Справа № 585/2076/25
Номер провадження 2/585/857/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді - Євлах О.О.

за участі:

секретаря судового засідання - Безручко О.П.

за позовом ОСОБА_1

до

відповідач - Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

вимоги позивача : про скасування арешту майна,-

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

1. Позивач ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом в якому просить скасувати арешт, який накладено Роменським відділом державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на підставі постанови про арешт коштів боржника в межах виконавчого провадження № 58525622 з банківської картки № НОМЕР_1 , номер рахунку IBAN НОМЕР_2 , відкриту в АТ «Райффайзен Банк», що є картковим рахунком Позивача для зарахування заробітньої плати та інших платежів відповідно до законодавства України, , МФО 300335, що належить їй, ОСОБА_1 , паспорт № НОМЕР_3 , орган що видав: 8034, РНОКПП НОМЕР_4 .

Вимоги позивач мотивувала тим, що на виконанні Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з 04.03.2019 р. по 09.12.2020 р. перебувало виконавче провадження № 58525622 з примусового виконання виконавчого листа № 2/585/1339/18, виданого 02.01.2019 р.

Роменським міськрайонним судом Сумської області, суддя Євтушенкова В.І., про стягнення заборгованості у розмірі 114 094,07 грн. з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк».

У лютому 2025 р. Позивач не змогла зняти кошти з банківську картки № НОМЕР_1 , номер рахунку IBAN НОМЕР_2 , відкриту в АТ «Райффайзен Банк», що є картковим рахунком Позивача для зарахування заробітньої плати та інших платежів відповідно до законодавства України, оскільки рахунок заблокований.

В подальшому вона, позивач звернулась до банківського відділення АТ «Райффайзен Банк», де їй повідомлено, що на вищезазначений рахунок в межах виконавчого провадження № 58525622 Роменським ВДВС СХ МРУМЮ накладено арешт.

Так, адвокатом ОСОБА_2 до Роменського ВДВС СХ МРУМЮ направлено Адвокатський запит від 14.04.2025 р. вих. 1404/25 щодо статусу виконавчого провадження № 58525622, також долучено Заяву ОСОБА_1 від 14.04.2025 р. «Про зняття арешту з банківської картки, на яку нараховується заробітна плата» .

На адвокатський запит від Роменського ВДВС СХ МРУМЮ отримано відповідь № 40248 від 25.04.2025 р. повідомлено, що 09.12.2020 р. виконавче провадження за № 58525622 завершене на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» та оскільки виконавче провадження є завершеним у Роменського ВДВС СХ МРУМЮ відсутня можливість зняття арешту з рахунку ОСОБА_1 .

Дані про те, що виконавчий лист № 2/585/1339/18 від 02.01.2019 р. повторно подавався до органів державної виконавчої служби - відсутні.

Арешти на усі кошти Позивача накладено відповідно до Постанови Роменського ВДВС СХ МРУМЮ «Про арешт коштів боржника» від 22.07.2020 р. та 03.11.2020 р.

Наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на кошти, за умови відсутності виконавчого провадження та за відсутності повторного пред`явлення виконавчого документу до виконання у встановлений законом строк та відсутність майнових претензій з боку стягувача є невиправданим втручанням у права позивача та порушує право позивача на вільне користування своїми грошовими коштами.

Відповідно до довідки від 11.04.2025 р. виданої АТ «Райффайзен Банк», рахунок фізичної особи ОСОБА_1 - IBAN НОМЕР_2 , банківська картка № НОМЕР_1 , відкритий 28.11.2024 р. для зарахування заробітної плати та інших платежів відповідно до законодавства України .

Умови звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника визначені положеннями ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження», за змістом якої стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Крім того, 26 березня 2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення зміни до розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» , яким Розділ XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» було доповнено п. 10-2, який містить, зокрема положення про те, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації) та визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Таким чином, вбачається, що приписами ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено заборону для виконавця для звернення стягнення та накладення арешту на кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, на спеціальних рахунках та на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. До того ж, із набранням чинності Законом України «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації).

Окрім того, що ОСОБА_3 , який є чоловіком Позивача, відповідно до Свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_5 (Додаток 5), є інвалідом першої групи, що підтверджується Довідкою до акта МСЕК , а тому відповідно вона, позивач є по суті єдиним годувальником у сім`ї.

Також, як зазначено вище, 09.12.2020 року державним виконавцем, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (відсутність у боржника майна).

Згідно з ч. ч. 1, 5 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»: «1. Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років…» «5. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення..»

З наведеного вбачається, що з моменту повернення виконавчого документа стягувачу пройшло більш ніж 3 (три роки), а тому строк встановлений ст. 12 Закону для пред`явлення виконавчих документів до виконання є таким, що сплив.

Станом на день звернення з Позовною заявою, виконавчий документ до Роменського ВДВС СХ МРУМЮ повторно не надходив та на виконанні не перебуває, у звязку з чим позивач просить позов задовольнити.

2. Відповідач відзиву на позову заяву не подав.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

3. В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася.

Представник позивача ОСОБА_2 подав заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності та у відсутності позивача, заявлені позовні вимоги позивача підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився. Про день і час розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за його обов`язкової участі суду не надав.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

4. Ухвалою суду від 05 червня 2025 року (а. с.23) позовну заяву було прийнято до провадження та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження і призначено до розгляду в судовому засіданні.

5. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом, та зміст спірних правовідносин.

6. Судом встановлено, що згідно листа Роменського відділу ДВС №40248 від 25.04.2025 року, надісланого на адресу ОСОБА_1 ,повідомлено, щона виконанні Роменського вдділу ДВС з 04.03.2019 року по 09.12.2020 року перебувало виконавче провадження №58525622 з примусового виконання виконавчого листа №2/585/1339/18, виданого 02.01.2019 року Роменським районним судом про стягнення заборгованості в розмірі 114094 ,07 гривень з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк».

09.12.2020 року виконавче провадження завершене на підставі п.2 ч.1 статті 37 Закону Україем «Про виконавче провадження». Борг по виконавчому листу станом на день завершення виконавчого провадження складає 110588 грн. 48 копійок. ( а.с.10)

7. Згідно довідки від 11.04.2025 р. виданої АТ «Райффайзен Банк», рахунок фізичної особи ОСОБА_1 - IBAN НОМЕР_2 , банківська картка № НОМЕР_1 , відкритий 28.11.2024 р. для зарахування заробітної плати та інших платежів відповідно до законодавства України .(а.с.11)

8. 14.04.2025 року ОСОБА_1 звернулась до Роменського відділу ДВС з заявою про зняття арешту з банківcької картки, на яку нараховується заробітна плата. (а.с.12-13)

9. Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією 12ААГ № 252550 є інвалідом 1 групи загального захворювання ( а.с.16)

10. Згідно рішення Роменського міськрайонного суду від 29 листопада 2018 року позовні вимоги Акціонерного товариства КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 112332,07 грн заборгованості за кредитним договором б/н від 16.09.2011 року. Яка виникла станом на 18.07.2018 року, 17462 грн судового збору, а всього 114094,07 гривень.( а.с.585/4231/18 -61-62)

V. Норми права

11. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).

Частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня матеріальна і процесуальна заінтересованість у справі. Саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (частина друга статті 51 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача, водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи: суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (див. висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладений арешт, відповідно до статей 15 і 16 ЦПК України у редакції, що була чинною 15 грудня 2017 року, суди розглядають у порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо існує спір щодо визнання права власності на майно та однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України у вказаній редакції. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно та про зняття з нього арешту. Особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна (див. постанову Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16 (провадження 14-431цс19)).

Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна(див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19)).

Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (частина перша статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

VІ. Оцінка Суду.

12. Суд оцінив докази за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо враховує всі надані учасниками докази, зазначені вище.

У цій справі предметом спору є вимога ОСОБА_1 , яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, про його звільнення з-під арешту, накладеного державним виконавцем під час здійснення виконавчих дій щодо стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 112332,07 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 16.09.2011 року, яка виникла станом на 18.07.2018 року, 17462 грн. судового збору, а всього 114094,07 гривень.( справа №585/4231/18), водночас позов пред`явлено лише до державного виконавця. При цьому стягувач, в інтересах якого був накладений арешт на рахунок, як відповідач не залучений. Клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача позивач не заявляла.

Таким чином відсутні підстави для задоволення позовних вимог у зв`язку з пред`явленням їх до неналежного відповідача. Такий висновок узгоджується з позицією, викладеною в постанові КЦСВС від 29.06.2025 р. №208/9810/21

Доводи позовної заяви про те, що обов`язок ОСОБА_1 зі сплати боргу на користь АТ КБ «Приват Банк» припинився у зв`язку з поверненням виконавчого документу стягувану та спливу 3-х років з моменту набрання рішенням законної сили, а тому рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області у справі №585/4231/18 не може бути подане до примусового виконання і за ним державним (приватним) виконавцем не може бути розпочате виконавче провадження, є необґрунтованими з огляду на таке.

Згідно з частиною третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Судом встановлено, що матеріали справи не містять відомостей щодо погашення заборгованості ОСОБА_1 за рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області у справі №585/4231/18, під час виконання якого державним виконавцем накладено арешт.

Крім того, згідно Довідки від 11.04.2025 року (а.с.11) виданої Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» вказано про те, що 28.11.2024 року позивачці ОСОБА_1 відкрито картковий рахунок фізичної особи для зарахування заробітної плати та інших платежів відповідно до законодавства України.

А виконавче провадження № 58525622 завершено 09.12.2020 року на підстав п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Тобто, виходячи з наданої суду довідки (а.с.11), позивачем не доведено, що арешт на належний їй картковий рахунок IBAN НОМЕР_2 накладений саме в рамках виконавчого провадження № 58525622, на виконання рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області у справі №585/4231/18.

Відтак, якщо позивач вважала, що державний виконавець допустив порушення під час виконання Роменського міськрайонного суду Сумської області у справі №585/4231/18, то арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження органом державної виконавчої служби, треба розглядати за правилами розділу VII ЦПК України. (Постанова КЦС ВС від 18 травня 2022 року у справі № 642/4263/21).

Однак позивач звернулась не зі скаргою на дії державного виконавця, а із позовом, пред`явивши його до неналежного відповідача.

З огляду на викладене суд відмовляє в задоволенні позову.

VІІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

13. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, судові витрати слід віднести за рахунок позивача.

З цих підстав,

керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 81,141,258-259, 263-265, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, Суд, -

У Х В А Л И В :

1. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про скасування арешту майна,- відмовити в повному обсязі.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Роменський міськрайонний суд Сумської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.ження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 23 липня 2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: Роменський відділ державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, місцезнаходження: м.Ромни, вул.Шевченка,8, Сумської області, .

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ Оксана ЄВЛАХ