Житомирський апеляційний суд
Справа №284/1170/22 Головуючий у 1-й інст. Вачко В. І.
Категорія 45 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Павицької Т.М.,

за участі секретаря судового засідання Бузган А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №284/1170/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про відшкодування майнової і моральної (немайнової) шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,

за апеляційними скаргами Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» та ОСОБА_2 , поданою адвокатом Налапком Миколою Миколайовичем,

на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 27 березня 2025 року, яке ухвалене під головуванням судді Вачко В.І. у м.Овручі,

в с т а н о в и в:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (далі - ПрАТ «СК «Уніка» або страхова компанія). Просив стягнути на свою користь: у солідарному порядку із ОСОБА_2 та ПрАТ «СК «Уніка» майнову шкоду, завдану злочином, в розмірі 1 226,86 грн; із ОСОБА_2 500 000 грн у відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, та 19 000 грн за професійну правничу допомогу.

Позов обґрунтований тим, що відповідач ОСОБА_2 вироком суду визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за фактом скоєння 25 червня 2017 року в смт.Народичі Житомирської області дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля «Volkswagen-LT46», д.н.з. НОМЕР_1 , під його керуванням, внаслідок якого пішоходам - малолітнім дітям: ОСОБА_3 , який доводиться позивачу ОСОБА_1 сином, заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, а ОСОБА_4 спричинена смерть. На час ДТП цивільно-правова відповідальність власника відповідного транспортного засобу винуватця ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «СК «Уніка» згідно з полісом №АК/3544267 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У зв`язку з нанесенням ОСОБА_2 його сину ОСОБА_3 тяжких тілесних ушкоджень, він вимушений був витрачати кошти на лікування сина, чим йому заподіяно майнової шкоди, яка полягає у придбанні ліків для сина на суму 1 266,86 грн. ОСОБА_2 йому, як батьку малолітнього сина, завдано моральних страждань. Так, нанесенням тілесних ушкоджень його малолітньому сину йому ( ОСОБА_1 ) заподіяно моральної шкоди, яка полягає у моральних стражданнях та змусило здійснювати додаткові зусилля для організації свого особистого життя і життя його родини, сина. Він та його сім`я втратила нормальний сон та здоров`я. Психологічні страждання призвели до неможливості без страху жити та спілкуватися із оточуючими людьми. Син постійно знаходиться у стресовому стані, погано спить та боїться виходити на вулицю і спілкуватися із друзями. ОСОБА_2 не визнає своєї провини та намагається уникнути покарання. До цього часу винуватець ДТП не відшкодував жодних майнових витрат, що також впливає на його (позивача) моральний та психологічний стан і його сім`ї. У кримінальному провадженні ухвалою Коростенського міськрайонного суду за його заявою його цивільний позов до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди залишений без розгляду, що не перешкоджає йому звернутися із цим позовом у порядку цивільного судочинства.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 27 березня 2025 року позов задоволений частково. Стягнуто з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_1 , завдану кримінальним правопорушенням моральну шкоду в сумі 200 000 грн. Стягнуто з ПрАТ «СК «Уніка» у дохід держави судовий збір в сумі 2 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану кримінальним правопорушенням моральну шкоду в сумі 300 000 грн та майнову шкоду, пов`язану з лікуванням, в сумі 1 226,86 грн, а також судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 19 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір в сумі 3 012,27 грн. У задоволені решти вимог відмовлено.

Відповідачі ПрАТ «СК «Уніка» та ОСОБА_2 , не погодившись із рішенням суду першої інстанції та посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, подали апеляційні скарги.

У своїй апеляційній скарзі ПрАТ «СК «Уніка» просить рішення суду першої інстанції змінити, зменшивши стягнення у відшкодування моральної шкоди з 200 000 грн до 61,34 грн, та зменшити судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Доводи апеляційної скарги страхової компанії аргументовані тим, що при ухваленні рішення суд першої інстанції не прийняв до уваги вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є спеціальним у спірних правовідносинах. У позовній заяві ОСОБА_1 просив стягнути на свою користь з обох відповідачів у солідарному порядку майнову шкоду, завдану злочином, в розмірі 1 226,86 грн та стягнути на свою користь з відповідача ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, 500 000 грн та 19 000 грн за професійну правничу допомогу. Натомість суд першої інстанції стягнув із ПрАТ «СК «Уніка» у відшкодування спричиненої позивачу моральної шкоди 200 000 грн, що прямо суперечить нормам матеріального права та спеціальному Закону. У цьому випадку мова йде про шкоду, заподіяну здоров`ю, яка пов`язана з лікуванням потерпілого, що регулюється ст.ст.23-24 спеціального Закону. Загальна сума витрат на лікування становить 1 226,86 грн. ПрАТ «СК «Уніка» не заперечує щодо задоволення позову в розмірі витрат на лікування відповідно до вимог ст.24 Закону. Оскільки позовні вимоги щодо страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю (на лікування), заявлені в розмірі 1 226,86 грн є обґрунтованими, то у відшкодування моральної шкоди зі страховика має обраховуватися 5 відсотків від суми такої виплати, що складає 61,34 грн (1 226,86 x 5%) та врегульовано ст.26-1 спеціального Закону. Чинним на дату події законодавством відшкодування моральної шкоди у більшому розмірі зі страховика не передбачено.

Відповідач ОСОБА_2 , подавши апеляційну скаргу через адвоката Налапка М.М., просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні вимог до ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 грунтуються на тому, що під час розгляду судом кримінального провадження стосовно ОСОБА_2 ОСОБА_1 повторно було подано позовну заяву до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди. Позовна заява 24 січня 2022 року була прийнята судом та ОСОБА_2 на неї 03 лютого 2022 року був наданий відзив. У подальшому, 08 червня 2022 року, після початку розгляду справи по суті, позивач відмовився від позову в межах кримінального провадження. Відповідно до норм частини сьомої ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Можливо дійти висновку, що у разі, якщо особа подала позовну заяву в кримінальному провадженні, у якому по суті позовних вимог судом прийнято кінцеве рішення, особа позбавляється права пред`являти аналогічний позов у цивільному судочинстві. Також позовна заява не відповідає вимогам ЦПК України. Так, у позовній заяві відсутні реєстраційні номери облікової картки платника податків (фізичних осіб) позивача та відповідача або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, адреси електронної пошти; зазначення доказів, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів; копії яких додано до заяви. Суддя першої інстанції, будучи упередженою, усупереч вимогам Закону не прийняла законного рішення, як про залишення позовної заяви без руху, так і про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Також суд першої інстанції ухвалив рішення без урахування заявлених позовних вимог. Хоча моральна шкода стягнута з обох відповідачів, витрати на правничу допомогу в сумі 19 000 грн стягнуті саме з відповідача ОСОБА_2 , а зі страхової компанії такі витрати не стягнуті. Сторона позивача до закінчення судових дебатів заяви (клопотання) про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу не зробила. Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги, не доведені. Витрати на професійну правничу допомогу в сумі 19 000 грн не є реальними та розумними.

Відзиву на апеляційні скарги не надходило. Відповідно до частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Налапко М.М. апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 підтримав та просить її задовольнити у повному обсязі, - рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.35-38 т.2). Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. Від позивача та його представника адвоката Хаюка С.М. надійшли заяви про проведення судового засідання без їх участі. У заявах одночасно зазначили, що просять апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. За положеннями частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 226,86 грн майнової шкоди, пов`язаної з лікування малолітнього сина ОСОБА_5 , суд першої інстанції виходив із того, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 , як винуватця ДТП, яким спричинено ушкодження здоров`я малолітній дитині позивача, останньому завдана майнова шкода, яка полягає у документальному підтвердженні витрат на придбання ліків в сумі 1 226,86 грн, яку відповідач ОСОБА_2 зобов`язаний відшкодувати позивачу.

Колегія суддів погоджується із судом першої інстанції в частині доведення матеріалами справи спричинення позивачу майнової шкоди у сумі 1 226,86 грн, яка понесена у зв`язку з заподіянням його малолітньому сину ОСОБА_6 шкоди здоров`ю на лікування (діагностику та придбання лікарських засобів), але колегія суддів категорично не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що особою, яка має відповідати за вимогою про стягнення майнової шкоди у сумі 1 226,86 грн, є відповідач ОСОБА_2 , а не ПрАТ «СК «Уніка», приймаючи до уваги такі мотиви.

За положеннями частини першої ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до змісту частини шостої ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, у питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Матеріалами справи доводиться та апеляційним судом установлено, що вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 листопада 2023 року, який вироком Житомирського апеляційного суду від 06 березня 2025 року в частині призначеного покарання скасований та призначено більш суворе покарання у межах санкції, а у решті залишений без змін, ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України (а.с.161-165,196-212 т.1). Так, відповідач ОСОБА_2 25 червня 2017 року в порушення вимог Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2002 року №1306, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним автомобілем «Фольксваген-LT46», д.н.з. НОМЕР_1 , на якому рухався по проїзній частині вул.Ярослава Мудрого в смт Народичі Житомирської області. Проїжджаючи біля будинку №268, ОСОБА_2 змінив напрямок руху праворуч, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить небезпеки для інших учасників руху, виїхав на праве узбіччя, де допустив наїзд на малолітніх пішоходів, які перебували на правому узбіччі, в результаті чого потерпілому ОСОБА_3 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження у виді поєднання тупої травми тіла у вигляді підшкірної гематоми правої здухвинної ділянки, забій рани тім`яної ділянки волосяної частини голови ліворуч, перелому потиличної кістки зліва з переходом на основу черепу та забою головного мозку легкого ступеню, а потерпілому ОСОБА_4 були спричинені тілесні ушкодження у виді численних саден, подряпин, синців голови, обличчя, верхніх та нижніх кінцівок, тулубу, відкритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалася переломами кісток та склепіння черепа, забоєм та здавленням головного мозку, які були несумісними з життям та спричинили смерть.

Отже, порушення відповідачем ОСОБА_2 вимог ПДРУ знаходиться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням ДТП та її наслідками у виді заподіяння потерпілому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тяжких тілесних ушкоджень.

Позивач є батьком малолітнього ОСОБА_3 (а.с.6 т.1). У зв`язку з отриманими внаслідок ДТП, яка сталася 25 червня 2017 року, тяжкими тілесними ушкодженнями, що завдані відповідачем ОСОБА_2 сину позивача, останньому спричинена майнова шкода, оскільки він поніс витрати, пов`язані із лікуванням сина (на діагностику та придбання лікарських засобів) на суму 1 226,86 грн, що підтверджується висновком експерта від 02 серпня 2017 року про ступінь завданих сину тілесних ушкоджень; випискою із медичної карти стаціонарного хворого №7728, із якої слідує, що син знаходився з 25 червня по 07 липня 2017 року на лікуванні в травматологічному відділенні Житомирської обласної дитячої клінічної лікарні Житомирської обласної ради; та чеками на оплату діагностики і придбання лікарських засобів на загальну суму 1 226,86 грн (а.с.7-10,13).

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду (висновок Великої Палати Верховного Суду з цього приводу міститься у її постанові від 17 квітня 2018 року в справі №523/9076/16-ц).

За положеннями ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Ксерокопією полісу від 12 квітня 2017 року №АК/3544267 обов`язкового страхування підтверджується та учасниками справи не заперечується та обставина, що на час скоєння ОСОБА_2 25 червня 2017 року дорожньо-транспортної пригоди його цивільна-правова відповідальність, як власника автомобіля «Volkswagen-LT46», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Уніка» (а.с.141 т.1). Строк дії поліса з 22 квітня 2017 року до 21 квітня 2018 року; ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну здоров`ю - 200 000 грн.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який діяв у такій редакції на час виникнення спірних правовідносин та є спеціальним для спірних правовідносин, передбачав, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілого при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Цей Закон під власниками транспортних засобів розуміє юридичних та фізичних осіб, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірної експлуатації транспортних засобів на інших законних підставах, а під забезпеченим транспортним засобом - розуміє транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (ст.1 Закону).

