Провадження №: 2-ві/755/24/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2025 р. м.Київ

Дніпровський районний суд м. Києва, в складі: головуючого судді - Коваленко І.В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Марфіної Н.В., подану у межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, встановлення способів участі батька у вихованні дитини за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в:

У провадженні судді Дніпровського районного суду м. Києва Гаврилової О.В. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, встановлення способів участі батька у вихованні дитини за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав.

В той же час, вбачається, що 14.07.2025 року до суду надійшла заява позивача за первісним позовом ОСОБА_1 про відвід судді Марфіної Н.В. від розгляду цивільної справи №755/20287/21.

У своїй заяві заявник посилається на те, що у судовому засіданні 11.07.2025 року головуюча суддя відмовилась повідомити позивачу за первісним позовом дані постанови Верховного Суду на яку вона спиралась задовольняючи клопотання іншої сторони про долучення доказів після закриття підготовчого провадження. Всупереч твердженням головуючої судді, сам позивач за первісним позовом не долучав до матеріалів справи жодних доказів після закриття підготовчого провадження. Такі обставини свідчать про особисту зацікавленість судді у задоволенні клопотання іншої сторони про долучення доказів. Суддя, замість представника іншої сторони, на клопотання позивача за первісним позовом про надання для огляду оригіналів долучених доказів, повідомила, що докази електронні і тому їх оригіналів немає. Зазначене не відповідає дійсності, оскільки докази є письмовими. Така поведінка судді свідчить про особисту зацікавленість, упередженість та надання переваги іншій стороні. Суд протягом всього судового розгляду не розглянув жодного клопотання про долучення доказів та не встановив строків на подання доказів. Такі дії суд мотивує неіснуючою правовою позицією Верховного Суду та посилається на те, що справа стосується дитини. При цьому, клопотання представника іншої сторони щодо долучення доказів взагалі не відповідало вимогам ЦПК України. За таких дій суду, фактично усі наявні в справі докази є неналежними та недопустимими. Такі дії суду створюють переваги іншій стороні, виходять за межі повноважень суду та порушують принцип змагальності. Дії судді вказують на наявність підстав для сумніву в її безсторонності та особистій зацікавленості.

17.07.2025 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва визнано заяву позивача за первісним позовом ОСОБА_1 про відвід судді Марфіної Н.В. необґрунтованою. Питання про відвід головуючого судді Марфіної Н.В. передано для вирішення іншому судді, визначеному в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

17.07.2025 року, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказана заява про відвід розподілена судді Коваленко І.В.

Суд розглядає заяву позивача за первісним позовом ОСОБА_1 про відвід головуючого судді, у відповідності до ч. 8 ст. 40 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове за сідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Суд не вбачає необхідності повідомляти учасників справи про судове засідання, а тому відповідно до вимог ч. 8 ст. 40 ЦПК України розгляд даної заяви проводиться без повідомлення учасників справи.

Вивчивши заяву про відвід та дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Відповідно до ст.ст. 3, 10 ЦПК України цивільні справи вирішуються на основі закону, за умов, що виключають сторонній вплив на них. Процесуальною гарантією забезпечення безсторонності та об`єктивності суду є право відводу. Можливість заявити відвід суду має забезпечити надійний захист процесу від ймовірного негативного впливу з боку упередженого суду. Метою відводу судді є недопущення до вирішення справи упередженого судді.

Перевіривши наведені у заяві підстави для відводу головуючого у справі, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, оскільки не вбачається будь-яких підстав для відводу, визначних ст. 36-37 ЦПК України, а також - процесуальних порушень у діях судді Марфіної Н.В., з огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів цивільної справи, предметами первісного та зустрічного позову у даній справі є питання, які безпосередньо стосуються не лише прав та інтересів сторін, але й першочергово прав та інтересів самої дитини та її подальшої долі.

У судовому засіданні, яке відбувалось 11.07.2025 року, суд, шляхом постановлення протокольної ухвали, занесеної до протоколу судового засідання, постановив долучив до матеріалів справи письмові докази, подані стороною відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним). Саме з такими діями (рішеннями) головуючого у справі не погодився заявник ОСОБА_1 , у зв`язку з чим подав відповідну заяву про відвід.

