Справа №345/2893/25
Провадження № 2/345/1383/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.07.2025 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Сирко Й.Й.,

з участю секретаря судового засідання Слободян Т.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягувати з відповідача на її корить аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3500,00 гривень на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги мотивує тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 16.07.2021. Від шлюбу в сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які перебувають на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги, а позивачці важко одній утримувати двох дітей. До того ж, позивачка ніде не працює, адже здійснює догляд на малолітніми дітьми. У відповідача інших утриманців немає, він має стабільний дохід, тому здатний сплачувати аліменти у заявленій сумі. Не може з відповідачем дійти спільної згоди про його постійну участь в матеріальному забезпечення дітей, тому змушена звернутися до суду.

01.07.2025 відповідачем до суду подано заяву про визнання позову з проханням здійснювати розгляд справи без його участі.

Ухвалою суду від 10.06.2025 відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов.

Позивачка також подала заяву 01.07.2025, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, а розгляд справи здійснювати у її відсутності та не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами за відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

В судовому засіданні встановлено, що позивачка перебуває у зареєстрованому Калуським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) шлюбі з відповідачем, актовий запис № 348 від 16.07.2021 (а.с.11).

Відповідно до належним чином засвідчених копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 16.10.2021 та НОМЕР_2 від 16.05.2024 під час шлюбу в сторін цієї справи народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками дітей є позивачка та відповідач (а.с. 12-13).

Відповідно до витягів з реєстру Калуської територіальної громади від 28.01.2025 малолітні діти сторін у цій справі зареєстровані зі своєю матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8, зворот а.с.12-13).

Відповідач у справі зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.9-10).

Між сторонами виник спір щодо участі батька в утриманні дітей.

Врахувавши позицію позивачки, висловлену в її позовній заяві та дослідивши письмові докази, а також зважаючи на визнання позову зі сторони відповідача, суд доходить до висновку про необхідність задоволення позову з таких підстав.

Згідно з ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІвід 27лютого 1991року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В ч. 1 ст.182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька.

Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України встановлюється мінімальна та максимальна сума аліментів. Перша становить 50% від прожиткового мінімуму, визначеного для дітей відповідної вікової категорії. Максимальна - 10 прожиткових мінімумів.

Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що малолітні діти проживають з нею. Вона просить стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3 500,0 грн на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Враховуючи в сукупності досліджені докази та, виходячи з принципу справедливості та розумності, а також обов`язку обох батьків приймати участь в утриманні своїх дітей, беручи до уваги матеріальне становище позивачки, яка не має змоги повністю самостійно утримувати дитину, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 3 500,00 грн., на кожну дитину але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів на утримання дітей забезпечить їх належний фізичний та моральний розвиток, при цьому не порушить права відповідача.

Відповідно до вимог ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З огляду на те, що відповідач звільнений від сплати судового збору як особа з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни (посвідчення серії НОМЕР_3 від 22.11.2023, видане відділом № 2 управління соціального захисту населення Стрийської РДА), судовий збір з нього не стягується на підставі ч.6 ст. 141 ЦПК України.

Проте з відповідача необхідно стягнути понесені ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 500,00 грн., що підтверджуються документально.

На підставі викладеного та керуючись ст. 258, 263-265 ЦПК України,-

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Проводити стягнення аліментів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 3 500,00 гривень на кожну з дітей, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Стягнення аліментів розпочати з 09.06.2025 та проводити до досягнення дітьми повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 500,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 22.07.2025.

Суддя