Справа № 758/2175/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

26 червня 2025 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючої судді Левицької Я.К.,

за участю секретаря судового засідання Новіцької О.К.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» звернулось до Подільського районного суду м. Києва із позовною заявою, в якій просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором № 50020360 від 11.01.2022 року в розмірі 383 540,04 грн із розрахунку: залишок невиплаченої суми кредиту - 309 960,27 грн, заборгованість з несплачених чергових платежів в сумі 49 508,91 грн, відшкодування (компенсація) страхових платежів в розмірі 18 654,30 грн, нараховані відсотки в розмірі 5 416,56 грн. При цьому зобов`язати орган (особу), які здійснюватимуть примусове виконання даного рішення проводити нарахування 6,99% річних на розмір заборгованості ОСОБА_1 з 01.02.2025 року до моменту повного виконання рішення суду за такою формулою: Сх6,99хД:КДР:100, де С- сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення, КДР - кількість днів у році. Також позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 50020360 від 11.01.2022 року перед товариством звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки VW, модель VW T-ROC SPORT 1,5 TSI, кузов НОМЕР_1 з об`ємом двигуна 1 498 куб см., рік виробництва 2021, д.н.з. НОМЕР_2 , шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження».

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 11 січня 2022 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір № 50020360, в якому зазначено, що договір між сторонами складають цей кредитний договір, загальні умови кредитування, графік погашення кредиту, а також додаткові угоди та інші документи, що можуть бути укладені або підписані сторонами у відношенні Кредиту.

На підставі та на виконання вимог чинного законодавства та умов укладеного кредитного договору, позивач надав відповідачу суму кредиту у розмірі 585 763,10 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 6,99 % на рік, які відповідно до п. 2.2. Загальних умов є змінними, строк кредиту - 60 місяців, для купівлі автомобіля марки VW, модель VW T-ROC SPORT 1,5 TSI, кузов НОМЕР_1 з об`ємом двигуна 1 498 куб см.

Крім того, сторони погодили умови надання ТОВ «Порше Мобіліті» додаткового кредиту в сумі 310 905,05 грн з цільовим призначенням «на добровільне страхування наземних транспортних засобів».

Зобов`язання відповідача перед ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором № 50020360 від 11.01.2022 року забезпечено заставою, згідно з умовами якого відповідач надав в заставу автомобіль марки VW, модель VW T-ROC SPORT 1,5 TSI, кузов НОМЕР_1 з об`ємом двигуна 1 498 куб см., рік виробництва 2021, вартість 901 174 грн.

Проте відповідач належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконував, у зв`язку з чим станом на 17.10.2024 року виникла заборгованість, яка в загальному складає 383 540,04 грн. Зазначені обставини стали причиною звернення до суду з відповідним позовом.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 17.02.2025 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 05.06.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача у судове засідання не з`явився. Подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи за своєї відсутності до суду не подав.

За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки, не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку.

11 січня 2022 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір № 50020360, відповідно до умов якого позивач надав на строк 60 місяців відповідачу кредит у розмірі 585 763,10 грн. Цільове призначення кредиту - для придбання автомобіля марки VW, модель VW T-ROC SPORT 1,5 TSI, кузов НОМЕР_1 з об`ємом двигуна 1 498 куб см, 2021 року виробництва.

Крім того, позивач надав, а відповідач отримав додатковий кредит в сумі 310 905,05 грн з цільовим призначенням - на добровільне страхування наземних транспортних засобів.

За використання Кредиту у межах встановленого терміну кредитування Позичальник, згідно з п. 2.1 Загальних умов, сплачує Позивачу проценти за процентною ставкою, визначеною у Кредитному договорі. Процентна ставка може бути фіксованою або змінюваною.

Зазначену процентну ставку, за умовами Кредитного договору, Сторони визначили на 6,99 % на рік, та передбачили, що вона з 37-го щомісячного платежу є змінюваною у відповідності до п. 2.2. Загальних умов.

У свою чергу, термін кредитування (строк повернення Кредиту), відповідно до п. 1.4.1. Загальних умов, погоджений Сторонами в Графіку погашення кредиту, яким передбачено, що повернення Кредиту здійснюється Позичальником у повному обсязі в строки, встановлені Графіком погашення кредиту, за винятком випадків, у яких цими Загальними умовами кредитування передбачено інші строки повернення кредиту (пункт 3) повернення Кредиту частками щомісячно на відповідну дату.

Позичальник, згідно з п. 1.2. Загальних умов, зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути Позивачу Кредит та Додатковий кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання Кредиту та Додаткового кредиту, а також інші відповідно до умов Кредитного договору.

Згідно з умовами Кредитного договору, в тому числі п. 1.6 Загальних умов виконання зобов`язання Позичальника за цим Кредитним договором забезпечується заставою майна відповідно до положень Кредитного договору (та/або з третьою особою, яка надає заставу), а також усім майном Позичальника, на яке може бути звернено стягнення за законодавством України. Сторони можуть домовитись про надання Позичальником додаткових засобів забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, в тому числі застави іншого майна та поруки третіх осіб.

Сторони погодили, що позичальник з метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 50020360 від 11.01.2022 року заставляє майно, а саме автомобіль з наступними характеристиками: марка VW, модель VW T-ROC SPORT 1,5 TSI, кузов НОМЕР_1 з об`ємом двигуна 1 498 куб см, 2021 року виробництва, вартість 901 174 грн.

На підставі зазначеного договору до Реєстру обтяжень рухомого майна було внесено відповідний запис про обтяження автомобіля марки VW, модель VW T-Roc Sport 1.5 TSI, № НОМЕР_1 з об`ємом двигуна 1 498 куб.см., рік виробництва 2021, д.н.з. НОМЕР_2 , про що свідчить відповідний витяг про реєстрацію № 94253135 від 23.10.2024 року.

Крім того, у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України та у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану з 24.02.2022, відповідно до Указу Президента України, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», ТОВ «Порше Мобіліті» прийнято рішення про зміну розміру місячного платежу для повернення Кредиту та Додаткового кредиту на період з квітня 2022 по червень 2022 року та надано «Пільговий період». З метою реалізації програми «Пільгового періоду» ТОВ «Порше Мобіліті» було надіслано Відповідачу додаткову угоду від 01 квітня 2022 року разом із новим графіком платежів, де передбачалось Змінити розмір місячного платежу для повернення Кредиту та додаткового кредиту (якщо Додатковий кредит передбачено Кредитним договором) на період з квітня 2022 по червень 2022 року (надалі - «Пільговий період»), та встановити у розмір щомісячного платежу на Пільговий період відповідно нової версії Графіка погашення кредиту, що є невід`ємною частиною цієї Додаткової угоди. Фактом сплати платежу відповідно до оновленого Графіка погашення кредиту Позичальник підтверджує, що приймає та погоджується з його умовами, строком кредиту розміром платежів.

Зокрема, як вбачається з умов додаткової угоди від 01 квітня 2022 року змінено строк кредиту на 63 місяці, визначено, що не застосовуються штрафні санкції (штраф, пеня, неустойка) за невиконання умов Договору в період дії Пільгового періоду.

Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч. 1ст. 207 ЦК України (в редакції чинній на момент укладення кредитного договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Як вбачається зі зведеної облікової виписки по Кредитному договору клієнта ОСОБА_1 від 22.01.2025 року за період з січня 2022 року по липень 2024 року відповідач сплачував платежі по кредиту у встановленому умовами кредитного договору розмірі, однак починаючи з 01.08.2024 року за відповідачем обліковується заборгованість по сплаті кредиту.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Нормативними приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання, згідно із положеннями ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст.612 ЦК України).

Відповідно до п. 3.2. та п. 3.2.1. Загальних умов, що є частиною Кредитного договору № 50020360 від 11.01.2022 року, передбачено право ТОВ «Порше Мобіліті» достроково вимагати повернення Кредиту та Додаткового Кредиту у випадку порушення Позичальником строку сплати будь якого чергового платежу (його частини) з повернення Кредиту та/або Додаткового кредиту відповідно до Графіка погашення кредиту та/або сплати плати за користування Кредитом на строк щонайменше один календарний місяць.

У зв`язку з неналежним виконання Відповідачем взятих зобов`язань, позивач звернувся до відповідача із вимогою за вих. № 50020360 від 17.10.2024 р. про дострокове повернення кредиту та сплати заборгованості за Кредитним договором. Станом на 17.10.2024 pоку неповернута сума кредиту становила 309 960,27 грн, зокрема несплачені чергові платежі на суму 49 508,91 грн за період з серпня по жовтень 2024 року, які складаються із оплати основного кредиту та додаткового з урахуванням відсотків. Крім того, зазначеною Вимогою Відповідач був повідомлений, що до моменту повного виконання зобов`язань за Договором, йому щомісяця будуть нараховуватись відсотки за користування неповернутою сумою кредиту.

Пунктом 3.3. Загальних умов встановлено, що Позичальник зобов`язаний повернути Компанії у повному обсязі Суму кредиту та суму Додаткового кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню (сума до повернення Позичальником розраховується Компанією і вказується у повідомленні Компанії) протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу Позичальником (для фізичних осіб) та протягом п`яти календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу Позичальником (для фізичних-осіб -підприємців та юридичних осіб).

