Справа № 309/4159/24
Провадження № 6/309/19/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2025 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді: Довжанин М.М.

за участі секретаря судового засідання: Драб Н.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст подання заступника начальника Хустського відділу ДВС у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бенца В.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника- фізичної особи ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Заступник начальника Хустського відділу ДВС у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бенца В.В. звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянки України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканки АДРЕСА_1 , до виконання зобов`язань, покладених на неї рішенням суду.

Подання обґрунтоване тим, що на виконанні Хустського відділу державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходиться виконавче провадження 77055517 з примусового виконання виконавчого листа № 309/4159/24, виданого 16.01.2025 про : Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в розмірі 15900 доларів США, що в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ становить 655455 гри. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу та судові витрати у виді 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, в розмірі 3277,30 грн.

За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка згІдно матеріалів виконавчого провадження є громадянкою України.

Заступником начальника відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 03.02.2025 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

03.02.2025 року відповідно до ст. 56Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешткоштів боржника, яку надіслано сторонам та до банків-учасників.

Зазначає, що із боржника частково стягнуто 57 174,03 грн., залишок заборгованості

становить 606558,27 грн.

Рішення сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій, спрямованих на його виконання, не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження».

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації, наданої на запити, майно належне боржнику на праві власності відсутнє. Транспортні засоби, зареєстровані за боржником, відсутні. Боржник має відкриті рахунки на які накладено арешт . Дані про отримання доходу відсутні. За боржником нерухоме майном та земельні ділянки не зарестровано.

Виконавцем 19.06.2025 на адресу боржника надсилався виклик щодо явки до виконавця для надання пояснень шодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклики не з`явилась, про причини неявки виконавця не повідомила.

На запит виконавця Державною прикордонною службою України 19.06.2025 повідомлено проте, що ОСОБА_1 неодноразово перетинала державний кордон України.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця.

В судове засідання заступник начальника Хустського відділу ДВС у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Юришинець В.М. не з`явився , про причини неявки суд не повідомив.

Через канцелярію суду представником боржника подано заяву, у якій вказує на те, що ОСОБА_1 , добровільно, частково сплачує заборгованість на користь стягувача ОСОБА_2 , до заяви на підтвердження додано квитанції до платіжної інструкції за лютий - на суму 15 000 грн., за квітень - 10 000 грн., за травень - 20 000 грн., за липень 2025 р.- 20 000 грн. Зазначає , що всього станом на 14.07.2025 р. добровільно оплачено борг в сумі 65 000 грн. Також вказує на те , що ОСОБА_1 тимчасово не працює на території України та не має майна, за рахунок якого можна б було повністю погасити борг , зазначає що накладення заборони виїзду за кордон повністю унеможливить виконання рішення Хустського районного суду , позаяк боржниця буде позбавлена можливості отримання будь якого доходу, за рахунок якого наразі здійснює часткову оплату боргу.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши подання з доданими до нього документами суд доходить наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця.

Законодавством України встановлено випадки, у яких застосовуються такі обмеження, визначено порядок та умови їх застосування, зокрема, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 441 ЦПК України.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що суд має право встановити щодо боржника тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України лише за поданням державного виконавця, за умови доведення та документального підтвердження факту ухилення боржника, який має паспорт для виїзду за кордон і з цією метою має намір та реальну можливість вибути за межі України, від виконання зобов`язань, покладених рішенням суду чи іншого органу (посадової особи). Таке обмеження може бути встановлено лише строком до виконання боржником судового рішення.

Крім того, застосування таких обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст.33 Конституції України та ст.313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

Згідно з п. 2 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. Відповідно до п. 3 ст. 2 Протоколу № 4 на здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Судом встановлено, що на виконанні Хустського відділу ДВС у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходиться виконавче провадження №77055517 з примусового виконання виконавчого листа № 309/4159/24, виданого 16.01.2025 про: Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики.

Судом встановлено, що будь-які докази, які підтверджують, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань, відсутні. Обставини, які викладені у поданні, жодним чином не підтверджені документально.

Матеріали справи містять лист виклик державного виконавця боржника ОСОБА_1 . Разом із тим, відсутні докази отримання наведеного виклика боржником. Зокрема, суду надано рекомендоване повідомлення про надіслання поштового відправлення № 221 від 21.06.2025 року із списком №14368, що свідчить про надіслання рекомендованого листа боржнику 21.06.2025р.

Однак не надано суду жодного документу на підтвердження про отримання боржником такого листа.

Посилання на заборгованість по сплаті боргу не свідчить про цілеспрямоване ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Крім того, державним виконавцем не надано доказів того, що ним відповідно до ст.18 Закону України «Про виконавче провадження » було вичерпано весь передбачений перелік заходів щодо примусового виконання судового рішення або всі вони виявилися безрезультатними.

Крім того із матеріалів сулду слідує, що боржником добровільно частково погашено борг на суму 65 тисяч гривень, що підтверджує те, що ОСОБА_1 не узиляється умисно від виконання зобов`язання.

Із урахуванням наведеного, суд вважає що звертаючись до суду із вищезазначеним поданням, державним виконавцем не надано доказів на підтвердження навмисного ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання виконавчого листа № 309/4159/24 не вказано, які перешкоди вчинені з його боку для проведення виконавчих дій державному виконавцеві, а також не надано жодного доказу про наявність наміру боржника виїхати за межі України з метою ухилення від виконання вказаного судового рішення.

Як зазначив Верховний Суд України в Судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року, з погляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст.6 Закону №3857-XII та у п.18 ч.3 ст.11 Закону № 606-XIV, позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин. На підставі наведеного вище можна зробити висновок, що поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України старший державний виконавець не надав достатніх доказів того, що ним вичерпано всі заходи, передбачені ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», щодо примусового виконання виконавчих листів або всі вони виявилися безрезультатними. Також не надано доказів того, що боржник умисно ухиляється від виконання зобов`язань, а також те, що останній не з`являвся на виклики державного виконавця .

Таким чином, при зверненні до суду із зазначеним поданням старший державний виконавець не навів жодних з перелічених обставин, а послався, як на підставу для обрання такого обмеження боржнику тільки на наявність заборгованості по сплаті боргу, що не може бути визнане судом таким, що свідчить про умисне ухилення боржника від виконання судового рішення в контексті положень ст.441 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», а тому правові підстави для встановлення щодо боржника тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відсутні.

Керуючись ст. 33 Конституції України, Закону України « Про виконавче провадження», Законом України „Про порядок виїзду з України і виїзду в Україну громадян України», ст. 441 ЦПК України,- суд,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні подання заступника начальника Хустського відділу ДВС у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бенца Володимира Васильовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканки АДРЕСА_1 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Суддя Хустського

районного суду: Довжанин М. М.