Провадження № 2/752/6802/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.07.2025 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Данілової Т.М.

з участю секретаря Моркотун О.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів, -

в с т а н о в и в:

позивач Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулося у суд з позовом про стягнення коштів.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З 06.11.2023 року ОСОБА_1 призначена пенсія в разі втрати годувальника, виходячи з розміру пенсії 70 процентів грошового забезпеченння. При повторній перевірці пенсійної справи встановлено, що причина смерті ОСОБА_2 пов"язана з проходженням військової служби, що встановлено витягом з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 18 вересня 2023 року № 3065. У зв"язку з цим розмір пенсії мав би складати 30 процентів заробітку годувальника на кожного непрацездатного члена сім"ї. Після приведення у відповідність до норм чинного законодавства проведена перерахунок пенсії, в результаті якого встановлено суму надміру виплачених коштів (пенсії) за період з 01.11.2023 року по 31.08.2024 року в розмірі 52 582,08 грн.

З метою досудового врегулювання питання щодо відшкодування надміру виплачених коштів на адресу відповідача було направлено лист з пропозицією добровільного внесення коштів №2600-0505-8/178503 від 12.09.2024 року. Залишок переплачених коштів не повернуті пенсіонером добровільно в зазначені терміни.

За таких підстав, позивач просить стягнути з відповідача 52 582,08 грн. безпідставно отриманих коштів та судовий збір.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20 травня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Ухвалою Голосіївського районногосуду м. Києва від 28.07.2025 року відмовлено в задоволенні клопотання позивача про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Відповідач ОСОБА_1 відзив на позовну заяву не надсилав.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З 06.11.2023 року ОСОБА_1 призначена пенсія в разі втрати годувальника, виходячи з розміру пенсії 70 процентів грошового забезпеченння.

При повторній перевірці пенсійної справи встановлено, що причина смерті ОСОБА_2 пов"язана з проходженням військової служби, що встановлено витягом з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 18 вересня 2023 року № 3065. У зв"язку з цим розмір пенсії мав би складати 30 процентів заробітку годувальника на кожного непрацездатного члена сім"ї. Після приведення у відповідність до норм чинного законодавства проведена перерахунок пенсії, в результаті якого встановлено суму надміру виплачених коштів (пенсії) за період з 01.11.2023 року по 31.08.2024 року в розмірі 52 582,08 грн.

З метою досудового врегулювання питання щодо відшкодування надміру виплачених коштів на адресу відповідача було направлено лист з пропозицією добровільного внесення коштів №2600-0505-8/178503 від 12.09.2024 року. Залишок переплачених коштів не повернуті пенсіонером добровільно в зазначені терміни.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону України «Про Конституційний суд України» від 13 липня 2017 року, щомісячне довічне грошове утримання судді Конституційного суду у відставці виплачують органи Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст. 27 вказаного закону, суддя Конституційного суду у відставці отримує щомісячне довічне грошове утримання, яке виплачується у розмірі 50% винагороди судді Конституційного Суду.

У разі збільшення розміру винагороди судді Конституційного Суду відповідно здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного утримання судді Конституційного Суду у відставці. Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання здійснюється з усієї суми винагороди судді з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

Відповідно до ч. четвертої ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера (подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі його сім"ї тощо), можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень органу, який призначає пенсію, чи суду.

В силу ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові стягуються лише у випадку зловживання з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Таким чином, безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст.1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження №14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18).

Разом з цим, в українському законодавстві відсутнє визначення поняття «рахункова помилка».

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про працю» надається роз`яснення поняттю лічильної (рахункової) помилки - це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок, наприклад, належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період.

Крім того, у § 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року, заява № 29979/04, зазначено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

З наведених обставин справи вбачається, що виплата відповідачу пенсії пов`язана з тим, що при проведенні перевірки встановлено, що розмір пенсії мав би складати 30 процентів заробітку годувальника на кожного непрацездатного члена сім"ї, що призвело до завищеного розміру пенсії до виплати.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодних доказів, за якими можна було б відстежити шлях та причину виникнення помилки при перерахунку пенсії, та з`ясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою, чи помилкою, пов`язаною з неналежним виконанням обов`язків службовими особами, відповідальними за обчислення та нарахування (перерахування) пенсії, а також здійснення контрольних та ревізійних функцій.

А тому, суд дійшов висновку, що вказану вище помилку, а саме невірний розрахунок складової пенсії в частині коефіцієнту стажу та заробітку, не можна вважати рахунковою.

Також в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач ОСОБА_1 вчинив будь-які зловживання зі свого боку або подав позивачу недостовірні дані під час нарахування (перерахунку) та виплати йому пенсії. Тобто позивачем не доведено факту недобросовісності відповідача.

З огляду на наведене, позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 256, 261, 267, 1212, 1215 ЦК України, статтями 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: