Справа № 148/1390/25
Провадження №2-о/148/75/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: судді Штифурко Л.А.

секретаря Лиженко Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Тульчинська міська рада про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

встановив:

В червні 2024 ОСОБА_1 звернулася в суд з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Заява мотивована тим, що згідно договору дарування земельної ділянки від 25.07.2002, який посвідчений приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Козловським С.В., громадянка ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках земельну ділянку площею 0,2132 га, що знаходиться на території Кинашівської сільської ради в АДРЕСА_1 .

Згідно договору дарування житлового будинку від 25.07.2002, який посвідчений приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Козловським С.В., громадянка ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в рівних частках.

На момент укладення вказаних вище договорів вона була неповнолітня, а тому договори дарування замість неї підписала її мама ОСОБА_4 .

В договорах дарування вона вказана як « ОСОБА_3 », оскільки нотаріус готував дані договори на підставі її свідоцтва про народження, в якому запис прізвища, імені та по батькові здійснено російською мовою дослівно: « ОСОБА_6 ».

Проте при отриманні паспорту громадянина України її ім`я було зазначено не як « ОСОБА_7 », а перекладено українською мовою як " ОСОБА_8 ". Згідно паспорту вона ОСОБА_9 . В подальшому вона уклала шлюб з ОСОБА_10 та змінила прізвище з « ОСОБА_11 » на « ОСОБА_12 ». Надалі даний шлюб було розірвано і вона уклала новий шлюб з ОСОБА_13 та змінила прізвище з « ОСОБА_12 » на « ОСОБА_14 ».

В даний час, маючи намір відчужити належну їй частину земельної ділянки та житловий будинок, вона виявила, що в вищевказаних договорах дарування вона зазначена як « ОСОБА_3 », що не відповідає її паспорту, який посвідчує її особу.

Через невідповідність зазначеного запису її імені в договорах дарування земельної ділянки та житлового будинку, вона не має змоги відчужити вищевказану земельну ділянку та житловий будинок.

Вказані обставини стали причиною звернення до суду з даною заявою, у якій вона просить встановити факт належності їй правовстановлюючих документів:

- договору дарування земельної ділянки площею 0,2132 га, що знаходиться на території Кинашівської сільської ради в АДРЕСА_1 , посвідченого 25.07.2002 приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Козловським С.В.;

- договору дарування житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 , який посвідчено 25.07.2002 року приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Козловським С.В. та зареєстровано в реєстрі за № 3874.

У судовому засіданні заявниця заяву підтримала, посилаючись на обставини, викладені в ній. Зазначила, що не може відчужити подаровані їй земельну ділянку та житловий будинок, так як в вищевказаних договорах дарування вона зазначена як « ОСОБА_7 », а в паспорті « ОСОБА_8 ». В інший спосіб, ніж у судовому порядку, дані обставини усунуті не можуть бути. Просила заяву задовольнити.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що заявниця є її дочкою. В свідоцтві про народження її ім`я російської мовою записано « ОСОБА_7 ». Так як на час оформлення договорів дарування частини земельної ділянки та житлового будинку її дочці та їй, 25.07.2002, дочка була малолітня, то нотаріус ОСОБА_15 при виготовленні договорів дарування вказав ім`я дочки як зазначено у свідоцтві про народження - « ОСОБА_7 ». Вона на це уваги не звернула. А коли дочці видали паспорт громадянина України, то її ім`я записали українською « ОСОБА_8 ».

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що він є дідусем заявниці. Внучку всі називають « ОСОБА_7 », в її свідоцтві про народження так і записано російською мовою. При оформленні договорів дарування частини земельної ділянки та житлового будинку її імя було записано як ОСОБА_7 згідно свідоцтва про народження, заповненого російською мовою. А паспорт видано на імя ОСОБА_8 , тому вона не може зараз довести, що договори дарування належать їй.

Представник заінтересованої особи Тульчинської міської ради в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи.

Вислухавши пояснення заявниці, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії паспорта громадянина України № НОМЕР_1 , виданого органом 5115 01.02.2023, судом встановлено, що прізвище, ім`я та по-батькові заявниці « ОСОБА_1 » (а.с. 5).

Відповідно до копії довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру №1, сформованої 15.02.2023, у вказаному реєстрі заявниця записана як « ОСОБА_1 » (а.с. 6).

Також суд установив, що картки платника податків видана на імя ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Відповідно до копії договору дарування земельної ділянки АЕК №738321, 25.07.2002 посвідченого приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Козловським С.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3878, ОСОБА_2 , та ОСОБА_4 , діюча від свого імені та від імені неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_17 , діюча від імені неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уклали цей договір про таке: даритель подарувала, а обдаровані прийняли у дар в рівних частках кожний земельну ділянку площею 0,2132 га, що знаходиться на території Кинашівської сільської ради в АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Згідно копії договору дарування житлового будинку, 25.07.2002 посвідченого приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Козловським С.В.,зареєстрованого в реєстрі за № 3874, ОСОБА_2 , та ОСОБА_4 , діюча від свого імені та від імені неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_17 , діюча від імені неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уклали цей договір про таке: даритель подарувала, а обдаровані прийняли у дар житловий будинок з господарчими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , розміщений на присадибній ділянці, в рівних частках кожному (а.с. 9).

Відповідно до копії технічного паспорта на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , власниками даного будинку є ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , частка кожного із обдарованих становить 1/3 (а.с. 10-11).

Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 , виданого Суворовським відділом РАЦС міста Одеси 08.12.1992, заповненого російською мовою, прізвище, ім`я, по батькові заявниці записано « ОСОБА_6 » (а.с. 12).

Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого 13.08.2020 Малиновським районним у місті Одесі відділом ДРАЦС Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса), 13.08.2020 ОСОБА_9 уклала шлюб з ОСОБА_10 та змінила прізвище з « ОСОБА_11 » на « ОСОБА_12 » (а.с. 15).

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 , виданого 08.10.2021 Суворовським відділом ДРАЦС у місті Одесі Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса), шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 розірвано (а.с. 14).

Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого повторно 19.01.2023 Тульчинським відділом ДРАЦС у Тульчинському району Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), 14.03.2022 ОСОБА_18 уклала шлюб з ОСОБА_13 та змінила прізвище з « ОСОБА_12 » на « ОСОБА_14 » (а.с. 13).

Аналізуючи вказані вище докази, суд доходить висновку, що при заповненні договорів дарування 25.07.2002 земельної ділянки та житлового будинку ім`я заявниці записане як « ОСОБА_7 », що не відповідає її імені згідно паспорта громадянина України та інших документів.

Суд доходить висновку, що ці розбіжності в написанні імені викликані саме перекладом з російської на українську мови.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеними у свідоцтві про народження або в паспорті.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення: заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України громадяни мають право звернутись до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не саме одержання документа, а оформлення особистих чи майнових прав, які випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом, через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Згідно ст. ст. 317, 319, 321 Цивільного кодексу України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При встановлених обставинах та досліджених доказах суд вважає можливим задовольнити заяву ОСОБА_1 , оскільки викладені в ній доводи знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Заявниця не несе відповідальності за заповнення договорів дарування земельної ділянки та житлового будинку, оскільки дані договори заповнювалися та посвідчувалися нотаріусом в той час, коли вона була неповнолітньою особою. Неправильне зазначення імені заявниці у договорах дарування перешкоджає її праву розпорядження майном. Встановлення факту необхідне заявниці для подальшого відчуження частин земельної ділянки та житлового будинку, та в інший спосіб вирішити дане питання неможливо.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, ст.ст. 4, 13, 263-265, 294, 315, 319 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Заяву задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКПП: НОМЕР_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , правовстановлюючих документів:

- договору дарування земельної ділянки площею 0,2132 га, що знаходиться на території Кинашівської сільської ради в АДРЕСА_1 , посвідченого 25.07.2002 приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Козловським С.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 3878;

- договору дарування житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 , який посвідчено 25.07.2002 року приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Козловським С.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 3874.

Судові витрати залишити за заявницею.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 22.07.2025.

Суддя Л.А. Штифурко