УХВАЛА

09 липня 2025 року

м. Київ

справа № 750/3400/23

провадження № 61-4337св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Гудими Д. А, Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Турист»,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 , яка підписана його представником Лукинюк ом Володимир ом Васильович ем , про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Турист», третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 лютого 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнено з ТОВ «Турист» на користь ОСОБА_1 453 225,27 грн на відшкодування майнової шкоди, 15 000 грн на відшкодування завданої моральної шкоди та 5 000 грн на відшкодування витрат на правову допомогу, а всього 473 225,27 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 18 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на протокольну ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 вересня 2023 року про відмову в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Лукинюка В. В. про зобов`язання позивача сплатити судовий збір у цій справі повернуто адвокату Лукинюку В. В.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 18 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на протокольну ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 червня 2023 року про відмову в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Лукинюка В. В. про передачу справи іншому суду за підсудністю у цій справі повернуто адвокату Лукинюку В. В.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 18 червня 2024 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 21 червня 2024 року про виправлення описки, апеляційні скарги ОСОБА_2 та ТОВ «Турист» задоволено частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 лютого 2024 року змінено, зменшено розмір стягненого з ТОВ «Турист» на користь ОСОБА_1 відшкодування майнової шкоди з 453 225,27 грн до 443 869,65 грн та загальної суми стягнення з 473 225,27 грн до 463 869,65 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 лютого 2024 року залишено без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 лютого 2024 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 квітня 2025 року касаційні скарги ОСОБА_2 , яка підписана представником Лукинюком В. В., і ТОВ «Турист», яка підписана представником Ушаковим О. О., задоволено частково.

Касаційну скаргу ОСОБА_2 , яка підписана представником Лукинюком В. В., на ухвали Чернігівського апеляційного суду від 18 березня 2024 року задоволено частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 лютого 2024 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 18 червня 2024 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 18 березня 2024 року про повернення апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Лукинюка В. В. на протокольну ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 червня 2023 року про відмову в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Лукинюка В. В. про передачу справи іншому суду за підсудністю у цій справі скасовано.

Ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 18 березня 2024 року про повернення апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Лукинюка В. В. на протокольну ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 вересня 2023 року про відмову в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Лукинюка В. В. про зобов`язання позивача сплатити судовий збір у цій справі скасовано.

У травні 2025 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 , яка підписана його представником Лукинюком В. В., про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у зв`язку із переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Заява мотивована тим, що:

постановою Верховного Суду від 30 квітня 2025 року у цій справі касаційні скарги ОСОБА_2 і ТОВ «Турист» задоволені частково. Разом з цим касаційна скарга ОСОБА_2 містила вимоги про стягнення судових витрат, понесених ним, які складаються з витрат на правничу допомогу у суді першої інстанцій в розмірі 35 000,00 грн; витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанцій в розмірі 30 000,00 грн; витрат на правничу допомогу у суді касаційної інстанцій в розмірі 35 000,00 грн; витрати на сплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 8 877,40 грн. Квитанція про остаточну сплату вартості правничої допомоги підтверджується квитанцією від 06 вересня 2024 року, яка додана до цієї заяви;

у розділі «Щодо розподілу судових витрат» постанови касаційного суду від 30 квітня 2025 року суд, пославшись на частину тринадцяту статті 141 ЦПК України, вказав, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Тому, на переконання суду, розподіл судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат;

частина тринадцята статті 141 ЦПК України регулює питання розподілу судових витрат у попередніх провадженнях, рішення по яким були скасовані касаційним судом. Проте питання розподілу судових витрат, понесених у касаційному провадженні повинно вирішуватись на загальних підставах в порядку, передбаченому пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України;

оскільки Верховним Судом вирішення питання щодо розподілу судових витрат у попередніх провадженнях залишено на розгляд суду, який ухвалить остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, то невирішеним залишається питання розподілу судових витрат у касаційному провадженні.

У частинах першій, третій статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України у постанові суду касаційної інстанції має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України.

У частинах першій, тринадцятій статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Разом із тим, такий обов`язок у випадку передачі справи на новий судовий розгляд не покладено.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року у справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено такий висновок «якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Аналогічної позиції дотримується і Велика Палата Верховного Суду (див. постанови від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц (провадження № 14-515цс19), від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19)).

Задовольнивши частково касаційну скаргу, суд касаційної інстанції власне судове рішення у цій справі не ухвалював, оскаржене заявником судове рішення не змінював, а справу направив для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Тому розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, має здійснити той суд, який ухвалює остаточне рішення у справі, враховуючи загальні правила розподілу судових витрат.

Ураховуючи відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення, у задоволенні заяви ОСОБА_1 , яка підписана його представником Лукинюк ом В. В. , про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у зв`язку із переглядом справи у суді касаційної інстанції у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 141, 260, 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , яка підписана його представником Лукинюком Володимиром Васильовичем , про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у зв`язку із переглядом справи у суді касаційної інстанції у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Турист», третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення майнової та моральної шкоди відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Д. А. Гудима

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

П. І. Пархоменко