Справа № 127/2455/25
Провадження № 4-с/127/39/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Ан О.В. ознайомившись із скаргою ОСОБА_1 на дії Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці ЦМУМЮ (м. Київ),

УСТАНОВИВ:

У липні 2025 із скаргою до суду звернулася ОСОБА_1 , яка просила визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Першого відділу ДВС у місті Вінниці ЦМУ МЮ (м. Київ) Бондар Н. С. про відкриття виконавчого провадження №78549293 від 08.07.2025 в частині стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця у розмірі 16 000 (шістнадцять тисяч) гривень. Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Першого відділу ДВС у місті Вінниці ЦМУ МЮ (м. Київ) Бондар Н.С. щодо накладення арешту на усі банківські рахунки ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №78549293. Скасувати постанову державного виконавця про арешт коштів ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №78549293. Зобов?язати головного державного виконавця Першого відділу ДВС у місті Вінниці ЦМУ МЮ (м. Київ) Бондар Н. С. негайно зняти арешт з усіх банківських рахунків ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 78549293.

Відповідно до ч.1 ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до вимог ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Отже, скарги мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбачених положеннями ЦПК України.

Згідно ч. 4 ст. 175 ЦПК України зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 1-1) судові накази; 2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; 3) виконавчих написів нотаріусів; 4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; 6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; 8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; 9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Тому необхідно розрізняти випадки звернення до суду зі скаргою в порядку судового контролю за виконанням судових рішень (рішень, ухвал, постанов судів різних юрисдикцій) та в порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби при виконанні рішень інших органів (постанов, наказів, ухвал та інших документів), які є виконавчими документами і підлягають примусовому виконанню відповідно до статті 3 Закону № 1404-VIII.

Відповідно до частин першої, другої статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Оскільки скаржниця не погоджується із діями державного виконавця у частині стягнення основної винагороди тому такі дії можуть бути оскаржені сторонами до відповідного адміністративного суду.

Також у заяві зазначено орган, дії якого оскаржуються, проте згідно ч.1 ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою на дії державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби. Тобто заявниці слід визначити певну посадову особу, чиї дії на думку скаржника є незаконними.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Наведені обставини унеможливлюють вирішити питання про прийняття до свого провадження скарги, а тому з заяву належить залишити без руху та встановити скаржникові строк для усунення її недоліків.

На підставі викладеного та керуючись статтями 175, 177, 185, 260, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці ЦМУМЮ (м. Київ) - залишити без руху.

Встановити строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Роз`яснити, що при невиконанні вимог даної ухвали у встановлений строк, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: