Житомирський апеляційний суд
Справа №276/66/23 Головуючий у 1-й інст. Збаражський А.М.
Категорія 53 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Павицької Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м.Житомирі

цивільну справу №276/66/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Трофімовим Андрієм Вячеславовичем,

на ухвалу Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 09 жовтня 2024 року, яка постановлена під головуванням судді Збаражського А.М. в смт Хорошеві,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 09 жовтня 2024 року зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків до припинення перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 через адвоката Трофімова А.В. подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що після двох років розгляду справи, активної участі відповідача в ній та після завершення всіх підготовчих дій, відповідачем було заявлене клопотання про зупинення розгляду справи на підставі п.2 частини першої ст.251 ЦПК. Відповідач послався на те, що є військовослужбовцем, проходить службу за контрактом з вересня 2021 року в ІНФОРМАЦІЯ_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 територіально знаходиться за адресою м. Хорошів, якій наближений до його місця проживання в Житомирському районі, що дозволяє приймати участь у розгляді справи. Контракт передбачає добровільне бажання приєднатися до Збройних Сил, на відміну від мобілізації, яка є обов`язковою. Відповідно до частини першої Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, ТЦК є органами військово управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Тобто, Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки виконують своє завдання як під час миру так і під час військового стану. Співробітники ТЦК та СП не беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії на лінії зіткнення та будь-яких завдань бойового характеру. Задача центрів має під собою адміністративно-управлінський характер та мету. Забезпечення виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації є основним завданням ТЦК та СП незалежно від стану в країні. Згідно з абзацом 4 частини шостої Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 23 лютого 2022 року №154, трудові відносини працівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки регулюються законодавством про працю. Відповідач перебуває на посаді в РТЦК та СП ще до початку війни. Це є його основне місце роботи на визначений в контракті період часу з правом його продовження та з встановленим розпорядком дня, тобто встановлений в ухвалі строк «припинення перебування відповідача у Збройних Силах» є невизначений і залежить лише від відповідача. Розглядаючи службу відповідача в ТЦК та СП, не є коректним надавати співвідношення тим військовослужбовцям, які виконують бойові завдання з ризиком для життя. Позов ініційований 13 січня 2023 року. За цей час відбулося безліч судових засідань, у яких відповідач приймав особисто активну участь, що підтверджується протоколами судових засідань від 28 лютого 2024 року, 22 лютого 2024 року та інтереси представляє адвокат, який також активно приймає участь у розгляді справи. Звертаю увагу суду на те, що протягом майже двох років відповідач з таким клопотанням не звертався і лише після того, як суд першої інстанції фактично завершив справу, відповідач «згадав», що він є військовослужбовцем і в державі введено режим військового стану. Такі дії свідчать про зловживання відповідачем своїми процесуальними правами з метою затягування розгляду справи, що порушує права позивача.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. За змістом частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що у січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 . Просить стягнути з відповідача на свою користь суму основного зобов`язання - 266 046,36 грн, три проценти річних 7 107,84 грн, інфляційні втрати 37 893,51 грн, витрати на оренду транспортного засобу 30 000 грн, моральну шкоду 50 000 грн.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Божок Л.В. 18 вересня 2024 року подала до суду клопотання про зупинення провадження у справі до припинення перебування відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан або закінчення воєнного стану.

Суд першої інстанції ухвалою від 09 жовтня 2024 року зупинив провадження у справі до припинення перебування ОСОБА_2 у складі ЗСУ або інших утвореннях відповідно до закону військових формувань, що переведенні на воєнний стан.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Відповідно до п.2 частини першої ст.251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно з п.2 частини першої ст.253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п.2 частини першої ст.251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта ст.263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду України 07 жовтня 2015 року в справі №6-1367цс15 зазначено, що «зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи».

У постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року в справі №6-1957цс16 висловлено позицію, що «межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі».

В ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2022 року в справі №461/5209/19 виснувано, що: «22 серпня 2022 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду касаційної інстанції із клопотанням про зупинення провадження у справі №461/3554/21 у зв`язку з тим, що він перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій, військовослужбовець не перебуває у зоні постійної дислокації, а знаходиться у зоні бойових дій. На підтвердження клопотання про зупинення провадження у справі позивач надав довідки із військової частини НОМЕР_2 від 08 серпня 2022 року №2/762 та № 2/761. Пунктом 2 частини першої ст.251 ЦПК України встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Оскільки позивачем надані докази його перебування у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_4 про зупинення провадження у справі № 461/5209/19 є обґрунтованою та підлягає задоволенню, тому необхідно зупинити провадження у справі, що переглядається, до припинення перебування позивача у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан».

