КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М. МИКОЛАЄВА
Справа № 488/2923/25
Провадження № 2/488/1798/25
Ухвала

Іменем України

"24" липня 2025 р. м. Миколаїв

Суддя Корабельного районного суду міста Миколаєва Селіщева Л.І., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 про звільнення майна з-під арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Мотельчук Ю.І., через електронний суд, звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати арешт, накладений на підставі постанови у справі №1-188/2009, виданої 09.02.2009 Київським районним судом м. Одеси, суддею Іванчук В.Н. на все майно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , де б це майно не знаходилось та в чому б не виражалось.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, приходжу до висновку про необхідність залишити її без руху через наступне.

Статті 175 - 177 ЦПК України містять вимоги, яким повинна відповідати позовна заява.

Разом з тим, позов не відповідає вимогам ст. 175 - 177 ЦПК України, зокрема:

-не зазначено у повному обсязі повне найменування позивача: рік народження, паспортні дані, поштовий індекс, номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету (за наявності);

-зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні;

-якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

-виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги;

-зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

-відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

-відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

-зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності);

-зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

-попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

-у позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору;

-у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Незважаючи на відсутність у позивача повної інформації про відповідачів (прізвища, ім`я, по батькові, РНОКПП, засоби зв`язку, адреси тощо), відповідно до вимог процесуального законодавства та з урахуванням принципу доступу до правосуддя, така обставина не є підставою для відмови у відкритті провадження чи у розгляді справи по суті.

Водночас, відповідно до ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат зобов`язаний добросовісно, розумно та сумлінно представляти інтереси клієнта, в тому числі вживати всіх передбачених законом заходів для встановлення необхідних обставин справи, у тому числі встановлення ідентифікаційних даних відповідачів.

Таким чином, обов`язок з`ясування чи витребування відповідної інформації, у тому числі з публічних реєстрів, архівів, установ тощо, покладається саме на представника позивача адвоката.

Позовна заява, відповідно до Цивільного процесуального кодексу України (ст. 175-177), має чітку структуру, яка включає вступну, описову, мотивувальну та прохальну частини.

Прохальна частина повинна містити чітко сформульовані позовні вимоги, тобто, що саме позивач просить вирішити суд та способи захисту прав або інтересів, які позивач просить застосувати.

Однак подана позовна заява не відповідає зазначеним вимогам: прохальна частина викладена нечітко, без однозначного формулювання позовних вимог і без вказівки на конкретний спосіб захисту порушеного права, що створює процесуальні перешкоди для відповідачів у реалізації права на захист.

Крім того, адвокатом (представником позивача) були надані докази, які не підтверджують фактичного надсилання копії позовної заяви з додатками відповідачам. Такі докази не відповідають вимогам достовірності, належності та допустимості.

Зокрема, надані документи не містять відомостей, які б дозволяли однозначно ідентифікувати факт надсилання саме відповідачам, зазначених у позові, а натомість містять вигадані дані щодо адресатів.

У зв`язку з викладеним, вважаю, що представником було надано недостовірні докази, які не можуть бути прийняті судом як підтвердження виконання обов`язку надсилання копії позову відповідачам відповідно до ч. 1 ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України.

Отже в заяві мають місце вказані вище недоліки, які позбавляють суд можливості призначити заяву до розгляду.

Враховуючи викладене, вважаю необхідним дану позовну заяву залишити без руху, невідкладно повідомити про це позивача та надати йому строк для усунення вказаних недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали про залишення позовної заяви без руху у відповідності до положень ст. 185 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залишення позовної заяви без руху не є обмеженням права позивача на доступ до правосуддя.

Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, сформульованою, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 31), в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у пункті 55 справи «Креуз проти Польщі», про те, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти («Kreuz v. Poland» № 28249/95).

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 про звільнення майна з-під арешту - залишити без руху та запропонувати позивачу усунути недоліки протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Селіщева