Справа № 136/1347/25
провадження № 2/136/477/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року м. Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Шпортун С.В., отримавши та розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на майно у порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду із вищевказаним позовом до відповідача.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за вказаним позовом, судом перевірено зміст та форму позову на дотримання вимог ст.175, 177 ЦПК України та встановлено, що він не в повній мірі відповідає визначеним вимогам.

Так, зі змісту позову встановлено, що на вирішення суду позивачами поставлено три вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 на частки земельної частки (паю) за № НОМЕР_1 площею 3,43 в умовних кадастрових гектарах в КСП «Україна», належну на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0252757, який виданий Липовецькою районною державною адміністрацією 20.03.1997.

У позові визначено ціну позову 23 666,25 грн., а при пред`явленні позову кожним із позивачів сплачено судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.

У п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України, передбачено, що у позові зазначається ціна позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці;

У ст.176 ЦПК України передбачено, що ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна.

Відповідно до 4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Суд звертає увагу, що визначення ціни позову є суб`єктивним правом позивача, має суттєве значення, оскільки від цього залежить і розмір судового збору.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені у Законі України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Згідно із частиною шостою статті 9 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Отож доказом ціни позову є звіт про оцінку майна складений суб`єктом оціночної діяльності.

Судом встановлено, що позов не містить доказів на підтвердження дійсної вартості майна від якої залежить сума судового збору, яку слід було сплатити позивачам за вимогами майнового характеру, а встановлені судом обставини позбавляють суд можливості перевірити правильність сплаченого позивачем судового збору за трьома вимогами майнового характеру.

Окрім цього, з прохальної частини позову (п.2, 3) судом встановлено, що ОСОБА_2 просить визнати за ним право власності на частку у спадковому майні по частці, що суперечить мотивувальній частині позову, відтак ці вимоги слід конкретизувати.

Зі змісту позову встановлено, що на ім`я спадкодавця ОСОБА_5 було видано сертифікат на право на земельну частку (пай), утім його втрачено.

Згідно п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішені спорів про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Відповідно до абз. 17 п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6.05.2013 № 24-753/0/4-13 - у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців до суду з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Таким чином, враховуючи втрату оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай), а також неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку, єдиним правовим способом захисту законних прав та інтересів позивача є визнання права на земельну частку (пай) у судовому порядку.

Отож з огляду на викладене, позивачам слід конкретизувати позовні вимоги.

Разом із позовною заявою позивачами ініційовано клопотання про витребування доказів, зокрема відомостей з Липовецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькій області, що стосується рідної сестри позивачів, її дитини та онуки, що є родичами близького ступеня споріднення, утім доказів на підтвердження причин неможливості самостійного отримання цих доказів суду не надано, що вказує на недотримання вимог ст.84 ЦПК України, тоді як в силу принципів цивільного судочинства суд не може збирати докази.

Зважаючи на те, що нормами чинного законодавства не передбачено можливості вирішення питання про відкриття провадження у справі за позовною заявою, яка не відповідає вимогам закону, тому суд надає позивачам строк для усунення зазначених вище недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст.175, 177, 260 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, - залишити без руху та надати позивачам строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позову без руху.

Роз`яснити, що якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява буде вважатись неподаною і повернеться позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Світлана ШПОРТУН