Аналогічні правові висновки викладені й у постанові Верховного Суду від 09 листопада 2022 року в справі №753/19628/17.

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Вказана правова позиція узгоджується із постановою Верховного Суду від 21 грудня 2022 року в справі №456/2541/19.

В ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2022 року в справі №461/5209/19 зазначено: «Оскільки, позивачем надані докази його перебування у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_4 про зупинення провадження у справі №461/5209/19 є обґрунтованою та підлягає задоволенню, тому необхідно зупинити провадження у справі, що переглядається, до припинення перебування позивача у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан».

Аналогічні за змістом висновки викладені у судових рішеннях Верховного суду в справах від 14 грудня 2022 року №757/52540/16-ц та від 17 січня 2023 року №501/1699/17.

Отже, для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених п.2 частини першої ст.251 ЦПК України, в матеріалах цивільної справи мають бути докази не лише перебування сторони у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а й докази того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема приймають участь у виконанні бойових завдань.

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України введено в Україні воєнний стан о 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і наразі його дію не припинено.

Згідно з ст.1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що військове формування це створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України мають таку загальну структуру: Генеральний штаб Збройних Сил України; Командування об`єднаних сил Збройних Сил України; види Збройних Сил України - Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили; окремі роди сил Збройних Сил України - Сили спеціальних операцій, Сили територіальної оборони, Сили логістики, Сили підтримки, Медичні сили; окремі роди військ Збройних Сил України - Десантно-штурмові війська, Війська зв`язку та кібербезпеки; органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.

Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Із копії довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 10 вересня 2024 року №2/789 вбачається, що головний сержант ОСОБА_2 перебуває на військовій службі в ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.237 т.1).

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29 вересня 2021 року №245, старшину запасу ОСОБА_2 , який прибув із ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі наказу командира НОМЕР_2 окремої механізованої бригади від 29 вересня 2021 року №177-рс, який уклав контракт про проходження військової служби на посадах осіб рядового та сержантського складу терміном на три роки, прийняти в добровільному порядку на військову службу за контрактом, та призначити на посаду командира відділення зв`язку групи матеріального забезпечення, ВОС-403182А (а.с.243 т.1).

Відповідно до Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

У постановах Верховного Суду від 27 лютого 2023 року в справі №380/7845/21, від 31 травня 2023 року в справі №160/1543/21 висловлено позицію про те, що для вирішення питання про зупинення провадження недостатньо самого факту введення воєнного стану і формального перебування сторони у складі ЗСУ, оскільки не кожен структурний елемент в складі ЗСУ переведений на воєнний стан, тобто виконує бойові завдання у зоні бойових дій. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11 березня 2025 року в справі №904/4027/22.

Натомість, матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження того, що військова частина НОМЕР_1 у складі ЗСУ переведена на воєнний стан і бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ на території України.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції, застосовуючи частину першу ст.251 ЦПК України, не вказав, у чому полягає передбачена законом неможливість розгляду зазначеної справи на період знаходження відповідача на військовій службі, оскільки матеріалами справи підтверджується, що перебування відповідача на військовій службі не перешкоджало йому особисто приймати участь у судових засіданнях в суді першої інстанції, а також представництво інтересів відповідача здійснюється адвокатом Божок Л.В., а тому відповідач не позбавлений можливості здійснити реалізацію наданих йому ЦПК України прав шляхом листування, приймати участь у розгляді справи через представника тощо.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на її складність, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п.1 ст.6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Смірнова проти України» та «Фрідлендер проти Франції»). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ у справі «Красношапка проти України»).

Ухвала суду про зупинення провадження у справі перешкоджає подальшому розгляду справи та відповідно до положень ст.379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням до Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.258,367,374,379,381-384 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Трофімовим Андрієм Вячеславовичем, задовольнити.

Ухвалу Володарського-Волинського районного суду Житомирської області від 09 жовтня 2024 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді: