ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Кругман А. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Громова Ю.А. на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

04 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування посилався на те, що 27.12.2022 року о 12 годині 00 хвилин у м.Дніпрі на перехресті вул. Моторна та вул. «без назви», відбулося зіткнення автомобіля Mazda-5, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , та автомобіля Toyota Rav-4, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 ..

Автомобіль Mazda-5, д.н.з. НОМЕР_1 , на праві власності належить позивачу ОСОБА_1 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 30.09.2021 року.

Автомобіль Toyota Rav-4, д.н.з. НОМЕР_2 на праві власності належить відповідачу ОСОБА_2 .

Згідно з полісом №211792498 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів станом на 27.12.2022 року цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Toyota Rav-4, д.н.з. НОМЕР_2 була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг».

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28.02.2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 10.05.2023 року встановлено, що дії водія ОСОБА_1 не знаходяться у причинному зв`язку з ДТП, яка сталася 27.12.2022 року о 12 годині 00 хвилин у м.Дніпрі на перехресті вул. Моторна та вул. «без назви», за участю автомобіля Mazda-5, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля Toyota Rav-4, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , у зв`язку із чим постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 28.02.2023 року було скасовано та закрито провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, вартість ремонту автомобіля Mazda-5, д.н.з. НОМЕР_1 складає 233463,00 грн., що підтверджується рахунком № НОМЕР_4 від 23.05.2023 року, виданим ФОП ОСОБА_4 ..

У зв`язку з порушенням відповідачем ОСОБА_2 правил дорожнього руху сталася вищевказана дорожньо-транспортна пригода.

Просив стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» страхове відшкодування у розмірі 160000 грн.; стягнути з ОСОБА_2 суму заподіяних збитків у розмірі 74963,00 грн., яка складається із: різниці між фактичним

розміром майнової шкоди та страховим відшкодуванням 73463,00 грн.; збитків щодо розгляду справи 1500,00 грн. та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2024 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Вважав, що судом першої інстанції не враховано, що не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину може бути підтверджено чи спростовано зокрема висновком судової експертизи. Якщо в процесі розгляду справи презумпція вини не спростована, то вона є підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди, і на його думку саме водія ОСОБА_2 ..

Враховуючи те, що відповідачі заперечують вину ОСОБА_2 в ДТП та розмір збитків без надання жодних доказів, суд тільки після отримання відповідних висновків експертів або відмови від проведення експертизи мав вирішувати питання про доведеність чи недоведеність вимог. Суд першої інстанції шляхом припущення спростував презумпцію вини заподіювача шкоди ОСОБА_2 ..

Страхова група «Оберіг» посилається на те, що позивач не звертався із заявою про виплату страхового відшкодування за фактом ДТП 27.12.2022 року, що вказує на пропуск строку для подання заяви про виплату страхового відшкодування. Проте до 10.05.2023 року офіційно визнавався винуватим в ДТП позивач, тому звернення позивача до страхової групи не тягло б настання бажаного результату. Однак ніякий закон не передбачає припинення взагалі права потерпілої особи на отримання відшкодування. Таким чином на його думку позивач звернувся до суду у межах строку позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 просив рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване, а апеляційну скаргу залишити без задоволення. Зазначав, що ОСОБА_2 не визнаний винним у скоєнні ДТП ані судом, ані органами національної поліції України. Скаржником не доведено, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, відмінний від інкримінованого дотепер. Скаржник не вчинив належних та достатніх дій для звернення до страховика для отримання страхового відшкодування. В порушення вимог Закону України Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не зберіг та не надав в пошкодженому вигляді до ТДВ СГ Оберіг свій пошкоджений автомобіль, чим унеможливив проведення процедури технічного огляду та фіксації отриманих пошкоджень. Позивачем не доведено належними та достовірними доказами розмір заявлених позовних вимог, не обґрунтовано, що йому завадило звернутись до експертів/ експертних установ в межах реалізації прав, визначних ч.3 ст.102 ЦПК України.

