У Х В А Л А

"21" липня 2025 р.

м. Київ

справа № 755/11541/25

провадження № 2/755/9565/25

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Галаган В.І., вивчивши клопотання представника відповідача Ткач Тетяни Анатоліївни про передачу справи за підсудністю, подане в межах цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

УСТАНОВИВ:

23 червня 2025 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представником відповідача адвокатом Ткач Т.А. до суду подано письмове клопотання про передачу справи за підсудністю до Хаджибеївського районного суду м. Одеси, оскільки відповідач разом із малолітньою дитиною фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Підсудністю у цивільному судочинстві визначено розмежування компетенції між окремими ланками судової системи і між судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення підвідомчих їм цивільних справ.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 27 Цивільного процесуального кодексу України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно постанови Верховного Суду від 24 червня 2024 року у справі № 554/7669/21: «Положення ч. 1 ст. 28 ЦПК України імперативно встановлюють, що визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням зареєстрованого місяця проживання або перебування фізичної особи - позивача. Тому позови, наведені в ч. 1 ст. 28 ЦПК України, не можуть пред`являтися за фактичним місцем проживання або перебування позивача, відмінним від зареєстрованого.

Такий висновок про застосування норм права, забезпечуючи єдність судової практики, зробила Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі про скасування наказу та поновлення на роботі.

Позивач звернувся до суду за місцем свого проживання в орендованій квартирі. На підтвердження місця проживання за цією адресою надав договір оренди. Суд першої інстанції розглянув справу і задовольнив позов. Апеляційний суд залишив рішення суду без змін, а на відповідні доводи апеляційної скарги належним чином не відреагував.

У касаційній скарзі відповідач, зокрема, посилався на те, що позивач зареєстрований за іншою адресою, а не в орендованій квартирі, тому районний суд розглянув справу з порушенням територіальної підсудності.

ОП КЦС скасувала судові рішення, направила справу на новий розгляд до суду, юрисдикція якого поширюється на адресу, де зареєстровано місце проживання позивача, зробивши такі правові висновки.

Порушення судами правил територіальної юрисдикції має наслідком обов`язкове скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд (ст. 378, п. 6 ч. 1 ст. 411 ЦПК України).

Перелік справ з альтернативною підсудністю закріплений у ст. 28 ЦПК України, зокрема, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Особа може мати декілька місць проживання / перебування. Водночас законодавством визначено необхідність проведення реєстрації (декларування) місця проживання / перебування особи, яка може бути здійснена тільки за однією адресою за її власним вибором, в тому числі й на підставі договору оренди житлового приміщення.

Реєстрація (декларування) місця проживання / перебування у встановленому порядку має значення для реалізації окремих прав особи, зокрема, під час вибору суду, якому підсудна справа.

Положення ч. 1 ст. 27, ч. 1 ст. 28 ЦПК України імперативно встановлюють, що визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням зареєстрованого місця проживання або перебування фізичної особи - сторони у справі, якщо інше не передбачено законом.

Зазначена вимога процесуального закону унеможливлює зловживання процесуальними правами при визначенні підсудності.

Отже, в нормах ЦПК України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення.»

Суд зазначає, що для цілей визначення територіальної підсудності даної справи до уваги слід брати відомості щодо зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання (перебування, знаходження) особи-відповідача, як того вимагає частина перша статті 27 ЦПК України.

За даними Єдиного демографічного реєстру відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 26.06.2019 року по теперішній час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що належить до юрисдикції Дніпровського районного суду м. Києва.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для зміни підсудності розгляду справи та передачу справи на розгляд до Хаджибеївського районного суду м. Одеси, оскільки провадження у справі відкрито з дотриманням правил підсудності за місцем зареєстрованого проживання відповідача, розташованого у Дніпровському районі м. Києва.

Керуючись ст.ст. 28, 183 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача Ткач Тетяни Анатоліївни про передачу справи за підсудністю, подане в межах цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя: В.І. Галаган