УХВАЛА

24 липня 2025 року

м. Київ

справа № 947/25387/23

провадження № 61-8730ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 липня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 22 травня 2025 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Мариніст» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, зустрічним позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Мариніст» про визнання договору укладеним та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року ТОВ «КК «Мариніст» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги у сумі 55 852,01 грн.

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ТОВ «КК «Мариніст» про захист прав споживача, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив: зобов`язати ТОВ «КК «Мариніст» надати інформацію про перелік та ціну послуг ТОВ «КК «Мариніст» з утримання будинку

і споруд та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 , загальну вартість місячного платежу, структуру ціни (тарифу) та порядок надання послуг; про обов`язковий перелік робіт, витрати на які включаються до складу витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 , а також періодичність виконання (надання) таких робіт (послуг); належним чином посвідчену копію рішення співвласників багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 ; про узгодження вартості послуг з управління,

а також наказ (розпорядження) товариства про встановлення (затвердження) діючого тарифу на послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території; чи створювався товариством накопичувальний фонд коштів на реконструкцію, реставрацію, проведення поточного або капітального ремонту, технічного переоснащення будинку, а також інформацію про залишок коштів на вказаному накопичувальному рахунку; належним чином засвідченні копії план-графіку технічного огляду будинку, графіку прибирання прибудинкової території, графіку проведення дезінфекції та дератизації, графіку прибирання місць загального користування, план-графіку поточного ремонту, план-графіку оглядів вентиляційних каналів щодо будинку; визнати укладеним з моменту набрання рішенням законної сили договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком ТОВ «КК «Мариніст» з ОСОБА_1 ; стягнути

з відповідача на його користь компенсацію заподіяної моральної шкоди у розмірі 62 868,08 грн та судові витрати.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26 липня 2024 року позовну заяву ТОВ «КК «Мариніст» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги задовольнено частково. Стягнуто

з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КК «Мариніст» заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 47 516,80 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У решті позовних вимог відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ТОВ «КК «Мариніст» про визнання договору укладеним та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 22 травня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 липня 2024 року в частині позовних вимог за первісним позовом змінено, зменшено стягнуту з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КК «Мариніст» заборгованість за житлово-комунальні послуги з 47 516,80 грн до 41 307,68 грн. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 липня 2024 року в частині позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ТОВ «КК «Мариніст» про зобов`язання надати інформацію та стягнення судового збору скасовано та

в цій частині ухвалено нове судове рішення. Позовні вимоги за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «КК «Мариніст» про зобов`язання надати інформацію задоволено частково. Зобов`язано ТОВ «КК «Мариніст» надати ОСОБА_1 інформацію: про перелік та ціну послуг

ТОВ «КК «Мариніст» з утримання будинку і споруд та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 ; про обов`язковий перелік робіт, витрати на які включаються до складу витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнуто

з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КК «Мариніст» судовий збір у сумі 1 564,19 грн.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі, поданій 08 липня 2025 року через підсистему «Електронний суд», ОСОБА_1 просить скасувати рішення Київського районного суду

м. Одеси від 26 липня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду

від 22 травня 2025 року (повний текст якої складено 05 червня 2025 року)

в частині задоволення первісного позову ТОВ «КК «Мариніст» та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні первісного позову, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Справу в частині часткового задоволення Одеським апеляційним судом зустрічного позову передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду, посилаючись на те, що справа містить виключну правову проблему.

Частиною першою статті 394 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційні скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно із статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією

з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.

Обмеження доступу до Верховного Суду охоплюється загальновизнаною легітимною метою встановленого законодавством вартісного порогу для скарг, що подаються на розгляд суду касаційної інстанції, яка полягає в тому, щоб забезпечувати розгляд у Верховному Суді, з огляду на саму суть його функцій, лише справ необхідного рівня значущості.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах

з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах (справах незначної складності) та справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, який встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис ЦПК Українитакож має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 цього Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.

Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи та переоцінки доказів, яким було надано належну оцінку судами попередніх інстанцій.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі за первісним позовом про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги у сумі 55 852,01 грн, а також зустрічними позовними вимогами про захист прав споживачів шляхом зобов`язання ТОВ «КК «Мариніст» надати інформацію та про відшкодування моральної шкоди у розмірі 62 868,08 грн. Отже ціна позову у цій справі не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня 2025 року (250 х 3 028 грн =757 000 грн).

Колегія суддів вважає, що ця справа, вирішення якої залежить від оцінки поданих сторонами доказів, є справою незначної складності. Судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Норми процесуального закону, якими врегульовано процедуру доступу до суду касаційної інстанції, слід визнати такими, що відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що касаційна скарга в частині оскарження постанови суду апеляційної інстанції про часткове задоволення зустрічного позову стосується питання, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Незгода заявника з встановленими судом апеляційної інстанції обставинами та правовою оцінкою наявних у матеріалах справи доказів щодо розгляду суті спору про зобов`язання надати інформацію не свідчить про фундаментальне значення вирішених у цій справі питань для формування єдиної правозастосовчої практики. Заявникомне обґрунтовано наявності новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовано не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для широкого кола суб`єктів правовідносин.

Наведені ОСОБА_1 у касаційній скарзі доводи значною мірою зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Верховний Суд, взявши до уваги ціну та предмет позову, надану, зокрема, судом апеляційної інстанції оцінку наявним у матеріалах справи доказам і встановленим обставинам, а також оцінивши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником аргументи не свідчать про наявність підстав для перегляду

у касаційному порядку судових рішень у цій справі.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення, що згідно з положеннями ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною другою статті 390, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 липня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 22 травня 2025 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Мариніст» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, зустрічним позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Мариніст» про визнання договору укладеним та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали та додані до касаційних скарг матеріали надіслати особі, яка подала касаційні скарги.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович