ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7148/25
провадження № 2/753/6693/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2025 р. Дарницький районний суд міста Києва під головуванням судді Осіпенко Л.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Петрової Т.О.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_1 - Зеленої Н.Ю. ,

представника відповідача ПАТ "Дельта Банк" та

третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - Шутова О.О.,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Дарницького районного суду міста Києва цивільну справу

за позовом ОСОБА_3 ,

до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Товарної біржі "Електронні торгові системи", ОСОБА_1 , ОСОБА_4 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Міністерство юстиції України, Акціонерне товариство «Агропросперіс Банк», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

про визнання результатів електронних торгів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

До початку підготовчого судового засідання представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Зеленою Н.Ю. подано заяву про забезпечення витрат на правову допомогу з огляду на те, що в діях позивачки вбачаються ознаки зловживання правом на позов, а крім того, позивачка не проживає та не зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Просить забезпечити витрати на правову допомогу відповідача, шляхом зобов`язання ОСОБА_3 внести на депозитний рахунок Дарницького районного суду м.Києва, грошову суму у розмірі 50 000,00 грн. для забезпечення відшкодування витрат відповідача на професійну правничу допомогу, яка надається адвокатом на підставі договору від 21.06.2025 року.

У підготовчому судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Зелена Н.Ю. підтримали клопотання та просили його задовольнити, проти чого не заперечували представники відповідача і третьої особи.

Інші учасники справи у підготовче судове засідання не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Їх неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду заяви про забезпечення витрат на правову допомогу.

Аналізуючи доводи заявника, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до позивачки вимоги про забезпечення витрат на правову допомогу з наступних підстав.

Дійсно, відповідно до ч. 1 ст.135 ЦПК України суд може зобов`язати сторони внести на депозитний рахунок суду попередньо визначену суму судових витрат, пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією, про що постановляє ухвалу (забезпечення судових витрат).

Відповідно до ч. 4 ст.135 ЦПК України як захід забезпечення судових витрат суд з урахуванням конкретних обставин справи має право, за клопотанням відповідача, зобов`язати позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу та інших витрат, які має понести відповідач у зв`язку із розглядом справи (забезпечення витрат на професійну правничу допомогу).

Таке забезпечення судових витрат застосовується, якщо: 1) позов має ознаки завідомо безпідставного або інші ознаки зловживання правом на позов; або 2) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Забезпечення судових витрат також може бути застосоване, якщо суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Зазначені процесуальні норми щодо забезпечення судових витрат, виходячи з їх змісту, не є імперативними.

Згідно із положенням ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Ст. 9. Конституції України передбачає, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Дані правовідносини з огляду дотримання ст. 6 Конвенції зазначені в наступних рішеннях.

Право на справедливий судовий розгляд, що гарантується Статтею 6 § 1, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін суднового розгляду ефективного суднового захисту з метою захисту їх цивільних прав (Beles and others v. the Czech Republic (Белеш та інші проти Ческьої Республіки), § 49).

Кожен має право на судовий розгляд справи, що стосується його "цивільних прав та обов`язків". Таким чином, у статті 6 § 1 представлено "право на суд", разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (Golder v. the United Kingdom (Голдер проти Сполученого Королівства), § 36)

Право на доступ до суду має "застосовуватися на практиці і бути ефективним" (Bellet v. France (Белі проти Франції), § 38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа "повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права" (Bellet v. France (Белі проти Франції), § 36; Nunes Dias v. Portugal (Нун' єш Діаш проти Португалії) (dec.) стосовно правив, що регламентують сповіщення

Правила, що стосуються предмета суперечки чи застосування цих правив, не повинні перешкоджати сторонам у отриманні доступного судового захисту (Miragall Escolano v. Spain (Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії); Zvolsky and Zvolska v. the Czech Republic (Звольський та Звольстка проти Чехії), § 51).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (Perez de Rada Cavanilles v. Spain (Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії), § 49; Miragall Escolano v. Spain (Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії), § 38; Societe anonyme Sotiris and Nikos Koutras ATTEE v. Greece (Societe anonyme Sotiris and Nikos Koutras ATTEE проти Греції), § 20; Beles and others v. the Czech Republic (Белеш та інші проти Ческьої Республіки),, § 50; RTBF v. Belgium (RTBF проти Бельгії), §§ 71, 72, 74);

Право на суд включає не лише право звертатися до суду, а також право на вирішення спору судом (Kutic v. Croatia (Кутіч проти Хорватії), § 25 і § 32 стосовно призупинення провадження; Acimovic v. Croatia (Ачімовіч проти Хорватії), § 41; Beneficio Cappella Paolini v. San Marino (Бенефічіо Капела Паоліні проти Сан- Марино), § 29 стосовно відмови у правосудді).

Відмова суду вирішувати фактичні обставини справи, які є значущими у вирішенні спору, може спричинити порушення статті 6 § 1 (Terra Woningen B.V. v. the Netherlands (Тера Вонінген Б. В. проти Нідерландів), §§ 53-55).

Отже, судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на доступ до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції, на справедливий суд.

В обґрунтування заяви про забезпечення витрат на правову допомогу, вказано, що позивачка не вперше звертається до суду з позовною заявою про визнання результатів електронних торгів недійсними. В іншій аналогічній справі № 753/16132/22 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Міністерства юстиції України, ПАТ „Астра Банк", ПАТ „Дельта Банк", Товарної біржі „Електронні торгові системи", ОСОБА_1 , Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про поділ майна подружжя, визнання результатів електронних торгів недійсними, суд задовольнив заяву відповідача про забезпечення витрат на правову допомогу та зобов`язав позивачку внести 25 000,00 грн. на депозитний рахунок Дарницького районного суду міста Києва у забезпечення витрат відповідача ОСОБА_1 на правову допомогу.

У зв`язку з тим, що позивачкою не були внесені грошові кошти у забезпечення витрат відповідача на правову допомогу, ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 05.08.2024 рокупозовну заяву залишено без розгляду.

Вказана обставина, на думку суду, переконливо свідчить про те, що для позивачки внесення 50 000,00 грн. у якості забезпечення витрат відповідача на правову допомогу,є надмірним тягарем, враховуючи також те, що ці витрати майже у 17 разів перевищують розмір встановленого у 2025 році прожиткового мінімуму (50 000,00 грн. : 3 028,00 грн. = 16,51), а отже фактично обмежить доступ позивачки до суду у разі не внесення грошової суми на депозит суду.

Аналізуючи все вищевикладене, приймаючи до уваги обставини викладені в позові, обставини викладені у заяві відповідача ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання про забезпечення витрат на правову допомогу, оскільки його задоволення може істотно обмежити доступ позивачки до правосуддя, що суперечитиме вимогам статті 55 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Керуючись ст.ст. 135, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Зеленої Наталії Юріївни про забезпечення витрат на правову допомогу - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 353 ЦПК України заперечення на дану ухвалу суду можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду по даній справі.

Повний текст ухвали виготовлений 21.07.2025 року.

Суддя: Осіпенко Л.М.