Однак, відповідач не виконав свої зобов`язання за Кредитним договором № 50020360 від 11.01.2022 року, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за невиплаченою сумою кредиту у розмірі 309 960,27 грн.

Також за Відповідачем рахується заборгованість по виставленим рахункам (у повернення основного та додаткового Кредиту та сплати процентів) за період з серпня по жовтень 2024 року (до вимоги) з платежів у повернення кредиту та сплати процентів на загальну суму 49 508,91 грн, що підтверджується рахунками-фактурою № 00522468 від 01.08.2024 р. на суму 16 502,97 грн.; № 00523366 від 02.09.2024 р. на суму 16 502,97 грн.; № 00524212 від 01.10.2024 р. на суму 16 502,97 грн.

Крім того, відповідно до п. 5.5. Загальних умов Відповідач зобов`язувався забезпечити страхування майна, яким забезпечено виконання зобов`язань за Договором, на протязі усього терміну дії Договору. При пред`явленні вимоги, Позивач повідомив Відповідача про зупинення надання додаткового кредиту.

Згідно з пунктом 5.6. Загальних умов, в тому випадку якщо Відповідач не сплатить суми страхових платежів на користь страхової компанії у строки обумовлені договором страхування, вказаними в п. 5.5. Договору, Відповідач надав згоду і доручив Позивачеві здійснити від імені і за рахунок Відповідача сплату страхових платежів на користь страхової компанії. Відповідач компенсує Позивачу витрати, понесені останнім у зв`язку із виконанням даного доручення в порядку, передбаченому п. 17.3 Договору.

Позичальник дає згоду і доручає Компанії укласти від імені і за рахунок Позичальника договір страхування та здійснити від імені і за рахунок Позичальника сплату страхових платежів, передбачених таким договором (договорами) страхування, на користь страхової компанії. Позичальник компенсує Компанії витрати, понесені останньою у зв`язку із виконанням даного доручення/укладанням договору страхування від власного імені та сплатою страхових платежів, в порядку, передбаченому пунктами 1.7.1 - 1.7.6 цього Кредитного договору або в порядку, передбаченому пунктом 1.7.9 цього Кредитного договору (у випадку неотримання Позичальником Додаткового кредиту від Компанії).

Позивачем були виставлені рахунки Відповідачеві з вимогою відшкодування страхових платежів за період з січня по червень 2023 року, однак компенсації не було.

Зважаючи на порушення Відповідачем умов Договору, сплати страхових платежів Позивачем, у Відповідача наявна заборгованість з відшкодування (компенсації) страхових платежів ТОВ «Порше Мобіліті» згідно п. 5.6. Загальних умов кредитування за період з листопада 2024 року по січень 2025 року на загальну суму 18 654, 30 грн.

Згідно з п. 1.4.2, 2.4, 2.5 Загальних умов, повернення Кредиту/Додаткового кредиту та процентів за їх використання здійснюється шляхом сплати чергових платежів в обсязі та терміни, встановлені Графіком погашення кредиту по Договору не пізніше 15-го числа кожного місяця на підставі рахунку, виставленого Позивачем. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360» (для цілей розрахунку один календарний місяць складається із 30 днів, при цьому умовно в році 360 днів) відповідно до Графіку погашення кредиту.

Згідно з п. 10.7 Загальних умов, Позичальник зобов`язаний також сплатити на користь Компанії проценти від загальної простроченої суми Кредиту за весь час прострочення до дати повного виконання зобов`язань Позичальника за Кредитним договором. Розмір таких процентів відповідає розміру річних процентів, передбачених Кредитним договором, чинних на дату направлення вимоги про дострокове повернення Кредиту та Додаткового кредиту та розраховується щомісячно.

Вимогою про дострокове повернення кредиту та сплати заборгованості за Кредитним договором вих. №50020360 від 17.10.2024 р. Відповідач був повідомлений, що до моменту повного виконання зобов`язань за Договором, йому щомісяця будуть нараховуватись відсотки за користування неповернутою сумою кредиту. Позивачем були виставлені рахунки у сплату відсотків на загальну суму 5 416, 56 грн. за період з листопада 2024 року по січень 2025 року: рахунок-фактура № 00525072 від 01.11.2024 на суму 1805,52 грн.; рахунок - фактура № 00525903 від 02.12.2024 на суму 1805,52 грн.; рахунок - фактура № 00526895 від 01.01.2025 на суму 1805,52 грн. Отже, за Відповідачем рахується заборгованість із виплати процентів за користування кредитом на загальну суму 5 416, 56 грн.

Отже, загальна сума заборгованості Відповідача перед Позивачем складає 383 540, 04 грн. із розрахунку: залишок невиплаченої суми кредиту - 309 960, 27 грн, заборгованість з несплачених чергових платежів на суму 49 508, 91 грн; відшкодування (компенсації) страхових платежів в розмірі 18 654, 30 грн; нараховані відсотки в розмірі 5 416, 56 грн.

Як зазначалось, виконання зобов`язання відповідача за цим Кредитним договором забезпечується заставою майна.

Частиною 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

За рахунок заставленого майна, згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про заставу», заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором. - неустойку), необхідні виграти на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Також, статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Приписами ч. 1, 2, 5 ст. 590 ЦК України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У разі часткового виконання боржником зобов`язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі.

Нормами ч. 1, 2 ст. 591 ЦК України встановлено, що реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів визначається в порядку, встановленому договором або законом

Відповідно до частини другої статті 17 Закону України «Про заставу» заставодержатель може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя.

Згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи.

Правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, визначає Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна.

Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

У разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень (частина перша статті 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»).

Відповідно до частин першої, другої статті 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

За таких обставин, зважаючи на невиконання грошового зобов`язання відповідачем, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача щодо звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №50020360 від 11.01.2022 року.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 133 ПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд дійшов висновку, що у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» підлягають стягненню витрати з оплати судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 11 506,20 грн.

Також, представник позивача просить відшкодувати позивачу понесені ним витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.

Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу.

Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача надано суду виключно договір про надання професійної правничої допомоги від 24.05.2021 року, укладений між Адвокатським об`єднанням «Праймлекс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті».

Разом з тим, стороною позивача не представлено суду детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також доказу оплати позивачем надання таких послуг відповідно до умов договору, а тому судом не можливо з`ясувати питання співмірності таких витрат.

Відтак, суд дійшов висновку, що позивачем не представлено суду належних та допустимих доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу.

Також, позивачем на підставі п. 10 ст. 265 ЦПК України заявлено вимогу про зобов`язання орган (особу), які здійснюватимуть примусове виконання даного рішення проводити нарахування 6,99% річних на розмір заборгованості ОСОБА_1 з 01.02.2025 року до моменту повного виконання рішення суду за такою формулою: Сх6,99хД:КДР:100, де С- сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення, КДР - кількість днів у році.

Згідно із ч. 10 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Відповідно до ч. 11 ст. 265 ЦПК України остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.

Із аналізу вищезазначених норм вбачається, що законодавець наділив суд правом у своєму рішенні зазначати про нарахування на суму заборгованості відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення.

Однак, вказана стаття є нормою процесуального права, яка не містить імперативного характеру, тобто у суду не має обов`язку задовольняти вимогу щодо автоматичного нарахування відсотків до моменту виконання судового рішення, така вимога може бути задоволена судом, тільки коли суд вважатиме за доцільне застосування такої норми права.

Також, згідно із ч. 12 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» до закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.

Окрім того, суд вважає, що рішення суду має бути чітким та зрозумілим для його виконання. Нарахування відсотків має мінливий характер і залежить від кількості днів прострочення зобов`язання, а тому при ухваленні рішення неможливо визначити конкретний розмір відсотків, що підлягає сплаті в майбутньому. Відтак, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні такої вимоги позивача.

Керуючись ст. ст. 141, 263, 264, 265, 268, 274-279, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» заборгованість за Кредитним договором № 50020360 від 11.01.2022 року в розмірі 383 540 (триста вісімдесят три тисячі п`ятсот сорок) грн 04 коп. із розрахунку: залишок невиплаченої суми кредиту - 309 960,27 грн, заборгованість з несплачених чергових платежів в сумі 49 508,91 грн, відшкодування (компенсація) страхових платежів в розмірі 18 654,30 грн, нараховані відсотки в розмірі 5 416,56 грн.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором № 50020360 від 11.01.2022 року перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» в розмірі 383 540 (триста вісімдесят три тисячі п`ятсот сорок) грн 04 коп. звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки VW, модель VW T-ROC SPORT 1,5 TSI, кузов НОМЕР_1 з об`ємом двигуна 1 498 куб см., рік виробництва 2021, д.н.з. НОМЕР_2 , шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження».

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» судовий збір у розмірі 11 506 (одинадцять тисяч п`ятсот шість) грн 20 коп. У задоволенні решти вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», , юридична адреса: 02152, м. Київ, просп. П. Тичини, буд. 1В;

відповідач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено 26.06.2025 року.

Суддя Я.К. Левицька