Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2025 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Захарчук С. С.,

за участю секретаря судового засідання - Обиход В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 3 % річних та інфляційних.

Зазначав, що 13.04.2009 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір позики № 1330, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кулініч Н.Ю., на підтвердження отримання коштів за яким ОСОБА_2 було написано розписку.

Згідно умов вказаного договору ОСОБА_2 отримала позику у розмірі 308 000 грн., що є еквівалентом 40 000 доларів США по курсу НБУ на день посвідчення договору і отримання коштів, відповідно до п. 1 договору ОСОБА_2 зобов`язалася повернути кошти до 13.04.2014.

Відповідно до рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26.03.2015 у справі № 754/16620/14, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23.06.2015, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики було задоволено і стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 942 280 грн. 84 коп. - основного боргу, 654 грн. - судового збору, всього - 945 934 грн. 84 коп.

З виконання вказаного рішення відповідно до Постанови відділу Дарницького ВДВС від 30.07.2015 були відкриті виконавчі провадження ВП № НОМЕР_4 та ВП № НОМЕР_5.

Відповідно до рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15.076.2017 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 інфляційні втрати у розмірі 286 грн. 881 грн. та 3% річних у розмірі 47 659 грн. 57 коп. за невиконання умов договору позики від 13.04.2009, судовий збір у розмірі 3 345 грн. 41 коп., всього - 337 886 грн. 43 коп.

З виконання вказаного рішення відповідно до Постанови відділу Дарницького ВДВС від 07.08.2019 було відкрито виконавче провадження ВП № НОМЕР_7.

Згідно з Постановою відділу Дарницького ВДВС від 15.12.2020 ВП № НОМЕР_4 було об`єднано з ВП № НОМЕР_7 у зведене виконавче провадження № НОМЕР_6.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

До майна померлого приватним нотаріусом Коберською О.Ю. було заведено спадкову справу № 18/2021, згідно свідоцтва про народження від 27.01.1976 та довідки нотаріуса від 13.10.2022 року № 132/02-14 він є сином померлого і його єдиним спадкоємцем за законом.

Відповідно до ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 17.01.2023 у справі № 754/16620/14 у виконавчому проваджені № НОМЕР_4 та у зведеному виконавчому провадженні № НОМЕР_6 було замінено стягувача - ОСОБА_3 на його правонаступника - ОСОБА_1 .

Посилаючись на те, що станом на момент подання позову, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26.03.2015 не виконано, просив стягнути з відповідачки на свою користь 3% річних у розмірі 82 788 грн. 74 коп. та інфляційні у розмірі 434 365 грн. 35 коп., нараховані за період з 01.11.2020 по 01.10.2023.

Крім того, просив стягнути судовий збір у розмірі 5 171 грн. 54 коп. та витрати на професійну правові допомогу у розмірі 10 000 грн.

Відповідно до ухвали судді Подільського районного суду м. Києва від 08.04.2024 було відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено дату та час підготовчого судового засідання.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача проти задоволення позову заперечив, вказав, що позивач, який є спадкоємцем, звертається до суду з вимогою про стягнення 3% річних та інфляційних, які нараховані за період після смерті спадкодавця, з яким укладався договір позики, що суперечить нормам чинного законодавства.

Крім того, зазначив, що згідно з п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період воєнного стану позичальник звільняється від відповідальності, визначеною ст. 625 ЦК України.

Посилаючись на зазначені обставини, просив у задоволені позовних вимог відмовити.

У відповіді на відзив представник позивача проти обставин, викладених у відзиві, заперечив, вказав, що оскільки до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором позики, то він отримав також право вимоги до відповідача на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України.

Посилаючись на вищевикладене, просив позов задовольнити.

У запереченнях на відповідь на відзив представник відповідача, посилаючись на те, що 3% річних та інфляційні не входять до спадкової маси та на обставини, викладені у відзиві, просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ухвали Подільського районного суду м. Києва від 04.12.2024 закрито підготовче судове засідання та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 17.04.2025.

У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив позов задовольнити.

Суд, відповідно до ст. 223 ЦПК України, ухвалив розглядати справу за відсутності позивача.

У судове засідання відповідач не з`явилася, її представник подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності його та відповідачки, в якій проти задоволення позову заперечив в повному обсязі.

Суд, відповідно до ст. 223 ЦПК України, ухвалив розглядати справу за відсутності відповідачки та її представника.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Згідно з частиною першою статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

За вимогами ЦК України склад спадщини має певні особливості: у порядку спадкування переходять лише ті права та обов`язки спадкодавця, що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; права та обов`язки спадкодавця переходять до правонаступників як єдине ціле з урахуванням усіх забезпечувань та обтяжень.

Відповідно до статті 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті і немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не установлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, якщо вони нерозривно пов`язані з його особою й у зв`язку з цим не можуть бути виконані іншою особою.

Частиною другою статті 1230 ЦК України передбачено, що до спадкоємця переходить право на стягнення неустойки (штрафу, пені) у зв`язку з невиконанням боржником спадкодавця своїх договірних обов`язків, яка була присуджена судом спадкодавцеві за його життя.

Верховний Суд у Постанові від 26.10.2022 у справі № 185/5681/18 (провадження № 61-3311св22) вказав, що при застосуванні буквального тлумачення частини першої статті 1230 ЦК України можливий висновок, що спадкоємці набуватимуть лише право на відшкодування збитків, завданих спадкодавцеві у договірних зобов`язаннях. Однак це не в повній мірі відповідало би нормам статей 608, 1218, 1219 ЦК України, та суперечило б принципу справедливості, інакше в нерівному становищі опинялися спадкоємці кредитора-учасника договірного зобов`язання та спадкоємці кредитора-учасника недоговірного зобов`язання. Тому основним критерієм, при включенні таких прав до складу спадщини, повинно бути встановлено чи є право нерозривно пов`язаним із особою кредитора.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як установлено судом, 13.04.2009 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кулініч Н.Ю. (а.с. 11).

Відповідно до п. 1 договору ОСОБА_2 позичила у ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 308 000 грн., що є еквівалентом 40 000 дол. США по курсу Національного банку України на день посвідчення цього договору, зазначену суму ОСОБА_2 отримала 13.04.2009 і зобов`язалась повернути ці кошти до 13.04.2014 без нарахування відсотків. Факт одержання грошей підтверджується розпискою, власноручно написаною позичальником в момент передачі їй суми позики.

Згідно з розпискою від 13.04.2009 ОСОБА_2 позичила у ОСОБА_3 гроші в розмірі 308 000 грн., що є еквівалентом 40 000 дол. США та зобов`язалась повернути вказану суму коштів готівкою по курсу Національного банку України 13.04.2014 без нарахування відсотків (а.с. 12).

Відповідно до рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26.03.2015 у справі № 754/16620/14, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23.06.2015, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики у розмірі 942 280 грн. 84 коп.

Судові витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 3 654 грн. стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 (а.с. 13-14).

Відповідно до рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15.06.2017 у справі № 753/3366/17, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12.12.2017, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 286 грн. 881 грн. в рахунок стягнення інфляційних втрат, 47 659 грн. 57 коп. в рахунок стягнення 3% річних за невиконання умов договору позики від 13.04.2009 за період з 26.03.2015 по 27.11.2016, судовий збір у розмірі 3 345 грн. 41 коп., всього - 337 886 грн. 43 коп. (а.с. 17-18, 19-20).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 22).

Згідно з листом приватного нотаріуса Коберської О. від 13.10.2022 спадкоємцем за законом станом на 13.10.2020 є син померлого ОСОБА_3 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який прийняв спадщину, згідно строку, встановленого для прийняття спадщини (а.с. 23).

Відповідно до ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 17.01.2023 у справі № 754/16620/14 у виконавчому проваджені № НОМЕР_4 та у зведеному виконавчому провадженні № НОМЕР_6 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 942 280 грн. 84 коп. було замінено стягувача - ОСОБА_3 на його правонаступника - ОСОБА_1 (а.с. 34-35).

Таким чином, позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь 3% річних у розмірі 82 788 грн. 74 коп. та інфляційні у розмірі 434 365 грн. 35 коп., нараховані за період з 01.11.2020 по 01.10.2023, тобто нараховані вже після смерті спадкодавця, а отже, зазначена сума не була спадкодавцеві за його життя та не входить до складу спадщини.

Ураховуючи те, що штрафні санкції, передбачені ст. 625 ЦК України, а саме: 3% річних у розмірі 82 788 грн. 74 коп. та інфляційні у розмірі 434 365 грн. 35 коп. за період з 01.11.2020 по 01.10.2023, які просить стягнути позивач з відповідача, за життя спадкодавця - ОСОБА_3 йому присуджені не були, а тому правові підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст. ст. 76, 77, 80, 81, 128, 141, 223, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 625, ЦК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ), про стягнення 3% річних, інфляційних - відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. С. Захарчук