За приписами ст.23 Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

У свою чергу, ст.24 зазначеного вище Закону, як присвячена регулюванню відшкодуванню шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого, у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, передбачала, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Як вже було зазначено вище, позивачем витрати та необхідність їх здійснення на діагностику та придбання ліків для сина на суму 1 226,86 грн підтверджені документально та є доведеними, а тому витрати, пов`язані з лікуванням малолітнього сина позивача, підлягають стягненню, але не з винуватця ДТП, яким є відповідач ОСОБА_2 , а з ПрАТ «СК «Уніка», оскільки на час ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Уніка», сума не виходить за межі ліміта відповідальності за шкоду, заподіяну життю на одного потерпілого, та такі витрати є обґрунтованими.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення майнової шкоди у солідарному порядку з ОСОБА_2 та ПрАТ «СК «Уніка» у сумі 1 226,86 грн. Ці вимоги під час розгляду спору в суді першої інстанції стороною позивача не змінювалися. Проте, у цьому випадку чинне законодавство не передбачає солідарної відповідальності. Враховуючи, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставин справи та суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права до спірних правовідносин, тобто неправильно застосував норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є спеціальним, апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції, зокрема й щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача майнової шкоди на лікування сина у сумі 1 226,86 грн, та ухвалює нове, яким стягує з ПрАТ «СК «Уніка», тобто особи, яка має відповідати за заподіяну майнову шкоду, на користь позивача майнову шкоду, заподіяну життю малолітнього сина позивача, що пов`язана із лікування останнього, у сумі 1 226,86 грн (діагностика та придбання лікарських засобів), що відповідає положенням ст.376 ЦПК України.

За обставин, що встановлені у цій справі, за вимогою про стягнення майнової шкоди відповідач ОСОБА_2 не є особою, за рахунок якої можливо задовольнити таку вимогу. За вимогою про стягнення майнової шкоди відповідач ОСОБА_2 є неналежним відповідачем.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року в справі №910/15792/20 виснувано, що неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

За результатами перегляду справи апеляційний суд відмовляє у задоволені вимоги до ОСОБА_2 про стягнення у солідарному порядку майнової шкоди за лікування та приймає рішення по суті заявленої вимоги щодо належного відповідача, оскільки рішення суду першої інстанції у цій частині ухвалене не лише з неправильним застосуванням норм матеріального права, а й з порушенням норм процесуального права. Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 , яка подана адвокатом Налапко М.М., у цій частині відповідають обставинам справи та грунтуються на нормах права.

У цій справі позивачем не заявлені вимоги про стягнення моральної шкоди зі страхової компанії. Під час розгляду спору в суді першої інстанції вимоги про стягнення моральної шкоди також не змінювалися. Як вже зазначалося вище, суд має розглядати справу не інакше як в межах заявлених вимог. Суд першої інстанції вийшов за межі заявлених вимог та безпідставно стягнув з ПрАТ «СК «Уніка» на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 200 000 грн, хоча до страхової компанії вимоги про стягнення моральної шкоди взагалі не заявлялися.

Оскільки суд першої інстанції, стягуючи з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 200 000 грн вийшов за межі позовних вимог, то і в цій частині рішення суду першої інстанції є незаконним та також підлягає скасуванню, оскільки постановлене з порушенням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ПрАТ «СК «Уніка» відносно стягнення з нього на відшкодування моральної шкоди 61,34 грн, а не 200 000 грн грунтуються на положеннях чинного законодавства частково. Дійсно за нормами ст.ст.23 та 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» із страховика може бути стягнута моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, але, як вже неодноразово було наголошено вище, жодних вимог про стягнення з ПрАТ «СК «Уніка» на користь позивача моральної шкоди позивач не заявляв взагалі, а тому суд апеляційної інстанції не може змінити рішення суду першої інстанції шляхом зменшення стягнення моральної шкоди зі страхової компанії на користь позивача з 200 000 грн до 61,34 грн, навіть при тому, що останню суму страхова компанія визнає та не заперечує щодо її стягнення на користь позивача, оскільки суд не може виходити за межі заявлених вимог.

Натомість позивачем заявлені вимоги про стягнення з винуватця ДТП, тобто відповідача ОСОБА_2 , на свою користь у відшкодування моральної шкоди 500 000 грн.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частина друга ст.23 ЦК України).

Відповідно до абзацу другого частини третьої ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом положень частини другої ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкода завдана ушкодженням здоров`я фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів.

Моральна шкода, завдана ушкодженням здоров`я, може відшкодовуватися одноразово грошовими коштами та при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Так, малолітньому сину позивача, якому на час ДТП ледве виповнилося три роки, джерелом підвищеної небезпеки, яким у нетверезому стані керував відповідач ОСОБА_2 , заподіяні тяжкі тілесні ушкодження. Безумовно, що позивач, як батько, зазнав душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою щодо його сина, але відповідач ОСОБА_2 добровільно не відшкодував жодної шкоди, яка ним заподіяна, а тому колегія суддів доходить висновку, що справедливому розміру для відшкодування позивачу спричиненої моральної шкоди відповідає сума, яка еквівалентна 300 061,34 грн. Позивачем вимоги до ПрАТ «СК «Уніка» про стягнення моральної шкоди не заявлені, а тому з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню у відшкодування моральної шкоди 300 000 грн (300 061,34 - 61,34), що є розумним, приймаючи до уваги, що зі страхової компанії у відшкодування моральної шкоди не могло бути стягнуто більше ніж 61,34 грн (1 226,86*5%). У стягненні решти суми у відшкодування моральної шкоди на користь позивача з відповідача ОСОБА_2 відмовляється за недоведеністю.

Посилання в апеляційній скарзі відповідача ОСОБА_2 на те, що суд першої інстанції безпідставно не закрив провадження у справу в зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства спростовуються матеріалами справи та суперечить положенням чинного процесуального законодавства.

Так, у цій справі ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 13 квітня 2023 року в порядку цивільного судочинства відкрито загальне позовне провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ПрАТ «СК «Уніка» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення (а.с.79-80 т.1).

Вирок Народицького районного суду Житомирської області від 04 липня 2019 року, яким вирішувався цивільний позов та було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в сумі 1226,89 грн і моральну шкоду в сумі 100 000 грн, ухвалою Житомирського апеляційного суду від 09 червня 2020 року скасований, а кримінальне провадження передано на новий розгляд до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області (а.с.86-91,134 т.1) .

При новому розгляді кримінальної справи Коростенський міськрайонний суд Житомирської області 08 червня 2022 року виніс ухвалу, якою позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, залишив без розгляду (а.с.15 т.1).

Вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 листопада 2023 року, який вироком Житомирського апеляційного суду від 06 березня 2025 року скасований лише в частині призначеного покарання, а у решті залишений без змін, цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди у кримінальну судочинстві не вирішений (а.с.161-165,196-212 т.1)

Отже, у кримінальному провадженні судом не прийнято кінцевого рішення по суті позовних вимог, а тому ОСОБА_1 мав право пред`явити позов у порядку цивільного судочинства. Крім того, у цивільному судочинстві позов заявлений не лише до ОСОБА_2 , як було у кримінальному провадженні, а й до ПрАТ «СК «Уніка», а тому підстави для закриття провадження у цій справі в апеляційному порядку в частині вимог ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди відсутні. Крім того, залишення позову без розгляду не перешкоджає повторному зверненню із цим же позовом. У матеріалах справи також відсутні докази того, що у кримінальному провадженні ОСОБА_1 відмовився від позову до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, а тому доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 висновків суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для закриття провадження у справі в частині вимог ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди не змінюють.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове, яким позов ОСОБА_1 до відповідачів задовольняє частково.

Оскільки суд апеляційної інстанції ухвалює нове судове рішення, то відповідно змінює розподіл судових витрат, що відповідає частині тринадцятій ст.141 ЦПК України.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належати витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Позивач ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору в усіх судових інстанціях, а тому з кожного відповідача стягується в дохід держави судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог щодо кожного відповідача: 12,27 грн із страхової компанії та 3 000 грн із ОСОБА_2 , що відповідає положенням частини першої ст.141 ЦПК України.

Позивач у позовній заяві просить стягнути на його користь правничу допомогу в сумі 19 000 грн, надання якої підтверджено договором про надання правової допомоги від 30 червня 2017 року, який укладений між ОСОБА_1 та представником позивача адвокатом Хаюком С.М., а також актом здачі-прийняття наданих юридичних послуг за договором від 20 грудня 2022 року на суму 19 000 грн (а.с.16,18).

У акті здачі-прийняття прописано, що за ознайомлення з матеріалами справи, діючим законодавством, надання консультацій, роз`яснень відповідно до діючого законодавства України з правових питань нараховано 5 000 грн; за складання та подання до суду позовної заяви, заперечень, заяв з процесуальних питань згідно з договором про надання правової допомоги - 8 000 грн; за участь представника (адвоката) в судових засіданнях згідно з договором про надання правової допомоги - 6 000 грн.

Ураховуючи критерій реальності адвокатських витрат, характер виконаних адвокатом робіт, приймаючи до уваги, що ознайомлення з матеріалами справи та діючим законодавством включає здійснення адвокатом дій щодо складання позовної заяви, а пошук релевантної судової практики не завжди свідчить про застосування її судом до спірних правовідносин, а більш є саморозвитком та підвищенням кваліфікації самого адвоката, а також враховуючи критерій розумності розміру витрат, виходячи з конкретних обставин справи та приймаючи до уваги клопотання сторони відповідача ОСОБА_2 про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, керуючись принципами справедливості та верховенства права, колегія суддів дійшла висновку, що судові витрати на надання професійної правничої допомоги в сумі 19 000 грн у цьому випадку є завищеними порівняно з співмірністю і складністю справи, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та обсягом наданих ним послуг, а тому їх розмір може бути зменшений до 14 000 грн, які при частковому задоволенні позову належить покласти на відповідачів - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог: на страхову компанію у розмірі 34,50 грн та на ОСОБА_2 у розмірі 8 379,50 грн, що відповідає положенням ст.137 та п.3 частини другої ст.141 ЦПК України.

Решта доводів апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 щодо правничої допомоги не змінює її розподілу, враховуючи, що докази були надані суду разом із поданням позовної заяви, тобто до закінчення судових дебатів і стороні позивача заявляти про це та подавати докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі потреби не було. Витрат на правничу допомогу стягуються, як вже понесені, так і такі, які мають бути понесені.

Також апеляційний суд розподіляє судовий збір, понесений відповідачами у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, та компенсує ПрАТ «СК «Уніка» за рахунок держави 2 981,70 грн судового збору за подання апеляційної скарги, а відповідачу ОСОБА_2 - 1 445,92 грн судового збору за подання апеляційної скарги, оскільки апеляційні скарги задоволені частково, що передбачено ст.382 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» та ОСОБА_2 , подану через адвоката Налапка Миколу Миколайовича, задовольнити частково.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 27 березня 2025 року скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду за лікування, завдану злочином, у сумі 1 226 грн 86 коп.

У задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення у солідарному порядку майнової шкоди за лікування, завданої злочином, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної (немайнової) шкоди 300 000 грн.

Стягнути в дохід держави: з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» - 12 грн 27 коп. судового збору, а з ОСОБА_2 - 3 000 грн судового збору.

Стягнути на користь ОСОБА_1 : з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» - 34 грн 50 коп. витрат на професійну правничу допомогу, а з ОСОБА_2 - 8 379 грн 50 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

У стягненні решти суми витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Компенсувати Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Уніка» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, 2 981 грн 70 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Компенсувати ОСОБА_2 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, 1 445 грн 92 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: