Справа № 694/739/25
провадження № 2/694/491/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.07.2025 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді Кравченко Т.М.,

з участю секретаря судового засідання Федорової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Звенигородка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Звенигородської міської ради Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , через свого представника Кравченко М.О., звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування: на будинок та нежитлові будівлі по АДРЕСА_1 ; на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0067, площею 0,4588 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; на земельну ділянку з кадастровим номером::02:001:0185, площею 2,3474 га, що знаходиться: Черкаська область, Звенигородський район, Княжицька сільська рада.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , склала заповіт від 06.11.2000 року, яким заповіла будинок з надвірними спорудами, земельну частку /пай/, право на яку підтверджується сертифікатом на право на земельну частку /пай/ серія ЧР № 0164587, зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів від 29.01.1997 року за № 122 ОСОБА_1 . Заповіт посвідчений секретарем Княжицької сільської ради від 06.11.2000 року за реєстровим номером 38.

На підставі заяви про прийняття спадщини від ОСОБА_1 заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_2 за № 127/2024 року. Позивач звернувся до Державного нотаріуса Шполянської державної нотаріальної контори Курінного В.В. із заявою про видачу на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.11.2000 року на житловий будинок з будівлями по АДРЕСА_1 та двох земельних ділянок, однак нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії та виніс постанову від 17.12.2024 за № 614/02-31. В постанові нотаріус зазначив, що ОСОБА_1 надав оригінал документу, який підтверджував право власності спадкодавця на житловий будинок, однак в ньому вказана не та вулиця. Також ОСОБА_1 надав заповіт від 06.11.2000 року, згідно якого йому не заповідалося майно, яке він бажає успадкувати. Згідно із заповітом йому заповідався житловий будинок без вказівки адреси. Також йому заповідалася земельна частка (пай) згідно сертифікату ЧР № 0164587. Про земельну ділянку площею 0,46 га, по АДРЕСА_2 , що належала спадкодавцю згідно державного акту ЯГ № 528688, та земельну ділянку площею 2,3474 га, що знаходиться на території Княжицької сільської ради Звенигородського району Черкаської області, в заповіті не вказано.

Позивач зазначає, що ОСОБА_2 на день складення заповіту 06.11.2000 року була власником житлового будинку з надвірними спорудами у с. Княжа Звенигородського району на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом 25.01.1986 року, зареєстрованим у реєстрі за №2-202, якому рішенням виконавчого комітету Княжицької сільської ради від 24.03.2017 року присвоєно адресу: АДРЕСА_3 . У ОСОБА_2 не було у власності іншого житлового будинку, крім вказаного. Також, ОСОБА_2 видавався сертифікат на земельну частку (пай) серії ЧР № 0164587 від 29.01.1997 на площу 2,13

умовних кадастрових гектара в адміністративних межах Княжицької сільської ради Звенигородського району Черкаської області. В подальшому, взамін сертифіката на земельну частку (пай), ОСОБА_2 видано державний акт на право приватної власності на землю серія ІІ-ЧР № 002667 від 04.10.2001 площею 2,35 га. Земельну ділянку, яка розташована на території Княжицької сільської ради, передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0185 перенесено до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку.

Крім того, ОСОБА_2 надано земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_2 . Державний акт на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 видано ОСОБА_2 14.06.2006 року. Вказаній ділянці присвоєно кадастровий номер :01:001:0067. Адреса вказаної ділянки повністю ідентична адресі житлового будинку з надвірними спорудами у с. Княжа, Звенигородського району, що належав ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом 25.01.1986 року за №2-202.

Ухвалою суду від 18.03.2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 12.05.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду. Також витребувано у державного нотаріуса Шполянської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 .

Представник позивача адвокат Кравченко М.О. подала заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити.

Представник відповідача Звенигородської міської ради подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача за наявними матеріалами справи. Проти задоволення позову не заперечують.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити рішення на підставі поданих доказів.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Шполянським відділом ДРАЦС у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис про смерть за №285 від 17.05.2024 р. (а.с. 32).

06.11.2000 року ОСОБА_2 склала заповіт, яким заповіла житловий будинок з надвірними спорудами, земельну частку /пай/, право на яку підтверджується сертифікатом на право на земельну частку /пай/ серії ЧР № 0164587, зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів від 29.01.1997 року за № 122 ОСОБА_1 . Заповіт посвідчений секретарем Княжицької сільської ради від 06.11.2000 року за реєстровим номером 38 (а.с. 79).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.01.1986 року ОСОБА_2 була власником будинку з надвірними будівлями в с.Княжа, Звенигородського району (а.с.30-31).