Отже, фактично позивач за первісним позовом не погоджується з процесуальними діями та рішенням головуючої судді, що не є правовою підставою для її відводу в розумінні приписів частини четвертої статті 36 ЦПК України.

Так, стаття 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п.1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні від 09.11.2006 по справі «Білуха проти України» Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) зазначено, що відповідно до сталої практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності («Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 та 30; «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-ХІІ). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду («Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного («Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

У рішенні від 10 грудня 2009 р. у справі «Мироненко та Мартенко проти України» ЄСПЛ дійшов висновку, що український суд не був безстороннім за об`єктивним критерієм.

На обґрунтування свого висновку ЄСПЛ звернув увагу на те, що, застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в його безсторонності.

Тобто, при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді, позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими.

Змагальність судового процесу та покладення на суд обов`язку здійснювати цивільне судочинство об`єктивно та неупереджено є передумовою того, що рішення по суті справи може бути ухвалено як на користь позивача, так і відповідача, що не свідчить про зацікавленість або упередженість судді.

Відповідно до ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. З підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу. Встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36 цього Кодексу, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу. Якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду.

Підстави для відводу судді можуть мати об`єктивний чи суб`єктивний характер.

Пряма чи побічна заінтересованість судді у результаті розгляду справи може бути підставою як для відводу, так і для самовідводу. Заінтересованість може мати юридичний або побутовий характер.

Якщо заяву про відвід подає особа, яка бере участь у справі, підстави відводу потребують доказування. Чинним законодавством не передбачено, якими саме засобами доказування можуть бути доведені підстави для відводу.

Отже, за умовами ч. 5 ст. 39 ЦПК України, з огляду на підстави застосування відводу, а саме: у зв`язку з наявністю обставин, які викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді, заявник не звільнений від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Прийняття судом до розгляду усіх доказів, поданих сторонами впродовж розгляду справи, в якій предметом спору є не лише власні інтереси сторін, а й фактично доля дитини, її права та інтереси, є необхідним та забезпечить уникнення формалізму та занадто суворого тлумачення норм національного процесуального закону і спрямоване на забезпечення якнайкращих інтересів дитини, адже саме шляхом встановлення всіх обставин справи на підставі поданих сторонами доказів забезпечується урахування найкращих інтересів дитини і це убезпечує від можливої помилки при ухваленні рішення стосовно дитини.

Отже, рішення та дії головуючої судді в жодному разі не були спрямовані на порушення рівності сторін чи принципу змагальності, а переслідували єдину мету - забезпечення якнайкращих інтересів дитини, що в процесуальному контексті безумовно проявляється у необхідності з певною гнучкістю, без формалізму на суворого тлумачення норм процесуального закону, приймати та надавати оцінку наданим сторонами доказам.

Суд забезпечив обом сторонам можливість подавати суду докази і обґрунтовувати їх належність аби у справі, яка стосується інтересів дитини, всебічно та повно були встановлені всі її обставини.

Таким чином, проаналізувавши матеріали справи з метою встановлення обставин, які є підставами для звернення з заявою про відвід, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача за первісним позовом ОСОБА_1 про відвід судді Марфіної Н.В., оскільки доводи та міркування викладені у заяві про відвід є необґрунтованими, відтак не можуть слугувати підставою для відводу головуючого судді. Скаржником не наведеного жодного обґрунтованого доводу, який би зумовлював неможливість подальшого розгляду даної цивільної справи за скаргою ОСОБА_1 суддею Марфіною Н.В. та свідчив би про наявність підстав для відводу головуючого судді у даній цивільній справі.

З огляду на вищевикладене, заява позивача за первісним позовом ОСОБА_1 про відвід судді Марфіної Н.В., подана у в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, встановлення способів участі батька у вихованні дитини за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, - є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 36, 38-40, 258, 260, 353 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви позивача за первісним позовом ОСОБА_1 про відвід судді Марфіної Н.В., яка подана у межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, встановлення способів участі батька у вихованні дитини за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, - відмовити.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, встановлення способів участі батька у вихованні дитини за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, - передати для продовження розгляду в тому ж складі суду.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: