У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" липня 2025 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Яровенко Н.О., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

14 липня 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить суд:

Розірвати шлюб, укладений 01 жовтня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про що здійснено відповідний актовий запис № 2555.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 липня 2025 року справу передано на розгляд судді Яровенко Н.О.

Суддя, дослідивши заяву та подані в її обґрунтування матеріли, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені в частині 1 статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Положення про підсудність справ врегульовано у главі 2 розділу I ЦПК України.

Згідно з нормами процесуального закону завданням інституту підсудності є розподіл цивільних справ між судами загальної юрисдикції для більш швидкого, правильного розгляду і вирішення справи, найбільш ефективного захисту прав, свобод та інтересів суб`єктів права.

Дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Підсудність даного спору визначається за загальними правилами, а саме за місцем проживання або місцезнаходженням відповідача ОСОБА_3 . Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно даних зазначених у позовній заяві вбачається, що адресою відповідача зазначено адресу: АДРЕСА_1 .

Так, з метою визначення підсудності на виконання вимог ч. 8 ст.187 ЦПК України суддею в порядку досудової підготовки справи здійснено запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи.

За відомостями з Єдиного демографічного реєстру № 1582550 від 18.07.2025 р., місце зареєстрованого проживання відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до юрисдикції Гайворонського районного суду Кіровоградської області.

Так, частиною 1 ст. 27 ЦПК України визначено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Отже, з викладеного вбачається, що даний позов поданий до суду з порушенням правил територіальної підсудності.

Так, ч. 9 ст. 187 ЦПК України встановлено, що якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

У відповідності до положень ч.1, 2 ст.32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, оскільки судом встановлено, що в даному випадку відсутні законом передбачені підстави для слухання наведеної справи Дніпровським районним судом м. Києва, суд приходить до висновку про направлення матеріалів позовної заяви за підсудністю Гайворонського районного суду Кіровоградської області.

На підставі викладеного та керуючись ст.27, 31, 32, 187, 260, 261, 353-355 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу передати на розгляд до Гайворонського районного суду Кіровоградської області (26300, Кіровоградська обл., м. Гайворон, вул. Великого Кобзаря, 3) за територіальною підсудністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.О. Яровенко