Відповідно до інформації, наданої Виконавчим комітетом Звенигородської міської ради виданої на підставі архівних документів виконавчого комітету Княжицької сільської ради рішенням виконкому сільської ради від 24.03.2017 року №3-18, у зв`язку з впорядкуванням нумерації будинків по АДРЕСА_1 було внесено зміни в нумерацію будинку громадянки ОСОБА_2 по АДРЕСА_3 на АДРЕСА_2 з рекомендаціями внести зміни у відповідні технічні та реєстраційні документи. Таким чином, ОСОБА_2 станом на дату складення заповіту

06.11.2000 була власником житлового будинку з надвірними спорудами у с. Княжа, Звенигородського району на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом 25 січня 1986 року, зареєстрованим у реєстрі за №2- 202, якому рішенням виконавчого комітету Княжицької сільської ради від 24.03.2017 року N3-18 присвоєно адресу: АДРЕСА_3 . (а.с.20).

За інформацією Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області відповідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за ОСОБА_2 рахується сертифікат на земельну частку (пай) серія ЧР № 0164587 від 29.01.1997 на площу 2,13 умовних кадастрових гектара в адміністративних межах Княжицької сільської ради Звенигородського району Черкаської області. В подальшому, взамін сертифіката на земельну частку (пай), громадянці ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на землю серія ІІ - ЧР № 002667 від 04.10.2001 площею 2,35 га. Земельну ділянку, яка розташована на території Княжицької сільської ради, передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0185 перенесено до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку (а.с.14-18).

З Державного акту від 14.06.2006 року вбачається, що ОСОБА_2 належала земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 . Вказаній ділянці присвоєно кадастровий номер :01:001:0067. Адреса вказаної ділянки повністю ідентична адресі житлового будинку з надвірними спорудами у с. Княжа Звенигородського району, що належав спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом 25.01.1986 року, зареєстрованим у реєстрі за №2-202, якому рішенням виконавчого комітету Княжицької сільської ради від 24.03.2017 року № 3-18 змінено адресу : АДРЕСА_3 на АДРЕСА_2 (а.с.16).

Після смерті ОСОБА_2 , з метою отримання права на спадщину, ОСОБА_1 подав заяву до державного нотаріуса Шполянської державної нотаріальної контори Курінного В.В. про прийняття спадщини.

Постановою від 17.12.2024 р. № 614/02-31 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з тим, що заявником не надано заповіт згідно якого йому це майно заповідалось (а.с.18 зворот).

Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України визначено, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та таке інше.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися

внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», який узгоджується з положеннями п. 1 глави 13 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до положень статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Керуючись положеннями статті 89 ЦПК України суд, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду зазделегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що спадкодавець ОСОБА_2 дійсно заповіла належний їй житловий будинок та земельну ділянки позивачу ОСОБА_1 , однак в заповіті не вказана точна адреса житлового будинку та земельної ділянки, на якій він розташований. Що стосується земельної частки (паю), яку заповідала позивачу ОСОБА_2 , то після складання заповіту змінились правовстановлюючі документи на неї та вони не відповідають тим, які вказані у заповіті, що позбавляє позивача можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальному порядку.

Оскільки позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом померлої ОСОБА_2 , однак не може отримати у власність спадкове майно в зв`язку з відсутністю в правовстановлюючому документі точної адреси житлового будинку, а також відсутністю у нього оригіналу сертифікату на земельну частку (пай), суд вважає за необхідне задовольнити позов та захистити його право шляхом визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно ОСОБА_2 , а саме: на житловий будинок та нежитлові будівлі за адресою: АДРЕСА_1 ; на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0067, площею 0,4588 га, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_2 та на земельну ділянку з кадастровим

номером :02:001:0185, площею 2,3474 га, що знаходиться: Черкаська область, Звенигородський район, Княжицька сільська рада.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем не заявлено вимоги про стягнення з відповідача судового збору, а тому судові витрати суд залишає за позивачем.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1220, 1296 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 178, 263-265, 273, 279, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Звенигородської міської ради Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно- задовольнити.

Визнати право власності ОСОБА_1 в порядку спадкування на житловий будинок та нежитлові будівлі за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати право власності ОСОБА_1 в порядку спадкування на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0067, площею 0,4588 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати право власності ОСОБА_1 в порядку спадкування на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0185, площею 2,3474 га, що знаходиться: Черкаська область, Звенигородський район, Княжицька сільська рада.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , тел. НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Звенигородська міська рада Черкаської області, місцезнаходження: 20502, Черкаська область, м. Звенигородка, проспект Шевченка, 63, .

Суддя Т.М. Кравченко