Справа № 183/1356/23
№ 2/183/709/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2025 року Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря судових засідань Шевченко О.С.,

розглянувши, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за участю:

представника позивача - Мартиненка А.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача - адвоката Трофімова Д.Ю.,-

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції сторін.

В лютому 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просили про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 06 серпня 2021 року в розмірі 50 206,50 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 06 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим підписав заяву, тобто між сторонами був укладений кредитний договір № б/н, на підставі якого банк надав відповідачеві кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Зі своєї сторони, банк виконав всі умови підписаного договору і надав відповідачу кредит у виді встановленого кредитного ліміту.

Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку, в подальшому кредитний ліміт був збільшений до 40000 гривень.

Однак, відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань своєчасно не сплачував кредит на відсотки за користування кредитом, в результаті чого станом на 27 листопада 2022 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 50 206,50 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом (простроченим за тілом) - 42 209,75 грн., заборгованість за нарахованими відсотками - 2 817,06 грн., заборгованість за простроченими відсотками - 5 179,69 грн.

Зазначену суму, а також судові витрати позивач просить стягнути з відповідача.

Відповідач відзиву на позов не подав.

Процесуальні дії у справі.

Постановленою ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Дубовенко І.Г. від 21.02.2023 року прийнято позов до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 48).

Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2023 року позов задоволено частково (а.с. 63-66).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 вересня 2023 року апеляційна скарга АКТ КБ «ПриватБанк» залишена без задоволення, а рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2023 року, - без змін (а.с. 139-144).

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2023 року заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2023 року, - скасоване, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 173-174).

Ухвалою суду від 18 листопада 2024 року зупинено розгляд справи до розгляду справи № 183/5430/23 (а.с. 207-208).

Ухвалою суду від 04 лютого 2025 року поновлено провадження у справі (а.с. 2018).

Позиція сторін в судовому засіданні.

В судовому засіданні представник позивача в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги, просив задовольнити у повному обсязі, посилаючись на ті ж підстави, що зазначені у позові. Заперечення відповідача щодо повідомлення ним працівників банку про те, про те що невідомі особи шахрайським способом, через за стосунок Приват24 здійснили зняття готівки з кредитної картки, яку він не активовував, просив не брати дог уваги через те, що відповідач ОСОБА_1 , в порушення умов та правил надання банківських послуг, своїми ж діями сприяв незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій. Банком, після звернення ОСОБА_1 з повідомленням про здійснення шахрайських дій було проведено службову перевірку, за результатами якої складений висновок, яким встановлено, що компрометація персональних даних клієнта ОСОБА_1 , завдяки якій клієнту завдано збиток виникла з вини самого клієнта, в результаті передачі ним шахраям конфіденційної інформації. А тому підстави для звільнення відповідача від обов`язку належного виконання зобов`язання, на думку представника позивача, - відсутні.

Представник відповідач в судовому засіданні позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» вважав необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначив, що у цивільній справі № 183/5430/23 за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача та стягнення безпідставно списаних коштів з карткового рахунку 16 вересня 2024 року ухвалене рішення, яким між іншим встановлено, що коштами банку заволоділа невідома особа не з його вини. Крім того, 10.08.2022 року до ЄРДР внесені відомості за заявою ОСОБА_1 за попередньою кваліфікацією ч. 1 ст. 190 КК України щодо шахрайських дій невідомої особи, 15.11.2022 року ОСОБА_1 визнано потерпілим у кримінальному провадженні. У задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав в повному обсязі, повністю підтримав позицію свого представника. Пояснив, що він при оформленні в АТ КБ «ПриватБанк» рахунку для отримання пенсії - отримав картку, на яку перераховується пенсія. Одночасно з пенсійною карткою йому була надана кредитна картка. Якою він ніколи не користувався та, навіть не активував. Пояснив, що стороннім особам не повідомляв ПІН-код до кредитної картки, бо сам його не знав. Після списання коштів з його пенсійного рахунку та з кредитної картки він звертався до служби безпеки банку та до поліції, проте винних не встановлено. Також наразі триває досудове розслідування з цього приводу. У задоволенні позову просить відмовити.

Суд, заслухавши осіб, що беруть участь у справі, дослідивши підстави позову, а також письмові докази, з точки зору належності, допустимості, а у своїй сукупності, з точки зору достатності та достовірності, дійшов до наступних висновків.

Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що 06.08.2021 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк», де підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, якою передбачено основні умови кредитування, а саме розмір кредитного ліміту за картою «Універсальна» - 50000 гривень, за картою «Універсальна голд» - 75000 гривень, процентна ставка за користування кредитом за картою «Універсальна - 42,0%, за картою «Універсальна голд» - 40,8% річних (а.с. 14-24).

В цей же день, ОСОБА_1 ознайомлений з паспортом споживчого кредиту (а.с. 25-29).

06.08.2021 року відповідачеві видана кредитна карта «Універсальна» зі строком дії до 08/25, а 28.01.2022 року зі строком дії до 12/25 року, про що свідчить довідка (а.с. 13).

06.08.2021 року відповідачеві встановлено кредитний ліміт - 16000 гривень, а 28.01.2022 року кредитний ліміт збільшено до 40000 гривень, 01.09.2022 - зменшено до 00 гривень (а.с. 12).

За розрахунком банку станом на 27 листопада 2022 року виникла заборгованість за кредитним договором б/н від 06.08.20021 року у розмірі 50 206,50 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом (простроченим за тілом) - 42 209,75 грн., заборгованість за нарахованими відсотками - 2 817,06 грн., заборгованість за простроченими відсотками - 5 179,69 грн. (а.с. 9-10).

З виписки по особовому рахунку вбачається, що 26.08.2021 року відповідач користувався кредитними коштами, а 28.01.2022 року після збільшення кредитного ліміту до 40000 гривень, відбулося активне використання кредитних коштів (а.с. 11).

Відповідач наполягає на тому, що не використовував кредитні кошти, активізація кредитної карти, як і її зміна у січні 2022 року відбулася шахрайським способом, про що було порушене кримінальне провадження (а.с. 155).

АТ КБ «ПриватБанк» 13.11.2023 складено та затверджено висновок службової перевірки за фактом шахрайських дій у відношенні клієнта ОСОБА_1 , на підставі службової записки від 26.10.2023 «Про залучення співробітників СБ на умовах аутсорсингу».

У Висновку зазначено, що прослуховуванням діалогів клієнта ОСОБА_1 з співробітниками банку встановлено звернення клієнта з приводу несанкціонованого списання 01.02.2022 року коштів з його картки на суму біля 40 000,00 грн., вказаному факту передували неодноразові спроби шахраїв списання коштів з його карток.

Аналізом руху коштів по картковим рахункам клієнта ОСОБА_1 встановлено, що 31.10.2022 о 16:18 з його карткового рахунку НОМЕР_1 через додаток Приват24 здійснений переказ на суму 19095,48 (комісія 763,82 грн.) на картку НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_2 , яка перебуває в списку обмежень з кодифікатором 1.41 (шахраї у електронних операціях).

Також, з карткового рахунку НОМЕР_1 здійснені списання коштів за придбання товарів: 01.02.2022 о 13:48 на суму 13998 грн., магазин електроніки «Комфі», АДРЕСА_1 ; 01.02.2022 о 14:51 на суму 2429,40 грн. продукти магазин «АТБ», м.Дніпро, а всього на суму 20827,30 грн.

Аналізом даних у ПК EAntiFraudKC встановлено, що операції проведені за допомогою електронного гаманця Google Pay, в якому 01.02.2022 о 18:58 була токенізована картка НОМЕР_1 клієнта ОСОБА_1 .

Крім того, з карткового рахунку НОМЕР_1 клієнта ОСОБА_1 здійснені наступні списання коштів за придбання товарів з використанням сервісу «Оплата частинами»: 01.02.2022 о 13:39 на суму 3750 грн., перший платіж за покупку на суму 37500 грн., магазин «Алло 3238», АДРЕСА_1 ; 01.02.2022 о 14:13:26 на суму 649,90 грн. перший платіж за покупку на суму 6499 грн., магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », АДРЕСА_2 . На клієнта ОСОБА_1 оформлено кредити «Оплата частинами» SAMDNWFC7 від 01.02.2022 та SAMDNWFC2.

Статистика змін акаунту Приват24 клієнта ОСОБА_1 свідчить про зміну паролю, який мав місце перед проведенням шахрайських операцій по картковому рахунку клієнта, а саме 27.01.2022 о 09:55 год.

У ході перевірки було подано заяву про мобільні пристрої та географічні координати їх роботи, відповідно до отриманих даних, входи в акаунт клієнта ОСОБА_1 здійснювались з нетипових для клієнта пристроїв:

27.01.2022 з IPHONE10,3 (IMEI 8FC0A34B-3A18-4B23-A2D0-8A05C879DA43, ІРадреса 37.73.97.176, ЛайфСелл, Прилуки), а також 31.01.2022 01.02.2022 з M2101K6G|REDMI (IMEI 8C876C498E1526C9, ІР-адреса 178.133.16.22, МТС Україна, Миколаїв).

Переглядом даних щодо клієнтів, які здійснювали входи в Приват24 з пристрою IPHONE10,3 (IMEI 8FC0A34B-3A18-4B23-A2D0-8A05C879DA43), окрім клієнта ОСОБА_1 , встановлено входи в акаунти інших клієнтів, які не зверталися до банку з приводу шахрайських дій.

Переглядом даних щодо клієнтів, які здійснювали входи в Приват24 з пристрою M2101K6G| REDMI (IMEI8C876C49E1526C9), окрім клієнта ОСОБА_1 , встановлено входи в акаунти інших клієнтів ( ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ), які зверталися до банку з приводу шахрайських дій.

Вищезазначеним фактам шахрайств у відношенні клієнтів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 передували факти втрати мобільного телефону з фінансовим номером телефону, та подальше отримання доступу до акаунтів Приват24 та розкрадання коштів вказаних клієнтів.

У висновку зазначено, що факти входу в акаунт Приват24 клієнта ОСОБА_1 з нетипового пристрою, з використанням якого зафіксовано факти шахрайста у відношенні інших клієнтів банку, а також, зміна паролю Приват24 клієнта перед проведенням шахрайських операцій по рахункам клієнта ОСОБА_1 , свідчать про розголошення клієнтом ОСОБА_1 третім особам конфіденційних даних (даних Приват24, номеру, терміну дії та CVV-код карток, тощо). В результаті шахрайських дій, зловмисники заволоділи грошовими коштами клієнта ОСОБА_1 на суму 40 686,60 грн. Таким чином, факт шахрайства у відношенні клієнта ОСОБА_1 , стало можливим через порушення клієнтом Умов і правил надання банківських послуг: п.п. 2.1.4.48.1. (а.с. 168-170).

Рішенням у цивільній справі № 183/5430/23 від 16 вересня 2024 року за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк», яке залишене в силі постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 січня 2025 року, а саме між тими ж сторонами встановлені наступні обставини:

ОСОБА_1 є клієнтом банку, АТ КБ «ПриватБанк», на його ім`я відкрито картковий рахунок № НОМЕР_3 (карта для виплат) та № НОМЕР_4 (кредитна карта). Карта № НОМЕР_1 була активована 28 січня 2022року.

01 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою, в якій просив притягнути до відповідальності невідому особу, яка 31 січня 2022 року шахрайським способом заволоділа грошовими коштами в сумі 40 733,00грн з його банківських карток.

Листами від 16 червня 2022 року та від 13 лютого 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» повідомив ОСОБА_1 , що перекази коштів з картки № НОМЕР_4 були здійснені з використанням системи дистанційного обслуговування клієнтів «Приват24», вхід був здійснений під авторизацією клієнта. Також операції було вчинено за допомогою сервісу Google Pay. Усі операції можливо було здійснити лише за допомогою використання фінансового телефону та особистої інформації ОСОБА_1 , у зв`язку з чим позивачу відмовлено у поверненні списаних грошових коштів.

У червні 2022 року та у липні 2022 року ОСОБА_1 звертався до слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з приводу бездіяльності органу досудового розслідування щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про шахрайські дії з його банківськими рахунками.

10 серпня 2022року на підставі ухвали слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне провадження № 0000141 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України. ОСОБА_1 має статус потерпілого у даному кримінальному провадженні.

З ухвали слідчого судді від 25 липня 2022року вбачається, що 01 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення з приводу заволодіння шахрайським способом грошовими коштами в сумі 40 686,60грн з його карткових рахунків № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 .

Як вбачається з виписки за картковим рахунком № НОМЕР_3 , в рахунок «автоматичного погашення простроченої заборгованості за рахунком НОМЕР_5 » з належного позивачу рахунку списано грошові кошти в сумі 49,75 грн, 100,11 грн, 50,00 грн, 70,69 грн, 600,00 грн, 398,00 грн, 73,88 грн, 650,55 грн, 2 410,68 грн, що разом складає 4 403,66 грн.

Так, вказаним судовим рішення у справі № 183/5430/23 від 16.09.2024 встановлено, що недоведеними є дії позивача, які би вказували на його вину в тому, що шахраї заволоділи від його імені коштами Банку, також недоведені обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Правовідносини, що виникли між сторонами щодо кредитних зобов`язань врегульовані наступними нормами закону.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші.

Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (частина перша статті 1066 ЦК України).

