Провадження: 2/484/1053/25
Справа: 484/2054/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2025 Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі : головуючого судді Коваленко Н.А.

секретар судового засідання Голубкова Н.М.

представника позивача - адвоката Ремського Є.В.

представника відповідача - адвоката Сотської С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Первомайська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Ремського Євгена Вікторовича, до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ

представник позивача звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи тим, що 09.10.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Первомайського районного нотаріального округу Миколаївської області Ткаченко Н.В., реєстровий номер 1889. Згідно із вказаним договором позивачка передала у власність відповідачу грошові кошти в сумі 48400,00 грн. Відповідач зобов`язувався повернути одержані у позику грошові кошти позивачці готівкою за першою її вимогою за місцем її проживання або за іншою адресою вказаною нею у вимозі про повернення грошей. Позивачка неодноразово зверталась до відповідача з вимогою про повернення боргу за договором позики, однак відповідач в добровільному порядку на момент звернення до суду із зазначеним позовом грошові кошти не повернув, що свідчить про ухилення від повернення суми боргу та порушення взятих на себе зобов`язань. Це змусило позивача звернутися за захистом свого порушеного права до суду, позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь 124529, 58 грн боргу з урахуванням інфляційного збільшення і штрафних санкцій, а також судові витрати.

Ухвалою суду від 25.04.2025 відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання, сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 25.04.2025 вжито заходів забезпечення позову, постановлено заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відчуження належного їй нерухомого майна, а саме земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею: 2.4195 га, кадастровий номер № :11:000:0193, що розташована в межах території Богданівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області.

12.05.2025 представник відповідача надала відзив на позов у котрому позовні вимоги визнає частково, а саме у сумі яку ОСОБА_2 отримував при укладанні договору позики, а саме 48400, 00 грн. Вказує, що позивач не зверталася до відповідача з вимогою про повернення коштів за договором позики, а тому відсутні підстави для застосування штрафних санкцій за прострочення зобов`язання, як вказує предстаник позивача.

Ухвалою від 24.06.2025 закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Представник позивача позовні вимоги пітримав у повному обсязі на наполягав на задоволенні позову.

Відповідач в судове засідання не з`явився, його представник в судовому засіданні визнала позовні вимоги частково, а саме на суму 48400 грн., в іншій частині позовних вимог просила відмовити. Вказану позицію обгрунтовує тим, що 09.10.2015 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 було укладено договір позики, який було нотаріально посвідчено. ОСОБА_2 передано грошові кошти у сумі 48400, 00 грн. З вимогою повернути вказані кошти позивач до відповідача не зверталася, а відповідно до умов договору позичальник має повернути одержані у позику грошові кошти позикодавцю готівкою за його першою вимогою. Поскільки позивач не зверталася з вимого повернути кошти, тому і відсутні підстави для нарахування інфляційних витрат та штрафних санкцій.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, приходить до наступних висновків.

Правовідносини, які випливають з договору позики, врегульовані нормами параграфу 1 глави 71 ЦК України.

Судом встановлено, що 09.10.2015 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Первомайського районного нотаріального округу Миколаївської області Ткаченко Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 1889. (а.с.27).

Відповідно до п.3 Договору позики позичальник зобов`язується повернути одержані у позику грошові кошти позикодавцеві готівкою за його першою вимогою.

Згідно п.4 Договору позики виконання позичальником свого зобов`язання за цим договором має бути здійснено за місцем проживання позикодавця за адресою: АДРЕСА_1 або за адресою додатково позикодавцем у своїй вимозі про повернення грошей.

П.7 Договору передбачено, що у разі якщо позичальник своєчасно не поверне суму позики, він зобов`язаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 10% річчних від простроченої суми.

Отже, ОСОБА_2 отримавши позику у сумі 48400,00 грн. зобов`язався повернути зазначені кошти за першою вимогою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 мала згідно п. 4 Договору у вимозі про повернення коштів, у разі зміни адреси, додатково вказати за якою адресою слід повернути кошти.

Вказаний договір містить умови отримання позичальником від позикодавця в борг визначеної грошової суми із зобов`язанням її повернення, а тому є документом, що підтверджує боргове зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Представник позивача вказує, що відповідач за неодноразовими вимогами ОСОБА_1 кошти за договором позики не повернув, але на підтвердження вказаного доказів суду не надано.

Частиною 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до положень частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

За загальними правилами, встановленими статтями 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмету позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за договором тільки права.

Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частина 7 статті 81 ЦКП України імперативно встановлює, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Оскільки відповідач визнає позовні вимоги у сумі 48400 грн., а позивачем на підтвердження звернення до відповідача з вимогою повернути позику доказів не надано, тому відсутні підстави для застосування до відповідача штрафних санкцій на які вказує позивач.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_1 , інтереси якої представляє - адвокат Ремський Євген Вікторович до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позикизадовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошові кошти за договором позики від 09.10.2015 року в сумі 48400 (сорок вісім тисяч чотириста) .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 484,00 грн.

Заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складено 23.07.2025.

Суддя