Справа № 473/4219/24
УХВАЛА

іменем України

"30" липня 2025 р. року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Вуїва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Москаленко С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську заяву ОСОБА_1 про встановлення порядку виконання рішення суду від 17 лютого 2025 року по цивільній справі №473/4219/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на частку майна,

В С Т А Н О В И В:

30 липня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності на майно.

12 серпня 2024 року представник позивача ОСОБА_3 в порядку усунення недоліків позовної заяви надав суду уточнений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Позов ОСОБА_1 обґрунтований тим, що 28 квітня 2022 року сторони зареєстрували між собою шлюб.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 27 жовтня 2023 року у справі 473/4073/23 шлюб між сторонами було розірвано.

В той же час, ОСОБА_1 є власником автомобіля «Skoda Fabia», 2001 року випуску, реєстр. номер НОМЕР_1 , який був придбаний ним до укладення шлюбу, а саме 01 лютого 2022 року, а також автомобіля «Volkswagen Jetta», 2006 року випуску, реєстр. номер НОМЕР_2 , який був придбаний позивачем після припинення з відповідачкою шлюбних відносин в період окремого проживання (до розірвання шлюбу), а саме 25 травня 2023 року.

Зважаючи на те, що спірні автомобілі без його дозволу та відповідних правових підстав знаходяться у володінні та користуванні ОСОБА_2 , яка не має на них жодних прав, а тому позивач просив про витребування вказаного майна з чужого незаконного володіння відповідачки.

Ухвалою суду від 13 серпня 2024 року було відкрито провадження у справі, справу було призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання.

15 жовтня 2024 року представник відповідачки ОСОБА_4 подав через систему «Електронний суд» зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на частку майна.

Позов ОСОБА_2 обґрунтований тим, що з серпня 2021 року сторони перебували в сімейних стосунках без реєстрації шлюбу, під час яких мати відповідачки передала їм у власність автомобіль «Skoda Fabia», 2001 року випуску, який був зареєстрований за позивачем та отримав реєстр. номер НОМЕР_1 .

28 квітня 2022 року сторони зареєстрували між собою шлюб, який рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 27 жовтня 2023 року у справі 473/4073/23 було розірвано.

Під час перебування в шлюбі, до припинення між Спасьоновими сімейних стосунків, а саме 25 травня 2023 року сторони придбали автомобіль «Volkswagen Jetta», 2006 року випуску, реєстр. номер НОМЕР_2 .

Оскільки спірні автомобілі були придбані сторонами під час проживання однією сім`єю або в період перебування у шлюбі, а тому ОСОБА_2 просила визнати вказане майно спільною сумісною власністю сторін та визнати за нею право власності на частку автомобілів.

Ухвалою суду від 16 жовтня 2024 року зустрічний позов було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, позови об`єднано в одне провадження.

Ухвалою суду від 30 грудня 2024 року було закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 17 лютого 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено частково. Витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь власника майна ОСОБА_1 автомобіль «Skoda Fabia», 2001 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 , реєстр. номер НОМЕР_1 .

Цим же рішенням зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на частку майна задоволено частково. Визнано автомобіль «Volkswagen Jetta», 2006 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_4 , реєстр. номер НОМЕР_2 , спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Визнано за ОСОБА_2 право власності на частку автомобіля «Volkswagen Jetta», 2006 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_4 , реєстр. номер НОМЕР_2 .

17 липня 2025 року ОСОБА_1 (від імені та в інтересах якого діє його представниця ОСОБА_5 ) звернувся до суду із заявою про встановлення порядку виконання судового рішення, мотивуючи заяву тим, що часткове задоволення судом зустрічного позову з фактичним визнанням сторін співвласниками автомобіля «Volkswagen Jetta» без його реального поділу або передачі одній зі сторін спору не вирішило існуючий між Спасьоновими спір щодо вказаного майна, а тому просив встановити порядок виконання судового рішення у спосіб стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсацію замість частки у праві спільної власності на автомобіль «Volkswagen Jetta», що становить 131 156,50 грн.

В судове засідання сторони та їх представники не з`явилися, однак від представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи без його участі із запереченнями проти встановлення порядку виконання судового рішення з тієї підстави, що задоволення вказаної заяви фактично призведе до зміни рішення суду, що не допускається законом.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Згідно ч.ч. 1-3, 7 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, яке підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної або касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Невиконання боржником судового рішення про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна стягувача або майна, присудженого на користь стягувача, протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з боржника суми вартості відповідного майна, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, вартість майна неможливо визначити або майно відповідно до закону не може оцінюватися.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту прав та інтересів громадян судом.

Порядок виконання рішення - це визначена законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій виконавцем, а також права і обов`язки суб`єктів виконавчого провадження під час їх вчинення.

Отже, зміна способу та порядку виконання рішення є однією з процесуальних гарантій відновлення захищених судом прав та інтересів фізичних і юридичних осіб.

Разом з тим, як зазначив Верховний Суд у постанові від 19 червня 2019 року у справі №2-55/10, спосіб виконання рішення визначається на підставі встановлених у статті 16 ЦК України способів захисту цивільних прав. Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим. При вирішенні питання про зміну способу виконання рішення суду підлягають з`ясуванню обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення суду. При цьому, у будь-якому випадку при зміні способу і порядку виконання рішення суду суд не може змінювати останнє по суті.

Проте, зі змісту заяви про встановлення порядку виконання рішення вбачається, що у ній фактично ставиться питання про зміну по суті судового рішення від 17 лютого 2025 року, що заборонено, за винятком випадків невиконання боржником судового рішення про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна стягувача або майна, присудженого на користь стягувача.

Крім цього, стороною заявника не прийнято до уваги те, що рішення про визнання автомобіля «Volkswagen Jetta», 2006 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_4 , реєстр. номер НОМЕР_2 , спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та визнання за ОСОБА_2 право власності на частку цього майна, підлягає виконанню у чітко передбачений законом спосіб шляхом реєстрації власником права власності через відповідний сервісний центр МВС України. Стороною заявника не надано, а матеріали справи не містять жодних доказів про наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення в цій частині у зазначений судом спосіб або роблять його неможливим.

При цьому, виконання судового рішення у зазначений спосіб взагалі не передбачає проведення виконавчих дій згідно Закону України «Про виконавче провадження», а отже отримання заявником статусу стягувача (який може бути суб`єктом подання заяви про встановлення чи зміну способу або порядку виконання рішення суду).

За такого, суд не вбачає передбачених законом підстав для встановлення порядку виконання рішення, а тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 258-260, 435 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення порядку виконання рішення суду від 17 лютого 2025 року по цивільній справі №473/4219/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на частку майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: О.В.Вуїв