Про час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином, про що свідчить довідка про отримання документів в електронному суді представником позивача та представником відповідача. В судове засідання з`явилися представник ОСОБА_1 - адвокат Громов Ю.А.,представник Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» адвокат Алєксєєв В.В., ОСОБА_2 .

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що у порядку адміністративного судочинства жоден із учасників дорожньо-транспортної пригоди до адміністративної відповідальності не притягувався та їх вина у скоєнні вказаної ДТП не доведена.

Такий висновок відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.12.2022 року о 12 годині 00 хвилин у м.Дніпрі на перехресті вул. Моторна та вул. «без назви», відбулося зіткнення автомобіля Mazda-5, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , та автомобіля Toyota Rav-4, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що підтверджується витребуваними матеріалами справи про адміністративне правопорушення №199/753/23.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28.02.2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 10.05.2023 року скасовано вищевказану постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28.02.2023 року та закрито провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Суд дійшов висновку, що дії водія ОСОБА_1 не знаходяться у причинному зв`язку з ДТП, яка сталася 27.12.2022 року о 12 годині 00 хвилин у м.Дніпрі на перехресті вул. Моторна та вул. «без назви», за участю автомобіля Mazda-5, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля Toyota Rav-4, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 (а.с.21-24).

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Toyota Rav-4, д.н.з. НОМЕР_2 була застрахована полісом №211792498 ТОВ «СГ «Оберіг».

За висновком судової автотехнічної експертизи від 30.04.2025 року у даній дорожньо-транспортній ситуації в діях водія автомобіля Mazda-5 ОСОБА_1 вбачаються невідповідності до вимог п.16.12 Правил дорожнього руху, які знаходяться у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.

Звертаючись до суду із зазначеним позовом ОСОБА_1 зазначав, що йому в результаті винних дій відповідача, цивільна-правова відповідальність якого застрахована в АТ «СГ «Оберіг», під час ДТП завдано матеріальну шкоду.

Згідно з частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди та її розміру; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У пункті 1 частини першої статті 1188 ЦК України вказано, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зокрема статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

За статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 27 грудня 2019 року у справі № 686/11256/16-ц).

У постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі № 465/674/19 зазначено, що тлумачення статті 1188 ЦК України свідчить про те, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення.

У постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року в справі № 641/2795/16-ц зазначено, що «не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо».

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, яка викладена у частині другій статті 1166 ЦК України, особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини.

За висновком автотехнічної експертизи №784-25 від 30.04.2025 року у даній дорожньо-транспортній ситуації в діях водія автомобіля «Mazda-5» ОСОБА_5 вбачаються невідповідності до вимог п. 16.12 Правил дорожнього руху, які знаходяться у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.

У даній дорожньо-транспортній ситуації, вирішити експертним шляхом питання, чи відповідали дії водія автомобіля «Toyota Rav-4» ОСОБА_6 вимогам Правил дорожнього руху, можливо після надання у розпорядження експерта необхідних вихідних даних, які відсутні у наданих на дослідження матеріалах справи, а визначити їх експертним шляхом не вдалося можливим.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що належними та допустимими доказами не доведено наявність вини відповідача в скоєнні ДТП. Натомість за висновком експерта саме в діях водія автомобіля «Mazda-5» ОСОБА_5 вбачаються невідповідності до вимог п. 16.12 Правил дорожнього руху, які знаходяться у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.

Оскільки не встановлена вина відповідача в скоєнні ДТП, а дії позивача знаходяться у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, то відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення відшкодування зі страхової компанії.

Таким чином суд першої інстанції правильно зазначив, що підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не має.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правових висновків суду та не дають підстав для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і зміни судового рішення немає.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має.

Відповідно до частини 3 статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 234 963 грн, що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 375, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Громова Ю.А. залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 22 липня 2025 року.

Судді: