по Кредитному договору №1/4217179 в розмірі 7000,00 грн на рахунок ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», тим самим визнавши ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» як нового належного Кредитора та визнавши факт заборгованості по Кредиту. Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу до такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 127/23910/14-ц (постанова від 23.12.2020). У ОСОБА_1 відсутні будь-які підстави стверджувати свою непричетність до використання кредитних коштів та посилатись на необізнаність щодо умов кредитування, адже дані твердження не відповідають дійсності, а отже, не заслуговують на увагу суду. Правила є невід`ємною частиною Договорів, а отже не потребують окремого підписання; містять деталізацію умов кредитування та за своїм змістом не суперечать умовам Договорів; уточнюють умови та роз`яснюють порядок та зміст кредитування; доповнюють інформацію, викладену в Договорі, але не протирічать основним умовам; є загальнодоступними та прозорими для Споживачів та не суперечать чинному законодавству. Отже, заперечення представника Відповідача щодо неналежної форми укладання Правил не відповідає дійсності та не підлягає задоволенню. Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. ОСОБА_1 , був вільний у виборі фінансової установи для отримання кредиту та валюти кредитування, а його особистий підпис на Кредитному договорі підтверджує вільне волевиявлення на вчинення правочинів. Кредитний договір підписали сторони, які досягли згоди з усіх його істотних умов, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їхнє волевиявлення відповідало внутрішній волі. 30 березня Верховна Рада України прийняла Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019) (Закон № 3275), яким встановлено поправки в законодавство щодо закінчення процесуальних строків. Так, с 02 квітня 2020 року продовжено процесуальні строки на період дії карантину в Україні. Тобто, всі строки тепер буде розраховуватися за формулою «встановлений законом строк», плюс термін дії карантину в Україні». 24 лютого 2022 року у зв`язку з агресією Російської Федерації в Україні запроваджено військовий стан. Тому введення в Україні режиму воєнного стану 24 лютого 2022 року на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та подальше продовження режиму воєнного стану є об`єктивною та поважною причиною пропуску процесуальних строків, встановлених законом та судом. Відповідно до Розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України пунктом 19 визначено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. З вищевикладеного випливає, що у Відповідача відсутні будь-які підстави заявляти вимоги щодо застосування строків позовної давності до Позовної заяви Позивача, а отже, не заслуговують на увагу Суду та не підлягають задоволенню.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

На виконання вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України 01.05.2025 судом було сформовано засобами системи «Електронний суд» з Єдиного державного демографічного реєстру відповідь № 1340121 щодо місця перебування та місця проживання відповідача.

Ухвалою суду від 05.05.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з викликом сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 16.06.2025, яке було відкладено на 22.07.2025 за клопотанням представника позивача.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надіславши заяву, у якій просить здійснити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, повідомлялися належним чином, шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету та шляхом направлення SMS повідомлення, про що свідчать довідки.

За змістом ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті,

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг 25.10.2021 звернувся до АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та підписав заяву-анкету № 02021-003 на отримання готівкового кредиту «Свобода», сума кредиту становить 30000,00 грн строком на 12 місяців, річна процентна ставка 15,00 %, комісійна винагорода 2,85 % (а.с. 86).

Крім того, 26.10.2021 ОСОБА_1 було підписано договір про надання банківських послуг №780743/4217179, відповідно до якого, Банк відкрив Клієнту рахунок, видав платіжну картку та підключив до системи дистанційного обслуговування. Клієнт підтвердив отримання картки, ознайомлення з правилами її використання та зобов`язався їх дотримуватись. Банк має право змінювати умови обслуговування і тарифи з повідомленням Клієнта. Оплата послуг здійснюється згідно з тарифами Банку. Сторони мають право розірвати договір за взаємною згодою або в односторонньому порядку за умов дотримання зобов`язань. Клієнт також надає згоду на обробку своїх персональних даних для цілей банківського обслуговування (а.с. 106).

26.10.2021 між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1/4217179, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 30000,00 грн строком на 12 місяців з 26.10.2021 по 25.10.2022 (включно). Позичальник сплачує платежі за кредитом щомісячно в число місяця, визначене графіком платежів по кредиту як день повернення кредиту. За користування кредитом позичальник сплачує щомісячно проценту винагороду у розмірі 15,00 % річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за договором. Комісійна винагорода за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно становить 2,85% у місяць від суми кредиту. З метою обслуговування кредиту банк відкриває позичальнику єдиний рахунок для погашення кредитної заборгованості № НОМЕР_4 . Крім того, у разі прострочення строку сплати поточної заборгованості за кредитом, процентами, комісіями, згідно умов договору, на суму простроченого платежу нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, з урахуванням особливостей, визначених ЗУ «Про споживче кредитування»; у разі порушення позичальником без поважних причин, вимог правил, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 1% від суми кредиту (а.с. 80-82).

Також, ОСОБА_1 було підписано пам`ятку клієнта за кредитним договором №1/4217179 (а.с. 82).

Крім того 25.10.2021 ОСОБА_1 було підписано надані АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» паспорти споживчого кредиту, тим самим він погодився з інформацією про умови кредитування та орієнтовною загальною вартістю кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування та додаток № 1 до кредитного договору № 1/4217179, а саме таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (в т.ч. графік платежів по кредиту, ануїтет) (а.с. 84-85, а.с. 109).

Згідно з розпискою від 26.10.2021, ОСОБА_1 особисто підтвердив отримання платіжної картки № НОМЕР_5 , а також засвідчив факт ознайомлення з правилами користування нею та зобов`язався їх дотримуватися (а.с. 108).

Згідно з платіжною інструкцією № 39635333-1 від 26.10.2021 ОСОБА_1 було зараховано кредитні кошти у розмірі 30000,00 грн, що також підтверджується випискою з рахунку приватного клієнта №14000-2025/0407 (а.с. 83).

Випискою з рахунку за період з 26.10.2021-15.09.2023 підтверджується факт користування ОСОБА_1 кредитними коштами (а.с. 87-96, зворот. а.с. 112, а.с. 113-114).

Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з ч.1, 2 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалися.

29.08.2023 між Акціонерним товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги № 4-2023 від 29.08.2023 згідно відомостей якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти в сумі, що дорівнює ціні договору в порядку та строки встановлені цим договором. Загальний розмір заборгованостей боржників, права вимоги до яких відступається згідно цього договору, встановлюється згідно реєстру прав вимог, який складається сторонами в паперовому та електронному вигляді (на електронний накопичувач у формі .xls) за формою, що наведена у додатку № 1 цього договору. Реєстр прав вимог на паперовому носії (з основною інформацією за кредитними договорами) підписується уповноваженими представниками сторін і скріплюється відбитками печаток сторін і є невід`ємною частиною цього договору. Розширений реєстр прав вимог на електронному носії, Додаток № 4) до цього договору, (з додатковою інформацією за кредитними договорами) передається первісним кредитором новому кредитору і повинен повністю відповідати реєстру прав вимог на паперовому носії в частині основної інформації за кредитними договорами, підписаному сторонами. У випадку розбіжностей між інформацією, що наведена у реєстрі прав вимог на паперовому носії та реєстру прав вимог на електронному носії перевагу мас інформація реєстру прав вимог на паперовому носії (а.с. 68-71).

Платіжною інструкцією № 150 від 18.09.2023 підтверджується факт оплати за відступлення права вимоги за договором № 4-2023 від 29.08.2023 (а.с. 116).

Отже, до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» перейшло право вимоги за кредитними договорами №780743/4217179 від 26.10.2021 в сумі 45681,63 грн та №1/4217179 від 26.10.2021 в сумі 24163,91 грн, боржником яких є ОСОБА_1 , що підтверджується додатком № 1 до договору відступлення права вимоги № 4-2023 від 29.08.2023, а саме реєстру прав вимог від 15.09.2023 порядковий номер 1471, 1472 (а.с. 47).

Після відступлення права вимоги за кредитним договором ОСОБА_1 АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» надсилало повідомлення про відступлення права вимоги із зазначенням необхідності погашення суми заборгованості новому кредитору (а.с. 72).

Згідно зі ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

Як передбачено ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Щодо доводів відповідача необізнаності про кредитний ліміт та добровільності укладення договору, суд зазначає таке.

Факт подання відповідачем Заяви про надання банківської послуги, яка є частиною договору №/19 від 26.10.2021, заяви-анкети №02021-003 від 25.10.2021, підтверджує усвідомлене волевиявлення на відкриття рахунку, видачу платіжної картки та встановлення кредитного ліміту.

Законодавством не передбачено обов`язку Банку підтверджувати кожен етап погодження з клієнтом окремим підписом - подання підписаної заяви є належним і достатнім способом встановлення згоди сторони на укладення договору. Відповідач не заперечує факт підписання заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідачем було підписано заяву-анкету № 02021-003 на отримання готівкового кредиту «Свобода», договір про надання банківських послуг №780743/4217179, кредитний договір № 1/4217179, підписано пам`ятку клієнта за кредитним договором №1/4217179, паспорт споживчого кредиту, тому не може посилатися на її зміст як на щось невідоме або заповнене третіми особами.

Стосовно тверджень відповідача про неотримання ним кредитних коштів, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Платіжна інструкція №39635333-1 від 26.10.2021, виписка з рахунку приватного клієнта №/0407 та виписка з рахунку приватного клієнта №/1101 підтверджують зарахування відповідачу кредитних коштів у сумі 30000,00 грн та 15000,00 грн.

Відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та нормативів НБУ, такі документи є належними доказами факту проведення операції та існування заборгованості. Навіть якщо відповідач не знімав кошти готівкою розпорядження карткою не є обов`язковим способом отримання кредиту. Достатньо зарахування коштів на картковий рахунок, яке є формою видачі кредиту згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України.

Щодо доводів сторони відповідача про застосування строку позовної давності суд зазначає таке.

Як установлено п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» карантин на всій території України було встановлено з 12 березня 2020 року, дію якого неодноразово продовжували.

Карантин в Україні було офіційно завершено 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 340 від 27 березня 2023 року, якою було встановлено кінцеву дату дії карантину.

Відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 14 березня 2022 року за №133/2022, затвердженим Законом від 15 березня 2022 року №7168, продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хв. 26 березня строком на 30 діб.

Враховуючи введення на території України воєнного стану з 24.02.2022 року, який було неодноразово продовжено, та, який діє й на час розгляду справи, перебіг позовної давності, визначений ЦК України, зупиняється на строк дії такого стану, а отже період заборгованості не виходить за строки позовної давності.

Із розрахунку заборгованості за кредитним договором №780743/4217179 від 26.10.2021 вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 становить 24163,91 грн, яка складається з простроченої заборгованості за основним боргом в розмірі 18442,97 грн, простроченої заборгованості за відсотками в розмірі 5720,94 грн (а.с. 99).

21.07.2025 представником позивача подано заяву про зменшення розміру позовних вимог з розрахунком заборгованості, з якого вбачається, що за договором № 1/4217179 від 26.10.2021, станом на 18.07.2025 заборгованість становить 31681,63 грн, яка складається з простроченої заборгованості в розмірі 8913,91 грн, прострочених відсотків в розмірі 5667,72 грн, простроченої комісії в розмірі 17100,00 грн.

Суд зазначає, що позивачем доведено факт отримання кредиту та наявності заборгованості у відповідача.

З позовом про визнання недійсними кредитних договорів ОСОБА_1 до суду не звертався.

Водночас, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості по комісії в сумі 17100,00 грн, з огляду на те, що умова укладеного договору №1/4217179 від 26.10.2021, яка міститься у п. 1.4.2 про покладення на відповідача обов`язку з щомісячної сплати комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2,85% є нікчемною.

Так, відповідно до статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема, інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Як передбачено ч. 6 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит.

До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Велика Палата дійшла висновку про те, що положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними (п. 32.8 постанови у справі №496/3134/19).

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Колегія суддів ВП ВС у п. 25 постанови по справі №363/1834/17 зауважила, що сторони не можуть у договорі визначати взаємні права й обов`язки у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає передбаченим статтею 3 ЦК України загальним засадам цивільного законодавства, що обмежують свободу договору, зокрема справедливості, добросовісності, розумності (пункт 6 частини першої вказаної статті). Домовленість сторін договору про врегулювання відносин усупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення. Тому підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням (див. близькі за змістом висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 1 червня 2021 року у справі № 910/12876/19 (пункти 7.6-7.10)).

Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону № 2121-III), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку (п. 29 постанови у справі №363/1834/17).

Отже, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що сторони спору не погодили у кредитному договорі перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позичальнику та за які банком встановлена щомісячна комісія, яка в пункті 1.4.2 зазначена як комісійна винагорода за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2,85%. Матеріали справи не містять також доказів щодо доведеності такої обставини.

Відповідно до висновку Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21, якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Верховний Суд у постанові від 31 січня 2024 року у справі № 450/126/20 сформулював правовий висновок про те, що розрахунково-касове обслуговування - це послуги, що надаються банком клієнту на підставі відповідного договору, у тому числі у вигляді електронного документа, укладеного між ними, які пов`язані із переказом коштів з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій, передбачених договором.

Розрахунково-касове обслуговування є однією з базових операцій банків. Будь яка операція - і пасивна, і активна, і надання послуг - неминуче супроводжується здійсненням платежу, отже - розрахунковим чи касовим обслуговуванням відповідного клієнта. Причому виконання таких операцій виконуються за дорученням клієнтів, яких банки здійснюють платежі, чи касові операції.

Банки на договірній основі здійснюють розрахунково-касове обслуговування своїх клієнтів і виконують їх розпорядження щодо перерахування коштів з рахунків, за що стягують плату з клієнтів у вигляді комісійної винагороди.

Отже, касове обслуговування - це сукупність банківських операцій з прийняття готівкових коштів від клієнтів і зарахування їх на відповідні банківські рахунки та видачі з клієнтських рахунків через касу банку готівкових коштів згідно з розпорядженням клієнтів на цілі, передбачені чинним законодавством. Касові операції виконуються відповідно до інструкції з організації емісійно-касової роботи в установах банків України.

Комісія за обслуговування кредитної заборгованості не є банківською послугою в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність», за яку позикодавець може отримувати будь-яку плату чи винагороду.

Позикодавець не був позбавлений можливості надати докази на підтвердження справедливості умов договорів щодо встановленої комісії, зокрема з урахуванням переліку та обсягу послуг, які надаються банком за таку плату.

Враховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності та необхідності супровідних послуг з обслуговування кредитної заборгованості, то положення пункту 1.4.2 щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Суд зазначає, що суть зобов`язання за кредитним договором полягає в обов`язку банку надати гроші (кредит) позичальникові та в обов`язку позичальника їх повернути і сплатити за користування ними проценти. Підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням.

Оцінюючи зміст положення пункту 1.4.2 кредитного договору, яким передбачено сплату позичальником ОСОБА_1 щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості, суд зазначає, що такі послуги не можуть бути оплатними, з урахуванням статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», а тому таке положення є нікчемним.

Вказане узгоджується із правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 17 серпня 2022 року у справі № 180/1434/20, від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19, від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21, від 30 листопада 2023 року у справі № 216/7637/21.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, в сумі 45745,54 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню частково (72,79%), то розмір сплаченого судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам, а саме в розмірі 1763,26 грн.

Керуючись ст. 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЛОБАЛ СПЛІТ» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» заборгованість за кредитними договорами №780743/4217179 від 26.10.2021 та №1/4217179 від 26.10.2021 у сумі 45745,54 грн (сорок п`ять тисяч сімсот сорок п`ять гривень 54 копійки).

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1763,26 грн (одна тисяча сімсот шістдесят три гривні 26 копійок).

Надіслати представнику позивача та представникам сторін судове рішення в електронній формі у порядку, визначеному законом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ», , місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 5-Б, оф. 5,

відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 25.07.2025.

Суддя І. М. Нечипоренко