Справа №:755/6024/24
Провадження №: 6/755/244/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" липня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за секретаря - Лазоришин А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву представника боржника про визнання судового наказу Дніпровського районного суду м. Києва від 12.04.2024 року у справі №755/6024/24 за заявою ОСОБА_1 , боржник: ОСОБА_2 , про видачу судового наказу про стягнення аліментів, таким, що не підлягає виконанню частково, -

у с т а н о в и в:

31.03.2025 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява представника боржника про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню частково, у якому представник просить: визнати судовий наказ виданий 12.04.2024 року Дніпровським районним судом м. Києва у справі №755/6024/24 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; судовий наказ, виданий 12.04.2024 року Дніпровським районним судом м. Києва у справі №755/6024/24 залишити без змін в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.04.2024 року і до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття.

Вимоги заяви мотивовано тим, що 12.04.2024 року судом був виданий наказ про стягнення з боржника аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей в розмірі частини від всіх його доходів, у тому числі на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Представник вказує, що саме батьки несуть обов`язок щодо утримання дитини. Відповідно, якщо особа не є батьком дитини, вона не має обов`язку утримувати чужу дитину і з такої особи аліменти не можуть бути стягнені. Заява стягувача про видачу судового наказу про стягнення аліментів була подана до суду шляхом поштового відправлення з Республіки Польщі 18.03.2024 року. 02.10.2023 року (за 5,5 місяців до звернення із заявою про видачу судового наказу) ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу шляхом поштового відправлення з Республіки Польща. У позовній заяві ОСОБА_1 вказувала, що з 04.03.2022 року вона разом з дітьми приїхала до Польщі, остаточно сімейні відносини припинились від часу її переїзду до Польщі і з того часу припинені всі зв`язки - емоційні, фізичні та економічні. Також позивачка вказувала, що від шлюбу подружжя має двох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У травні 2024 року боржник отримав з Районного суду міста Слупца ІІІ Судової палати у справах сім`ї та неповнолітніх (Республіка Польща): копію позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про оспорювання батьківства; повідомлення про судове засідання на 17.05.2024 року; роз`яснення процесуальних прав і наслідків неявки в судове засідання; копію постанови суду від 28.12.2023 року про призначення куратора для неповнолітнього ОСОБА_3 . Позовна заява про оспорювання батьківства мотивована тим, що позивачка з 05.03.2022 року через війну в Україні перебуває на території Польщі і з того часу не перетинала український кордон, а відповідач ОСОБА_6 з початку війни і до сьогодні жодного разу не перетинав український кордон, оскільки є військовозобов`язаним, а чоловікам призивного віку заборонено виїжджати за кордон у зв`язку з необхідністю захищати країну. Також позивачка зазначає, що вона та відповідач ОСОБА_6 не мали фізичного контакту з березня 2022 року, позивачка не мала статевих стосунків з відповідачем у період зачаття дитини, тому ОСОБА_7 не може бути сином відповідача. Одночасно, у позові про оспорювання батьківства позивачка вказує, що перебуває у неформальних стосунках з ОСОБА_8 з травня 2022 року та від цих стосунків народився син ОСОБА_7 . Про те, що ОСОБА_9 є батьком ОСОБА_3 позивачці стало відомо на початку березня 2023 року, а факт про те, що ОСОБА_7 не є сином ОСОБА_10 підтверджується проживанням позивачки на території Польщі, її стосунками з ОСОБА_11 та відсутністю виїзду відповідача ОСОБА_10 за межі України. Позовна заява про оспорювання батьківства була подана 17.12.2023 року, тобто за 4 місяці до звернення із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів. Крім того, боржник ОСОБА_2 09.06.2022 року був мобілізований та проходить війську службу у в/ч НОМЕР_1 , що додатково підтверджує неможливість виїзду останнього за межі України. Із вказаного вбачається, що на момент звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, заявниця достовірно знала, що ОСОБА_7 не є сином ОСОБА_12 , однак все одно звернулась до суду із заявою про стягнення аліментів, у тому числі на утримання ОСОБА_3 . Оскільки ОСОБА_7 не є сином ОСОБА_2 , у останнього відсутній обов`язок утримувати чужу дитину, а у матері дитини відсутнє право вимоги до боржника щодо стягнення аліментів на утримання цієї дитини.

Ухвалою суду від 02.05.2025 року відкрите провадження за заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню частково, призначено справу до розгляду в судовому засіданні, задоволене клопотання сторони боржника про витребування від ОСОБА_1 доказів та зупинене виконання виданого судового наказу у частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 .

До початку проведення судового засідання представник боржника звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без участі боржника та його представника. У клопотанні представник також вказує, що стягувач не спростувала обґрунтованість заяви боржника та проігнорувала вимоги ухвали суду про витребування доказів, тому зважаючи на стандарти доказування «стандарт переваги більш вагомих доказів», заява боржника є обґрунтованою.

Стягувач в судове засідання не з`явилась.

Суд, вивчивши зміст заяви боржника та додатки до неї, дослідивши матеріали справи та вивчивши матеріали справи №754/14732/23, оцінивши наявні у справі докази кожен окремо та у їх взаємозв`язку і сукупності, повно, об`єктивно встановивши обставини справи приходить до висновку про те, що заява підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.03.2024 року через засоби поштового зв`язку з Республіки Польща ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей у розмірі частини від доходу боржника, у тому числі на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У своїй заяві заявниця вказувала, що перебувала з боржником в зареєстрованому шлюбі з 26.11.2011 року, який розірваний рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14.02.2024 року у справі №754/14732/23, і від цього шлюбу колишнє подружжя має трьох спільних дітей, у тому числі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Познань, Республіка Польща.

До цієї заяви ОСОБА_1 додала завірений переклад з польської мови скороченого витягу з актового запису про народження, згідно якого ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Познань (Польща) народився ОСОБА_7 (батько: ОСОБА_13 ; мати: ОСОБА_14 ).

12.04.2024 року Дніпровським районним судом м. Києва був виданий судовий наказ у справі №755/6024/24 про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , у розмірі половини з усіх видів його заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 квітня 2024 року і до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 - повноліття.

Разом з цим, із матеріалів справи №754/14732/23 вбачається, що 02.10.2023 року через засоби поштового зв`язку з Республіки Польща ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу, у якому вказувала: «Я разом з нашими дітьми приїхала до Польщі 04.03.2022 року. Остаточно наші сімейні відносини ми припинили від мого переїзду до Польщі, тобто практично 2 роки тому. На цей час між мною та відповідачем припинені всі зв`язки - емоційні, фізичні та економічні. Від даного шлюбу маємо спільних дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Згідно наявної в матеріалах справи копії військового квитка серії НОМЕР_2 , ОСОБА_2 мобілізований 09.06.2022 року і проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 .

За наявними в матеріалах справи доказами, 17.12.2023 року ОСОБА_1 звернулась до Районного суду в місті Слупца Судової палати у справах сім`ї та неповнолітніх (Польща) із позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_10 про оспорювання батьківства, в якому просить встановити, що відповідач ОСОБА_7 , народжений ОСОБА_15 в м. Познань 07.10.2023 року, не являється сином відповідача ОСОБА_10 . Також позивачка просила допустити та дослідити показання свідка ОСОБА_16 з метою підтвердження стосунків з позивачкою в період зачаття, а також підтвердження того, що дитина походить від цих стосунків, і з міркувань процесуальної обачності, якщо тест ДНК біологічного батька не буде достатнім, просила отримати заяву від відповідача ОСОБА_10 про те, що він не є біологічним батьком малолітнього відповідача ОСОБА_17 . Обґрунтовуючи вимоги позову ОСОБА_1 зазначила: «Позивачка ОСОБА_18 та ОСОБА_6 перебувають у шлюбі з 2011 року. Від шлюбу народилося двоє дітей: ОСОБА_19 , 2012 р.н., та ОСОБА_20 , 2017 р.н. Позивачка ОСОБА_18 з 05.03.2022 року через війну в Україні перебуває на території Польщі і з того часу не перетинала український кордон. Відповідач ОСОБА_6 , з початку війни і до сьогодні жодного разу не перетинав український кордон, оскільки він є військовозобов`язаним, а чоловікам призовного віку заборонено виїжджати за кордон у зв`язку з необхідністю захищати країну. Позивачка ОСОБА_18 та відповідач ОСОБА_6 не мали фізичного контакту з березня 2022 року. Позивачка не мала статевих стосунків з відповідачем ОСОБА_21 у період зачаття дитини, тому відповідач ОСОБА_7 не може бути сином відповідача. Позивачка ОСОБА_18 перебуває у неформальних стосунках з ОСОБА_8 з травня 2022 року та від цих стосунків народився син, ОСОБА_7 . Заявниці стало відомо про те, що ОСОБА_9 є батьком відповідача ОСОБА_3 , на початку березня 2023 року. Факт проживання позивачки на території Польщі та її стосунки з ОСОБА_22 , а також факт невиїзду відповідача ОСОБА_10 за межі України підтверджує, що відповідач ОСОБА_7 не є сином ОСОБА_10 ».

Із наведеного вбачається, що на час звернення ОСОБА_1 до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою про видачу наказу про стягнення аліментів, у тому числі на утримання ОСОБА_3 , в суді Польщі існував спір про батьківство ОСОБА_2 стосовно вказаної дитини.

Разом з цим, за положеннями ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів і якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства.

Також наведені обставини свідчать, що ОСОБА_1 , як матір дитини ОСОБА_17 , будучі особисто впевненою у тому, що дитина ОСОБА_17 не є біологічним сином ОСОБА_2 та подавши відповідний позов про оспорювання батьківства, тим найменш звернулась до суду із заявою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання, в тому числі, ОСОБА_3 .

Із матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 не виконала вимоги ухвали суду про витребування від неї доказів, при цьому згідно ч. 10. ст. 84 ЦПК України, у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Відповідно до положень ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу . Ухвала суду за результатами розгляду заяви може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом.

За змістом ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Положеннями ст. 173 ЦПК України визначено, що суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Зазначені норми законодавства свідчать про те, що обов`язок з утримання дитини несуть батьки.

Права та обов`язки, засновані на кровному спорідненні, виникають між родичами, зокрема, між батьками та дітьми, а також між іншими близькими родичами. Вони регулюються сімейним законодавством і визначають взаємні права та обов`язки щодо виховання, утримання, спадкування та інших питань. Родинність (кровне споріднення) є однією з підстав виникнення сімейних правовідносин. Сімейні правовідносини виникають на підставі кровного споріднення, шлюбу або усиновлення, а також інших підстав, що не суперечать закону. Кровне споріднення визначається як родинний зв`язок між людьми, заснований на походженні однієї особи від іншої.

Із обставин даної справи убачається, що сама мати дитини ОСОБА_23 визнає, що ОСОБА_2 не є біологічним батьком хлопчика, і такі обставини підтримує й боржник ОСОБА_2 .

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Оскільки обов`язок утримувати дитину ґрунтується на походженні дитини від батьків, на її кровному спорідненні з батьками, не є справедливим і не відповідає завданням цивільного судочинства покладення на особу обов`язку утримувати дитину, яка не є біологічною дитиною такої особи.

Встановивши обставини справи суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення, поскільки боржник не повинен мати обов`язку утримувати дитину до зачаття якої не має відношення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 84, 160, 161, 173, 259-261, 353-355, 432 ЦПК України, ст.ст. 141, 180 СК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву представника боржника про визнання судового наказу Дніпровського районного суду м. Києва від 12.04.2024 року у справі №755/6024/24 за заявою ОСОБА_1 , боржник: ОСОБА_2 , про видачу судового наказу про стягнення аліментів, таким, що не підлягає виконанню частково - задовольни.

Визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ виданий 12.04.2024 року Дніпровським районним судом м. Києва у справі №755/6024/24 в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідає 1/6 частині від заробітку (доходу) боржника/платника аліментів.

В іншій частині судовий наказ виданий 12.04.2024 року Дніпровським районним судом м. Києва у справі №755/6024/24 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.04.2024 року і до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена лише в частині відмови у видачі судового наказу до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Текст ухвали суду складений та підписаний суддею 23.07.2025 року.

Суддя -