Справа № 490/8957/21
Центральний районний суд м. Миколаєва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва

у складі головуючого судді Шолох Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Шведюк Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява від адвоката Берестова Є.В., який представляє інтереси ОСОБА_1 , до АТ КБ «ПриватБанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1779 від 24.06.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 .

В обґрунтування своїх вимог представник позивача посилається на те, що такий напис не підлягає виконанню з огляду на те, що його вчинено з порушення вимог чинного законодавства, у зв`язку з тим, що виконавчий напис було вчинено за відсутності доказів, що підтверджують безспірність вимоги.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.12.2021 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Відповідачем до суду надано відзив на позовну заяву, у якій представник АТ КБ «ПриватБанк» просив суд, відмовити у задоволенні позову з огляду на його необґрунтованість та безпідставність.

Ухвалою суду від 26.07.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті.

У судове засідання сторони не з`явилися з невідомих суду причин. Представник позивача, адвокат Резуненко Д.С., просив провести розгляд справи за його з ОСОБА_1 відсутності, позовні вимоги задовольнити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. надіслала до суду заяву, у якій просила провести розгляд справи за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

24.06.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис №1779 про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , яке на підставі договору іпотеки, посвідченого 06.06.2005 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Сіряковою О.В. за №2570, передано в іпотеку АТ КБ «Приватбанк».

Як зазначено у цьому виконавчому написі за рахунок коштів отриманих від реалізації нерухомого майна задовольнити вимоги АТ КБ «Приватбанк» шляхом перерахування коштів у розмірі: заборгованість за кредитом 69 366,57 доларів США, заборгованість за відсотками 36 092,28 доларів США, комісія 6 048,00 доларів США, штраф 64 244,95 доларів США, що разом становить 175 751,80 доларів США. Строк за який провадиться стягнення з 06.06.2005 року по 20.11.2018 року.

Постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження ВП №67394710 на виконання оспорюваного виконавчого напису.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року № 3425-XII (в редакції чинній станом на 08 серпня 2020 року, далі Закон № 3425-XII) нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Відповідно до пункту 19 частини першої статті 34 Закону № 3425-XII нотаріуси вчиняють виконавчі написи.

Частиною 1 статті 88 Закону № 3425-XII встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Тобто, виконавчий напис це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості.

Порядок вчинення нотаріальних дій, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Таких висновків дійшов Верховним Судом у постанові від 06 травня 2019 року №320/7932/16-ц.

Зі змісту доданих до матеріалів справи документів вбачається, що між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк» 06.06.2005 року укладено кредитний договір №NKVPGK04040034, відповідно до умов якого АТ КБ «Приватбанк» надає ОСОБА_1 кредит у розмірі 94 846,80 доларів США на придбання квартири у сумі 80 000,00 доларів США, а також на сплату страхових платежів у сумі 14 846,80 доларів США у строк до 05.04.2025 року.

Цього ж дня, 06.06.2005 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк» було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого в забезпечення виконання іпотекодавцем зобов`язань за кредитним договором іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім цього 26.11.2013 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 підписана додаткова угода №1до кредитного договору № NKVPGK04040034 від 06.06.20005 року, умовами якого передбачено, що сума заборгованості в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї угоди зменшилася на 1 111,41 доларів США (пеня).

Постановою Верховного Суду від 27.05.2020 року у справі №490/12341/13-ц у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

24.06.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис №1779 про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , яке на підставі договору іпотеки, посвідченого 06.06.2005 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Сіряковою О.В. за №2570, передано в іпотеку АТ КБ «Приватбанк».

Як зазначено у цьому виконавчому написі за рахунок коштів отриманих від реалізації нерухомого майна задовольнити вимоги АТ КБ «Приватбанк» шляхом перерахування коштів у розмірі: заборгованість за кредитом 69 366,57 доларів США, заборгованість за відсотками 36 092,28 доларів США, комісія 6 048,00 доларів США, штраф 64 244,95 доларів США, що разом становить 175 751,80 доларів США. Строк за який провадиться стягнення з 06.06.2005 року по 20.11.2018 року.

Тож, як вбачається з оскаржуваного виконавчого напису стягнення за ним проводиться за період з 06.06.2005 року по 20.11.2018 року у сумі 175 751,80 доларів США, яка складається з: заборгованість за кредитом 69 366,57 доларів США, заборгованість за відсотками 36 092,28 доларів США, комісія 6 048,00 доларів США, штраф 64 244,95 доларів США та плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 3 500,00 грн.

Як слідує із оскаржуваного виконавчого напису заборгованість виникла за період з 06.06.2005 року по 20.11.2018 року у розмірі у сумі 175 751,80 доларів США.

В той час, як у виписці з рахунку боржника ОСОБА_1 залишок поточної заборгованості за наданим кредитом станом на 20.11.2018 року становить 51 544,47 доларів США.

За приписами частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як зазначає представник позивача, що сума заборгованості позивача перед відповідачем у справі є спірною, оскільки в розрахунках заборгованості банком допущені суттєві помилки.

Відповідачем в свою чергу, у відзиві на позовну заяву, не наведено будь-яких доводів та не надано доказів на підтвердження існування за період з 06.06.2005 року по 20.11.2018 року у ОСОБА_1 перед АТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 175 751,80 доларів США.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити в повному обсязі.

Виконавчий напис від 24.06.2019 року за № 1779 щодо звернення стягнення на користь АТ КБ «Приватбанк» з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 175 751,80 доларів США слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі, відповідно до приписів частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача суму судового збору за подання позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню в розмірі 908,00 грн та заяви про забезпечення позову в розмірі 454,00 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХ В А Л И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1779 від 24.06.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати понесені на сплату судового збору у розмірі 908 грн 00 коп. за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову в розмірі 454 грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання до Миколаївського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Інформація про сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНН НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

Відповідач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», , місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1д.

Суддя Л.М. Шолох