Житомирський апеляційний суд
Категорія 39 Доповідач Павицька Т. М.
У Х В А Л А

21 липня 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Шевчук А.М., Григорусь Н.Й.,

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №295/13739/17 за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із даним позовом у якому просило стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №б/н від 14.04.2010 у розмірі 96568,78 грн.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 30 листопада 2018 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 14.04.2010 року у розмірі 91494,08 грн. В решті вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 1515,92 грн судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав подала апеляційну скаргу.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 16 червня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 30 листопада 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 14.04.2010 у розмірі 91494,08 грн та судового збору скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення. В задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 14.04.2010 у розмірі 91494,08 грн відмовлено. Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 30 листопада 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 1515,92 грн судового збору скасовано. Стягнуто з акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 2274,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

20 червня 2025 року на адресу суду апеляційної інстанції надійшла заява від ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення. У заяві просить стягнути із АТ КБ «ПриватБанк» на свою користь 3000,00 грн витрат на правничу допомогу надану в суді апеляційної інстанції.

16 липня 2025 року від представника АТ КБ «ПриватБанк» - Адаменко Т.С. надійшло заперечення у якому просить відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та інших судових витрат в справі № 295/13739/17 за пропуском подачі такої заяви. У запереченні вказує, що заява не підлягає задоволенню, оскільки подана заявником з пропущенням строку на її подання та без обґрунтування причин поважності пропуску подання такої заяви. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. В свою чергу ч. 8 ст. 83 ЦПК України вказує, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Згідно ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу за подачу апеляційної скарги повинна бути подана або разом з апеляційної скаргою, де заявник мав би зазначити, що ним понесені витрати на складання апеляційної скарги, тим більше що такі витрати вже були реально понесені, або ж відповідна заява повинна була бути подана до початку розгляду справи по суті. З урахуванням зазначеного, наведені обставини є безумовною підставою для відмови в задоволенні такої заяви з огляду на наведені процесуальні норми та висновки Верховного Суду щодо їх застосування.

Заява розглядається без виклику сторін в порядку ст. 369 ЦПК України.

Вивчивши доводи заяви, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч. 1 ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21 суд зазначив, що у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року у справі № 346/2744/21.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

Таким чином, необхідною обставиною для ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат є неможливість подання стороною доказів, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі.

Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_1 особисто подав апеляційну скаргу, у якій не зазначив свого представника та орієнтовний розмір витрат які планує понести у зв`язку із розглядом даної справи.

Також в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не зазначив, що має намір подати заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та надати докази понесених таких витрат, після ухвалення рішення у справі.

Ураховуючи наведене, а саме те, що заява про ухвалення додаткового рішення не обґрунтована поважними причинами неможливості подання відповідних доказів, надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із визначенням фіксованого розміру могли бути подані до закінчення судових дебатів, а тому в ухваленні додаткового судового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 246, 270, 381 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу надану в суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді