Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1980/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.07.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Онисько С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виноградівський відділ ДРАЦС у Берегівському районі Західного МУ МЮ, про визнання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Цопко С.В., звернувся у Виноградівський районний суд із позовною заявою до відповідачки ОСОБА_2 , третя особа: Виноградівський відділ ДРАЦС у Берегівському районі Західного МУ МЮ, про визнання батьківства.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач ОСОБА_1 19 лютого 2025 року уклав шлюб із відповідачкою. До укладення шлюбу сторони проживали в цивільному шлюбі, в якому в сторін народилося двоє дітей. Перебуваючи на момент народження дітей у сварці, відповідачка не записала батьком дітей їхнього біологічного батька - ОСОБА_1 . Позивач разом з відповідачкою звернулися до Виноградівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Берегівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про внесення змін до актових записів про народження дітей, а саме вказати батьком ОСОБА_1 , в чому їм було відмовлено, у зв`язку з тим, що відповідачкою вже вносилися зміни до актового запису про народження дітей, повторно записи можуть бути внесені лише на підставі рішення суду. У зв`язку з наведеним, позивач змушений звернутися до суду з позовом до відповідачки про визнання його батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і внесення відповідних змін до актового запису про народження дітей.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю, просить суд такі задоволити.

Відповідачка про день, час та місце розгляду справи, будучи належним чином повідомленою своєчасно, а судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності.

Представник третьої особи будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином своєчасно, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що сторони проживали однією сім`єю без державної реєстрації шлюбу.

Шлюб між сторонами зареєстровано Виноградівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Берегівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 19.02.2025, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , актовий запис за №27.

За час спільного проживання позивача з відповідачкою, остання народила двох дітей дітей: дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2

Запис про батька дітей, у відповідності до статті 135 Сімейного кодексу України, зроблений у Книзі реєстрації народжень, зі слів матері.

Згодом відповідачка звернулася з відповідною заявою до органу РАЦСу і в порядку ст.126 СК України батьком дітей зазначено ОСОБА_7 .

Відповідач дізнався, що він є біологічним батьком дітей та просить в судовому порядку визнати його батьком дітей.

Батьківство відповідача відносно дочки та сина підтверджується медичними висновками про біологічне батьківство від 14.03.2025, проведеними працівниками ТОВ "ГенКод Діагностик" за замовленням позивача.

Статтею 28 Цивільного кодексу України встановлено, що фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові.

Згідно ч. ч. 1-4 ст. 128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до статті 134 Сімейного кодексу України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації.

Права/обов`язки батька та дитини грунтуються на походженні дитини. Відповідно до ст.7 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ), дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків.

Інтерес того, хто є фактичним батьком дитини, у встановленні з нею юридичного зв`язку вважається таким, що охороняється законом, а тому цей інтерес може бути предметом судового захисту. Згідно з усталеною прецедентною практикою суду, взаємне почуття втіхи батьків і дитини від того, що вони постійно перебувають разом, становить важливий елемент сімейного життя, тому заходи, що перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке захищається ст.8 Конвенції (рішення у справах «Гаазе проти Німеччини» від 08.04.2004, «Йогансен проти Норвегії» від 07.08.1996).

Визнання батьківства - це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків.

Відповідно до ч.1 ст.129 Сімейного кодексу України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

Аналогічну позицію відображено в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при цьому у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини.

Відповідно до ч.2 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно положень ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

Відповідач з моменту народження дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відкрито ігнорує виконання свого обов`язку з утримання та виховання. Уникає спілкування з дитиною, жодних контактів не підтримує. За таких обставин встановлення батьківства позивача однозначно відповідатиме інтересам дитини.

Відповідно до ч.1 ст.134 Сімейного кодексу України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що справи про визнання батьківства суд розглядає в порядку позовного провадження.

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має грунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Щодо предмету доказування у даній категорії справі, то Сімейний кодекс України будь-яких особливостей не визначає.

Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Верховний Суд роз`яснив, що для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства (постанова Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц).

Охорона дитинства в Україні є стратегічним загальнонаціональним пріоритетом і має метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні. Державна політика у цій сфері ґрунтується на забезпеченні найкращих інтересів дитини.

Стаття 18 Конвенції ООН про права дитини декларує, що Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 134 Сімейного кодексу України визначено, що на підставі, зокрема рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Відповідно до статей 6, 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

В судовому засіданні достовірними та належними доказами встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу і від цих відносин відповідачка народила двох дітей.

Відповідачка визнала батьківство позивача відносно дітей.

Діти проживають разом зі своєю матір`ю та позивачем, оскільки останні уклали шлюб.

Позивач вважає себе біологічним батьком дітей та бажає приймати участь у їх житті, спілкуванні, вихованні та утриманні.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за №55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану є підставою для внесення таких змін.

Відповідно до п.2.16.4.Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Відповідно до п.2.18 Правил зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану, крім випадків, встановлених у п.2.28 цього розділу.

Таким чином, з`ясувавши дійсні причини позову про визнання батьківства та взявши до уваги заяву позивача про його батьківство та висновки про біологічне батьківство, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 28 Цивільного кодексу України, ст.ст. 122, 128- 130, 134, 135 Сімейного кодексу України, п.п. 1.7., 2.13.1, 2.16.4, 2.16.7, 2.18 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року №96/5, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України за №55/18793 від 14 січня 2011 року, ст.ст. 10, 12, 13,18, 81, 141, 209, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задоволити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зобов`язати Виноградівський відділ державної реєстрації акт цивільного стану у Берегівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни в актовий запис № 263 від 22.04.2022 року, складений Виноградівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Берегівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: по батькові вказати дитину « ОСОБА_9 » та в графі «батько» записати - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України, проживаючий в смт.Королево та в актовий запис №57 від 23.04.2020 року, складений виконкомом Королівської селищної ради відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: по батькові вказати дитину « ОСОБА_10 » та в графі «батько» записати - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України, проживаючий в смт.Королево.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийТ. Ю. Левко