Справа № 570/2305/25
Номер провадження 2/570/1397/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2025 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань Іллюк С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

15.05.2025 р. представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Щербяк Ю.В. звернулася в Рівненський районний суд Рівненської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , в якій просить змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються на підставі рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 17.11.2016 р. у справі № 570/4677/16-ц з ОСОБА_2 на її користь на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частку його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка вказує, що рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 17.11.2016 р. у справі № 570/4677/16-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. щомісяця для доньки та 1000,00 грв. для сина щомісячно, починаючи з 05.10.2016 р. і до досягнення дітьми повноліття.

Наразі розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на утримання дітей, є недостатнім, незначним і не забезпечує їх нормальний розвиток, а також не відповідає гарантіям, встановленим чинним сімейний законодавством України. Зазначена сума є недостатньою, оскільки з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання дочки та сина значно зросли, а визначений рішенням суду розмір аліментів вже знецінився та є навіть меншим за мінімальний встановлений законом розмір аліментів на утримання дітей відповідного віку. Самостійно позивач не в змозі в достатній мірі їх забезпечити.

Як відомо позивачу, відповідач є працездатною особою, тому, на її думку, достатнім розміром аліментів, який буде покривати ту частину необхідної матеріальної допомоги на базові потреби, які позивач не може покрити самостійно, є такий розмір, який буде визначеним у частці від заробітку (доходу).

Наводить ст. ст. 180-184, 192, ст. 200 Сімейного кодексу України, усталену практику Європейського суду з прав людини у справах про права дітей про права дітей.

Вважає, що доцільним та справедливим буде змінити спосіб стягнення аліментів із відповідача на користь позивачки на утримання їхніх спільних дітей із твердої грошової суми в розмірі 1000 грн. для доньки та 1000 грн. для сина на аліменти в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою суду від 22.05.2025 р. відкрито спрощене позовне провадження з викликом учасників.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися.

Представник позивача адвокат Щербяк Ю.В. подала до суду заяви вх. 11319 від 25.06.2025 р. та вх. 13389 від 24.07.2025 р. про розгляд справи без участі позивача та її представника; позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився повторно, про причини неявки суду не повідомив, відзив до суду не подав. До суду повернувся поштовий конверт, надісланий за зареєстрованим місцем проживання відповідача з відміткою про невручення "адресат відсутній за вказаною адресою". Відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки особі. Зазначена позиція висвітлена в постанові ВС України у складі суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.11.2022 року у справі № 760/25978/13-ц, провадження № 61-6788св22, висновки якої підлягають врахуванню для судів інших інстанцій. Також про дату, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. За таких обставин суд, враховуючи відсутність заперечень сторони позивача, відсутність відзиву від відповідача, прийшов до висновку, що справа може бути розглянута без участі відповідача, на підставі наявних у справі доказів, з постановленням заочного рішення.

Згідно з ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується засвідченими представником позивача копіями Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 06.01.2010 р., та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 31.07.2014 р.

Відповідно до рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 17.11.2016 р. з відповідача ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Борщівка Костопільського району Рівненської області, паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 20 квітня 2007 року Костопільським РВ УМВС України в Рівненській області, ІНПП НОМЕР_4 ), на користь позивача ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Рівне, паспорт серії НОМЕР_5 , виданий 23 листопада 2009 року Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області, ІНПП НОМЕР_6 ) стягуються аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1000 грн. 00 коп., та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1000 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 05 жовтня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року(з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів (частина перша статті 192 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність уплатника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до положень статей 183, 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилається позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.

Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, що висловлена ним у Постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання має доводитися сторонами відповідно до правил ст.ст. 12, 81 ЦПК України в контексті обов`язку батьків по утриманню дітей, поєднаного з презумпцією можливості батьків його забезпечувати, що витікає із свідомого рішення батьків народити дітей, яке нерозривно пов`язано з існуючою спроможністю батьків належним чином їх утримувати.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач є молодою, працездатною особою та спроможний належним чином виконувати свій обов`язок забезпечувати своїх неповнолітніх дітей.

Доказів наявності у відповідача інших утриманців, окрім неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , матеріали справи не містять.

Відсутність у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (відповідний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі №755/14148/18, від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20).

Жодних доказів, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, про надання відповідачем додатково, окрім стягнутих рішенням суду аліментів, матеріального забезпечення дітей, матеріали справи не містять.

Сторонами по справі не надано доказів офіційного працевлаштування відповідача та його середньомісячного заробітку.

Відповідно до ч. 2 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Тобто, якщо у платника аліментів відсутні доходи і він не працює, розмір аліментів буде обраховуватися виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 3196 гривень.

Як встановлено у частині 2 статті 182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Присудження аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) на двох дітей відповідатиме мінімальному рекомендованому розміру аліментів, та сприятиме забезпеченню належного матеріального утримання дітей відповідного віку.

При цьому суд також враховує інтереси дітей, рівність обов`язку матері та батька по утриманню дітей, а також необхідний та розумний обсяг матеріальних витрат на утримання дітей, що, на думку суду, буде забезпечувати їхній нормальний духовний та фізичний розвиток.

За правилами ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, в той же час ст. 192 СК України, якою регулюються правовідносини щодо зміни розміру аліментів, не містить норми про те, що зміна розміру аліментів присуджується з дати звернення до суду із зазначеним позовом.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили. Враховуючи викладене, підстави для зміни способу стягнення аліментів з дня звернення позивача до суду, відсутні.

Оскільки, позивач звільнена від сплати судового збору, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір, який на час звернення із вказаним позовом становив 1211 грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265, 280 - 284 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів - задоволити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються на підставі рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 17.11.2016 р. у справі № 570/4677/16-ц з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дітей.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським районним судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Сторони справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Гнатущенко Ю.В.