Справа № 690/352/22
Провадження № 4-с/690/2/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2025 року м. Багачеве

Ватутінський міський суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Здоровила В.А.

з участю секретаря Мельник С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу стягувача ОСОБА_1 про визнання бездіяльності державного виконавця та зобов`язання відновити виконавче провадження, боржник: ОСОБА_2 , заінтересована особа: Старший державний виконавець Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Донець Оксана Анатоліївна, -

в с т а н о в и в:

представник скаржника ОСОБА_1 адвокат Слободянюк А.І. 11.02.2025 звернувся до суду із скаргою про визнання бездіяльності державного виконавця та зобов`язання відновити виконавче провадження, в якій просив суд визнати бездіяльність старшого державного виконавця Звенигородського ВДВС у Звенигородському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Донець О.А. в частині не поновлення виконавчого провадження № 72167654 та зобов`язати старшого державного виконавця Звенигородського ВДВС у Звенигородському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Донець О.А. відновити виконавче провадження № 72167654 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 26.05.2023 суддею Ватутінського міського суду Черкаської області Здоровилом В.А..

27.05.2025 представник скаржника ОСОБА_1 адвокат Слободянюк А.І. подав до суду клопотання про припинення розгляду скарги, в якому просить припинити розгляд скарги ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця незаконними та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, боржник: ОСОБА_2 , заінтересована особа: Старший державний виконавець Звенигородського ВДВС у Звенигородському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Донець О.А..

Розгляд клопотання про припинення розгляду скарги просить провести без його участі та без участі стягувача. Вирішити питання про судові витрати, а саме: відшкодування на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 12 900,00 грн..

В обґрунтування поданого клопотання зазначив, що старшим державним виконавцем Звенигородського ВДВС у Звенигородському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Донець О.А. 01.04.2025 винесено постанову про відновлення виконавчого провадження, згідно з якою відновлено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа від 26.05.2023 у справі № 690/352/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини на період навчання, до досягнення нею 23-річного віку, а тому дана обставина унеможливлює подальший розгляд скарги по суті.

На підтвердження понесених стягувачем ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у розмірі 12 900,00 грн. надав договір про надання правничої (правової) допомоги № 62 від 06.09.2022 разом з додатковою угодою; додаткову угоду №1 від 29.12.2022 до договору про надання правничої (правової) допомоги № 62 від 06.09.2022; - акт приймання - передачі наданих послуг (виконаних робіт) та понесених витрат до договору про надання правничої (правової) допомоги № 62 від 06.09.2022; - детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та довідку про отримання коштів в розмірі 12 900, 00 грн. від ОСОБА_1 ..

Заінтересована особа: Старший державний виконавець Звенигородського ВДВС у Звенигородському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Донець О.А. 19.03.2025 подала до суду заперечення на скаргу, де просила в задоволенні скарги відмовити в повному обсязі та заперечує проти визнання її дій протиправними, оскільки ухвала Ватутінського міського суду Черкаської області від 07.01.2025, якою скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження № 72167654, винесену 30.07.2024, не набрала законної сили, а тому вона вважає, що підстав для відновлення виконавчого провадження на даний час немає.

Сторони в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце його проведення, про що свідчать довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber».

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали скарги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що скаргу необхідно залишити без розгляду, виходячи з наступного.

Згідно ст. 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, які виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб ДВС, до скарг сторін виконавчого провадження мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов`язків; про судові виклики та повідомлення; про судовий розгляд; щодо апеляційного та касаційного оскарження рішень суду першої інстанції тощо.

Скарги розглядаються згідно з вимогами чинного законодавства та безпосередньо за правилами розділу VII ЦПК, якщо вони стосуються примусового виконання документів, перелік яких наведений у статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», звернення - за правилами, встановленими Законом України «Про виконавче провадження", розглядаються згідно з вимогами ЦПК, якщо цими й іншими актами законодавства передбачено вирішення судом порушуваних у зверненнях питань.

Відповідно до п. 5 ч. 1ст. 257 ЦПК України суд постановлює ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

З врахуванням тієї обставини, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України), а також тієї обставини, що звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця є правом сторони, суд вважає за можливим застосувати положення п.5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України та скаргу стягувача ОСОБА_1 про визнання бездіяльності державного виконавця та зобов`язання відновити виконавче провадження, боржник: ОСОБА_2 , заінтересована особа: Старший державний виконавець Звенигородського ВДВС у Звенигородському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Донець О.А. залишити без розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 257 ЦПК України в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету.

Ч. 3 ст.142 ЦПК України визначає, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Правовий аналіз ч. 3 ст. 142 ЦПК України дає підстави для висновку, що в разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача, за винятком, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.

Ч. 3 зазначеної статті застосовується як підстава для відшкодування судових витрат лише в разі, коли позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у справі № 199/9188/16-ц (провадження № 61-12504св20).

З матеріалів справи вбачається, що після прийняття скарги до провадження, представник стягувача звернувся до суду із заявою про припинення розгляду скарги, а саме залишення без розгляду внаслідок того, що відпали підстави задоволення скарги, оскільки 01.04.2025 головним державним виконавцем Звенигородського ВДВС у Звенигородському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Донець О.А. винесено постанову про відновлення виконавчого провадження, згідно з якою відновлено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа від 26.05.2023 у справі № 690/352/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини на період навчання, до досягнення нею 23-річного віку та ця обставина відповідачем не заперечується.

Суд звертає увагу відповідача на те, що згідно із ч. 5 ст. 142 ЦПК України, зокрема, у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимогу про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Суд вважає необґрунтованими доводи державного виконавця Звенигородського ВДВС у Звенигородському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Донець О.А. про те, що стягувач звернулася із скаргою за відсутністю предмета спору, оскільки на момент звернення до суду виконавче провадження не було відновлено. Скарга до суду подана 11.02.2025, представник скаржника в добровільному порядку намагався вирішити дане питання, подавши 23.01.2025 до відділу ДВС клопотання про відновлення виконавчого провадження, однак ніяких дій вчинено не було. Лише 01.04.2025 було відновлено виконавче провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦПК України сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

Отже, обов`язкове досудове врегулювання має бути прямо та чітко встановлено у законі відповідними процесуальними нормами.

У даному випадку закон не передбачає обов`язкове досудове врегулювання спору.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року (справа N 1-2/2002) право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового регулювання спору за волевиявленням суб`єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Таким чином, обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує.

Згідно із ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Повноваження адвоката Слободянюка А.І. підтверджені в порядку, встановленому чинним цивільним процесуальним законодавством - договором про надання правничої (правової) допомоги №62 від 06.09.2022 року, разом з додатковою угодою;- додатковою угодою №1 від 29.12.2022 до договору про надання правничої (правової) допомоги №62 від 06.09.2022 року;- актом приймання приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) та понесених витрат до договору про надання правничої (правової) допомоги №62 від 06.09.2022 року;- детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом;- довідкою про отримання коштів в розмірі 12 900,00 грн. від Чуй Т.О..

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час ( стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Водночас, цивільно-процесуальним законодавством сформовані критерії, які підлягають застосуванню при визначенні розміру відшкодування витрат на правничу допомогу на користь сторони, яка виграла справу.

Відповідно до частин третьої - шостої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України).

Таким чином, ЦПК України передбачено основні критерії, які підлягають врахуванню при визначенні та розподілі судових витрат у вигляді правничої допомоги: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру та співмірність зі складністю справи і пропорційність до ціни позову.

Отже, сторона спору у договорі зі своїм адвокатом може визначати будь-яку ціну адвокатських послуг. Проте, суд, за результатами розгляду справи, здійснюючи розподіл судових витрат, в тому числі витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний враховувати критерії, визначені законом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

При вирішенні питання щодо відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу суд враховує складність справи, враховує, що у даній справі не було судових засідань з фіксацією технічним засобами та за участю адвоката, а також те, що скарга не розглянута по суті та залишена без розгляду, внаслідок не підтримання представником вимог через добровільне виконавче провадження, також і саму думку заінтересованої особи щодо заявлених вимог. За відсутності від заінтересованої особи, яка повністю не визнає заявлені вимоги, самого клопотання про зменшення судових витрат на правничу допомогу, керуючись принципом розумності, суд визначає розмір витрат, який підлягає відшкодуванню, в розмірі 6 000, 00 гривень.

При цьому суд враховує висновок щодо застосування норм права викладений в ухвалі Верховного суду по справі №758/2592/22 від 22 березня 2023 року.

Відповідно до висновків, сформульованих у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

На переконання суду, судові витрати на правничу допомогу у розмірі 12900, 00 грн. є завищеними та є неспівмірними зі складністю справи.

Зменшуючи розмір витрат на правничу допомогу до 6 000, 00 грн., суд враховує обставини справи та висновки, сформульовані у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 щодо завищення розміру гонорару, визначеного стороною та його адвокатом, по відношенню до іншої сторони.

Суд не бере до уваги клопотання представника Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) щодо вирішення питання про судові витрати, подане до суду 25.06.2025, оскільки відділ державної виконавчої служби не є стороною у даній справі.

Керуючись ст.19 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження» ст.10, 13, 257, 258-261, 353-355, 451, 447-451, ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

скаргу стягувача ОСОБА_1 про визнання бездіяльності державного виконавця та зобов`язання відновити виконавче провадження, боржник: ОСОБА_2 , заінтересована особа: Старший державний виконавець Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Донець Оксана Анатоліївна залишити без розгляду.

Стягнути із Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (, провулок Віктора Погорілого, будинок 1, місто Звенигородка, Черкаська область, 20202) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Ватутінським МВ УМВС України в Черкаській області, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень 00 копійок.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий В.А. Здоровило

Повний текст ухвали виготовлено 28 липня 2025 року.