Провадження № 22-ц/812/1313/25
У Х В А Л А

22 липня 2025 року м. Миколаїв Справа № 490/11874/23

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів Крамаренко Т.В., Серебрякової Т.В.,

при секретарі судового засідання Шурмі Є.М.,

за участі позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні ОСОБА_1 про призначення психологічної експертизи у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 травня 2025 року, повне судове рішення складено 22 травня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Гуденко О.А., в залі судового засідання в м. Миколаїв, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним,

В С Т А Н О В И В:

06 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним.

Позов обґрунтовано тим, що між сторонами було укладено договір позики грошових коштів, за умовами якого ОСОБА_2 нібито передав позивачці 241 975 грн, в еквіваленті за офіційним курсом НБУ 10 000 доларів США.

Однак ніяких коштів позивачка не отримувала, ніяких домовленостей стосовно надання коштів у позику між сторонами не було. Відповідний договір є фіктивним та укладений під тиском із застосування шантажу.

30 вересня 2019 року позивачці зателефонував невідомий чоловік та повідомив, що він є директором підприємства на якому в вересні 2019 року працювала донька позивачки ОСОБА_3 та терміново необхідно приїхати до офісу, оскільки у доньки позивачки існують неприємності.

В той же день коли позивачка приїхала до офісу за адресою, яку надали під час телефонної розмови, її провели до кабінету, де був чоловік, який представився ОСОБА_4 та донька позивача ОСОБА_5 . Під час спілкування ОСОБА_2 повідомив, що ОСОБА_5 має велику недостачу у касі та позивачка повинна написати розписку про те, що нею отримано вказану суму у борг від нього, оскільки позивачка працює та на неї зареєстроване нерухоме майно, а її донька ніякого майна не має та буде звільнена з роботи.

На вимогу позивачки надати будь-які документи, які підтверджують наявність недоїмки у її доньки надано не було, але на свою адресу позивачка чула лише погрози від відповідача.

01 жовтня 2019 року, коли позивачка приїхала до нотаріуса за наданою адресою, помічник нотаріуса спитала чи будуть передаватися гроші, проте відповідач повідомив, що гроші їй вже передані і позивачці дали підписати відповідний договір позики.

Сприймаючи погрози та шантаж реально, позивачка підписала договір.

ОСОБА_6 є керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім» «Альянс-Україна» (далі ТОВ «ТД «Альянс-Україна»), де працювала донька позивачки.

10 січня 2020 року за заявою ОСОБА_6 було внесено відомості до ЄРДР №0000137 стосовно завдання ТОВ «ТД «Альянс Україна» матеріальних збитків.

В березні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Корабельного районного суду м. Миколаєва з позовом про стягнення з позивачки боргу за відповідним договором позики. Розгляд даної справи триває.

Позивачку ввели в оману, щодо оплати не доведеної нестачі, яка нібито виникла під час роботи її доньки ОСОБА_7 у ТОВ «ТД «Альянс Україна», а також застосували психологічний тиск щодо необхідності підписання договору позики, без реальної передачі коштів та відповідних домовленостей, позивачка була вимушена звернутися за захистом до правоохороних органів.

Так відділенням поліції №1 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області відповідні відомості внесено до ЄРДР за №001410 за фактом вчинення відносно позивача кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 190 КК України.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила суд визнати недійсним договір позики грошових коштів, укладений 01 жовтня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ласурією С.А. зареєстрований в реєстрі за № 894.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 травня 2025 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір позики грошових коштів, укладений 01 жовтня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ласурією С.А. зареєстрованого в реєстрі за №894.

Не погодившись з рішення суду ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

14 липня 2025 року ОСОБА_1 через канцелярію апеляційного суду подала клопотання про призначення судово- психологічної експертизи шляхом опитування ОСОБА_1 із застосуванням спеціального технічного засобу комп`ютерного поліграфа щодо обставин справи. Проведення експертизи доручити експертам Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

Зазначене клопотання остання підтримала при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Аналізуючи доводи заявленого позивачкою клопотання, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (частина 1 статті 81 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).

Частиною 1 статті 77 передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 4 статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Згідно з приписами статті 182 ЦПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлено - він встановлюється судом.

Частина 1 та 2 статті 183 ЦПК України передбачає, що будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити:

1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

2) найменування суду, до якого вона подається;

3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі;

4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника;

5) підстави заяви (клопотання, заперечення);

6) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення);

7) інші відомості, що вимагаються цим Кодексом.

Вимога вказати в заяві по суті справи, скарзі, заяві, клопотанні або запереченні ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України стосується лише юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України. Іноземна юридична особа подає документ, що є доказом її правосуб`єктності за відповідним іноземним законом (сертифікат реєстрації, витяг з торгового реєстру тощо).

Письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частина 2 статті 367 ЦПК України).

Заявниця своє клопотання про призначення експертизи обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було відмовлено в задоволенні її клопотання про призначення по справі почеркознавчої експертизи.

За матеріалами справи суд першої інстанції 13 травня 2025 року ухвалою, що занесена до протоколу, повернув позивачки таке клопотання з підстав недотримання вимог ЦПК України, а саме, таке клопотання заявляється разом з поданням позовної заяви, та копії такого клопотання повинні бути надісланні іншій стороні.

Отже, ОСОБА_1 не надала суду апеляційної інстанції доказів на підтвердження виняткових обставин щодо неможливості заявлення такого клопотання у суді першої інстанції.

Також колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне зауважити, що єдиного нормативно-правового акта, який би регулював сферу суспільних відносин, які складаються навколо застосування поліграфа, та який би визначав його поняття, сутність, завдання, висував вимоги до особи поліграфолога, визначав, що відноситься до поліграфологічних досліджень, надавав вичерпний перелік безпосередньо поліграфів, дозволених до використання, нині в Україні не існує.

Поліграф є різновидом психофізіологічної апаратури, та є комплексною багатоканальною апаратною методикою реєстрації змін психофізіологічних реакцій людини у відповідь на пред`явлення за спеціальною схемою певних психологічних стимулів. Аналіз інформації, отриманої від людини в процесі опитування за допомогою поліграфа, як стверджується, дає змогу одержувати необхідну орієнтовну інформацію та виявляти ту, яку людина приховує. Поліграф це багатоканальний осцилограф, який проводить одночасний запис показників кров`яного тиску, дихання, рухових реакцій, робить електрокардіограму тощо. Даний пристрій не читає думки, а лише реєструє фізіологічну активність та зміну її параметрів. Він виявляє не брехню, а лише збудження, яке з певною долею вірогідності може свідчити про неправду. По фізіологічним реакціям не можна точно встановити природу процесу, що їх викликав (позитивна чи негативна емоція, біль, якісь асоціації, брехня, переляк).

Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженою Наказом № 53/5 від 08 жовтня 1998 року, передбачено можливість здійснювати поліграфологічні опитування у межах проведення психологічної експертизи.

Зокрема, вказано, що опитування із застосуванням спеціального технічного засобу комп`ютерного поліграфа можуть проводитись із метою отримання орієнтувальної інформації (щодо ступеня ймовірності повідомленої опитуваною особою інформації; повноти наданої опитуваною особою інформації; джерела отриманої опитуваною особою інформації; уявлень опитуваної особи про певну подію; іншої орієнтувальної інформації, необхідної для конструювання версій розслідування певних подій), що і є предметом такого опитування. Такі опитування можуть проводитись тільки за наявності письмової згоди особи, яка проходитиме опитування.

Проте, в Реєстрі методик проведення судових експертиз, відсутня Методика використання комп`ютерного поліграфа при проведенні окремих видів судових психологічних експертиз.

Висновок за результатами проведення психологічної експертизи із застосуванням поліграфа не відноситься до висновків експерта чи документів у розумінні глави 5 ЦПК України «Докази і доказування». При цьому слід врахувати відсутність нормативно-правового акта, що врегульовує питання проведення судової експертизи з використанням поліграфу (детектору брехні) для цілей цивільного судочинства, зокрема, визначення основних принципів використання поліграфа, випадків, в яких це заборонено, кола осіб, які не можуть бути піддані такій перевірці, часових рамок, протягом яких особа може бути піддана такій перевірці. Інформація, яка отримана за наслідками опитування із застосуванням спеціального технічного засобу багатоканальної контрольно-вимірювальної системи є орієнтувальною та ймовірною.

Достовірність показань особи є предметом оцінки виключно суду, а не психологічної експертизи із застосуванням спеціального технічного засобу комп`ютерного поліграфа.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення судової психологічної експертизи у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним.

Керуючись статтями 103, 104 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення судової психологічної експертизи у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді Т.В. Крамаренко

Т.В. Серебрякова

Повне судове рішення складено 23 липня 2025 року.