Статтею 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Клієнт зобов`язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.

Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з пунктом 1.27 частини першої статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платіжною карткою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу (пункт 1.4 частини першої статті 1 цього Закону).

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі (абзац третій пункту 1.24 частини першої статті 1 цього Закону).

Користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень (пункт 14.12 статті 14 цього Закону).

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014року № 705 (чинним на час виникнення оспорюваних операцій), Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Тож, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності безспірних доказів сприяння ним втраті, використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2018року в справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18) вказано, що: «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такий правовий висновок сформульовано в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15.

Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Посилання ПАТ КБ «ПриватБанк» на ту обставину, що відповідач порушив Умови та Правила надання банківських послуг, оскільки своїми діями сприяв незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій, не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи зводяться виключно до припущень, що не мають доказового підтвердження. Позивач не довів того, що ОСОБА_3 втрачала та/або сприяла незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Про результати службового розслідування за вказаним фактом ПАТ КБ «ПриватБанк» не надано відповіді.

Суд касаційної інстанції враховує, що судами першої та апеляційної інстанцій встановлено факт звернення відповідача до банку про скасування спірної транзакції, а так само її звернення до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно неї шахрайських дій. Наведені обставини у сукупності свідчать про те, що у відповідача була дійсно відсутня воля на вчинення такого перерахування, а банком не заперечено факту її звернення з вимогою про скасування цієї транзакції.

Оцінюючи доводи касаційної скарги, Верховним Судом взято до уваги нерівний стан сторін у зазначених договірних відносинах, які є споживчими за своєю правовою природою. При цьому правові та фактичні можливості з доведення обставин справи належать переважно позивачу, доводи та підстави позову якого не були належним обґрунтуванні під час судового розгляду справи.

Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, Верховний Суд виходить з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015року у справі № 6-71цс15, постановах Верховного Суду від 23 січня 2018року у справі № 202/10128/14-ц (провадження № 61-1856св17), від 13 вересня 2019року у справі № 501/4443/14-ц (провадження № 61-10469св18), від 20 листопада 2019року у справі № 577/4224/16-ц (провадження № 61- 30583св18), від 17 червня 2021року у справі № 759/4025/19 (провадження № 61-1035св21), від 29 серпня 2022року у справі № 532/1349/19 (провадження № 61-6887св21) від 31 липня 2024року у справі № 953/5904/22 (провадження № 61-8452св23).

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У частинах першій, шостій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Аналізуючи викладене, судом встановлено встановлено, що ОСОБА_1 не вчиняв дій, спрямованих на списання чи переказ коштів з його карткового рахунка, а АТ КБ «ПриватБанк» не надав беззаперечних доказів на підтвердження вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за вказаними картковими рахунками.

Саме Банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними.

Сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для настання несприятливих наслідків для споживача.

Банк належними та допустимими доказами не підтвердив, що ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції щодо перерахування грошових коштів з її карткового рахунку, оскільки переказ коштів, розміщених на картковому рахунку позивачки було здійснено без використання платіжної карти.

А тому, за обставин встановлених у справі, списання грошових коштів з карткових рахунків ОСОБА_1 відбулося не за його розпорядженням і він не повинен нести відповідальності за такі операції. Виявивши безпідставне списання (перекази, зняття) коштів, ОСОБА_1 повідомив про цей факт банк та звернулася до правоохоронних органів.

Сама по собі відсутність остаточного висновку у кримінальному провадженні за фактом незаконного заволодіння невстановленими особами грошовими коштами із використанням карткових рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_1 , не є підставою для задоволення позову.

За таких обставин, позивачем не доведено, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 06.08.2021 року був укладений кредитний договір б/н, за яким боржнику було збільшено кредитний ліміт до 40000 гривень, перераховано на його картковий рахунок та використано споживачем банківських послуг.

Доводи позивача на порушення позивачем Умов та правила надання банківських послуг, що призвело до несанкціонованого коштів з його карткового рахунку, оскільки він своїми діями сприяв незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій, не заслуговують на увагу, оскільки вони ґрунтуються виключно на припущеннях, що не мають доказового підтвердження.

Крім того, суд звертає увагу, що матеріали справи не містять Умов і правил надання банківських послуг, підписаних позивачем, тому їх не можна розцінювати як частину договору банківського обслуговування.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 06.08.2021 року не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Питання щодо судових витрат належить вирішити у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір залишається за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 274 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити Акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», код ЄДРПОУ 305299, адреса місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, електронна пошта: .

відповідач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя Сорока О.В.