Справа № 646/2756/25
№ провадження 2/646/2376/2025
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.07.25 м.Харків
Основ`янський районний суд міста Харкова
в складі: головуючого судді Білінської О.В.,
за участі секретаря судового засідання Тихоновської Г.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Представник позивача Акціонерного товариства «СЕНС БАНК»- адвокат Полєтаєва Т.Ю. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Ухвалою суду від 02.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 26.05.2025 року підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду по суті.
В судове засідання представник позивача не з`явився, у матеріалах справи просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 у підготовчі судові засідання, призначені на 28.04.2025 р., 26.05.2025 р., не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, до суду заяв не подавав. В судове засідання, призначене на 26.06.2025 року, відповідач не з`явився, надав заяву, в якій повідомив, що за станом здоров`я не може прибути в судове засідання, просив справу без його участі не розглядати, надав довідку про інвалідність другої групи. В судове засідання, призначене на 21.07.2025 року, відповідач не з`явився, надав заяву, в якій просив справу без його участі не розглядати та повідомив, що, у зв`язку із погіршенням стану здоров`я, не може прибути в судове засідання, проте підтверджуючих документів суду не надавав. Враховуючи систематичний характер подання відповідачем клопотань про відкладення розгляду справи без підтвердження поважності неявки в судові засідання, суд дійшов висновку щодо можливості розглянути справу за відсутності відповідача. Відповідачем відзиву на позов суду не надано.
Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд, у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України, вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення.
Згідно ст.247 ЦПК України, у разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 04.05.2025 між АТ «Сенс Банк» та відповідачем ОСОБА_1 укладений кредитний договір, що підтверджується: офертою на укладання угоди про надання споживчого кредиту №500768392, акцептом пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту №500768392, графіком платежів та розрахунком сукупної вартості споживчого кредиту та орієнтовної реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг від 04.05.2023, паспортом споживчого кредиту.
В оферті на укладання угоди про надання кредиту №500768392 зазначені умови споживчого кредиту: сума кредиту 332999,38 грн, процентна ставка 4,99 % річних, строк кредиту - 120 місяців (а.с.7-8).
Окрім того, відповідачем підписано: додаток до угоди про надання кредиту №500768392 від 04.05.2023, у якому міститься графік платежів та розрахунок вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки (а.с.11-12).
Також відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту від 04.05.2023, в якому вказано реальна процентна ставка, порядок повернення кредиту, наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (а.с.6).
Згідно з умовами кредитного договору №500768392 від 04.05.2023 ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 332999,38 грн.
Проте, позичальник допустив неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.
Згідно з ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.
Відповідно до ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно умов кредитного договору відповідач взяла на себе зобов`язання сплачувати відсотки за користування кредитом та проводити погашення кредиту.
Частиною другою ст. 638 ЦК України визначено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Отже, позивач, підписавши оферту про укладення угоди про надання особистого кредиту, а також відповідач, підписавши відповідний акцепт, уклали угоду про надання споживчого кредиту №500768392 від 04.05.2023, істотні умови якої визначені в акцепті, а також в додатку №1 до Угоди про надання кредиту №500768392 від 04.05.2023 «Графік платежів та розрахунок сукупності вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг» та в паспорті споживчого кредиту.
Взяті на себе зобов`язання ОСОБА_1 не виконував належним чином і як вбачається із розрахунку заборгованості, його борг станом на 04.09.2024 становить в загальній сумі 367135,74 грн.
Відповідно до ст.ст.1050, 1054 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника вимагати повернення всієї суми кредиту.
Згідно з статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надав, як і не надано доказів щодо належного виконання ним умов договору.
Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Позивачем надано належним чином завірені копії відповідних документів.
За таких обставин, у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх договірних зобов`язань, суд дійшов висновку, що позовна заява Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягає задоволенню в повному обсязі.
Крім того, при розв`язанні клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного.
В обґрунтування розміру понесених позивачем у цій справі витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи надано копії таких документів: довіреності № 023786/25 від 03.02.2025 на уповноваження АТ «Сенс Банк» адвоката Полетаєву Т.Ю. представляти його інтереси на підставі договору про надання правової допомоги № 1006 від 28.01.2025; договору про надання послуг № 1006 від 28.01.2025, укладеного між АТ «Сенс Банк» та АО «СмартЛекс» в особі керуючого Лойфера А.Е., відповідно до якого винагорода виконавця (гонорар) становить за підготовку і подання позовної заяви до суду 375,00 грн, за отримання рішення суду 225,00 грн, комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника 7,85%.
За змістом статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 та 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц.
Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Також в питанні надання доказів суд приймає до уваги позицію Верховного Суду у справі № 922/2604/20, де вказано, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.
У постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 Верховний Суд зазначив, що витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Проте, ані позивачем, ані представником позивача не надано належних доказів на підтвердження надання правової допомоги, а саме - детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, що є підставою для відмови у задоволенні вимог позивача щодо витрат з надання правової допомоги у суді, у зв`язку з недоведеністю їх надання.
Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що адвокат Полетаєва Т.Ю. здійснює свою діяльність в Адвокатському об`єднанні «СмартЛекс», з яким позивач уклав договір про надання правової допомоги № 1006 від 28.01.2025.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог про відшкодування витрат на правову допомогу.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційна розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 4405,63 грн.
Керуючись ст. ст. 81, 141, 142, 263-265, 268, 280-283, 289, 352, 354 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Сенс Банк» задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» судові витрати, які поніс позивач у зв`язку з розглядом судової справи в розмірі 4405 (чотири тисячі чотириста п`ять) грн 63 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач: Акціонерне товариство «Сенс Банк», місцезнаходження: 03150, м.Київ, вул. велика Васильківська, 100, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя О. В. Білінська