СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 4-с/759/77/25
ун. № 759/1382/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого-судді Журибеда О.М.

при секретарі Шило М.І..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання - державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа: ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії/бездіяльність органу примусового виконання - державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просить суд постанову державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Личика Ю.М, від 02.06.2025 року про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 від 02.06.2025 року визнати протиправною та скасувати повністю; забов`язати державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні НОМЕР_1 від 02.06.2025 року усунути порушення.

Скаргу мотивовано тим, що судовими рішеннями у справі № 759/1382/19 визначено спосіб участі батька ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_3 за місцем проживання дитини з матір`ю та встановлено обов`язок батька повертати дитину матері після закінчення днів та часів батька, визначених рішенням суду (Постанова Верховного Суду від 18.11.2020). Рішенням Святошинського районного суду м.Києва у вказаній справі позов ОСОБА_2 , задоволено. Постановою Київського апеляційного суду рішення змінено, у задоволенні позовної вимоги про усунення перешкод відмовлено. Станом на даний час зазначена цивільна справа № 759/1382/19 розглянута судами трьох ланок. Постанова касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 18.11.2020 по цивільній справі № 759/1382/19 набрала законної чинності. Зазначеною Постановою визначено спосіб участі ОСОБА_2 у спілкуванні із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та його вихованні, а саме: 1) можливість зустрічей кожної першої і третьої суботи та неділі з 11 год. 00 хв. суботи до 19 год. 30 хв. неділі за місцем проживання дитини з матір`ю; 2) можливість спільного відпочинку один календарний тиждень влітку та один календарний тиждень в зимовий період під час відпустки батька без присутності або у присутності матері; 3) можливість спілкування засобами телефонного та електронного зв`язку з урахуванням режиму дня; 4) можливість спільного святкування у непарні роки наступних свят: Новий рік (31 грудня) з 20 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. наступного дня після свята, Різдво Христове, Пасха, Трійця; 5) можливість спільного святкування дня народження батька. У іншій частині постанову Київського апеляційного суду від 24.06.2020 року залишено без змін. Тобто, залишено без змін рішення суду в частині матері обов`язку передавати батьку ОСОБА_2 малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у визначених судом місці, дні та часи побачень за місцем проживання дитини з матір`ю та обов`язку батька ОСОБА_2 повертати малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 після закінчення часів та днів батька, визначених цим рішенням. Після перегляду цивільної справи № 759/1382/19 Верховним судом, ОСОБА_2 отримав у Святошинському районному суді м.Києва виконавчий лист від 01.07.2021 за рішенням у цивільній справі № 759/1382/19 щодо визначення останньому способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Вказаний виконавчий документ стягувач ОСОБА_2 звернув до примусового виконання шляхом його подачі з відповідною заявою від 05.07.2021 до Бердянського ВДВС у Бердянському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції відкрито виконавче провадження (зареєстровано за № 11167/18.23-32 від 08.07.2021). У подальшому за вказаним виконавчим листом Бердянським ВДВС у Бердянському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № 66032315 від 04.08.2021 щодо визначеного стягувачу ОСОБА_2 способу участі у спілкуванні з сином. На адресу Бердянського ВДВС стягувач ОСОБА_2 04.02.2022 подав заяву, в якій посилаючись на те, що мною як боржником рішення суду виконувалось в добровільному порядку, однак на даний час (станом на 04.02.2022) дитина проживає з ним, тому попросив закінчити виконавче провадження за п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Постановою державного виконавця від 04.02.2022 Бердянського ВДВС у м. Бердянську Запорізької області Південно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) виконавче провадження № 66032315 від 04.08.2021, розпочате за виконавчим листом Святошинського районного суду м. Києва від 01.07.2022 у справі № 759/1382/19 - закінчено на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчого документу. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову. Відповідно до законодавства України, при відкритті виконавчого провадження державний виконавець зобов`язаний перевірити, чи не відбулося фактичного виконання судового рішення. Це передбачено статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження», яка регламентує підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження, зокрема у випадку, якщо рішення вже виконано або виконання неможливе. Оскільки постановою державного виконавця Святошинським ВДВС у м.Києві ЦМУМЮ (м.Київ) від 02.06.2025 відкрито виконавче провадження № 78227507 з виконання рішення у цивільній справі № 759/1382/19 від 01.07.2021 щодо визначення способу участі стягувача ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дитиною - малолітнім ОСОБА_3 , очевидно, що в порушення вказаних вище норм державний виконавець Личик Ю.В. не здійснив жодної перевірки обставин фактичного виконання судового рішення перед відкриттям виконавчого провадження № 78227507 від 02.06.2024. З огляду на викладене, виконавче провадження НОМЕР_1 відкрито після фактичного виконання судового рішення та після завершення провадження № 66032315 постановою про його закінчення, що прямо заборонено ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження». Таким чином вважає , державний виконавець Святошинським ВДВС у м.Києві ЦМУМЮ (м.Київ) проігнорував виключну заборону відкриття нового провадження після завершення попереднього.

В судовову засіданні заявник ОСОБА_1 вимоги скарги підтримала та просила задовольнити з підстав зазначених у скарзі.

Державний виконавець Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився. 11.07.2025 року від представника Старжинської С.В. надійшли до суду пояснення, відповідно до яких остання просить відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на доводи зазначенні в поясненнях.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши та дослідивши скаргу, суд приходить до наступних висновків.

Постановою Верховного суду від 18.11.2020 року у цивільній справі №759/1382/19 визначено спосіб участі ОСОБА_2 у спілкуванні із сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його вихованні.

01.07.2021 року Святошинським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №759/1382/19.

04.02.2022 року постановою заступника начальника Бердянського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ткаля Д.О. закінчено виконавче провадження за заявою стягувача ОСОБА_2 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, 40 ЗУ «Про виконавче провадження».

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 14.01.2025 у справі № 761/44907/24 частково задоволено заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису.

Видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 та встановлено наступні заходи тимчасового обмеження його прав та покладено на нього наступні обов`язки:- заборонити наближатися на 100 м до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалих осіб ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також до будь-якого іншого місця перебування постраждалих осіб;- заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , малолітнього ОСОБА_3 , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривднику, переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними.

Постановою Київського апеляційного суду від 20.03.2025 та Постановою Верховного суду у складі Касаційного цивільного суду від 29.05.2025 рішення суду першої інстанції залишено без змін, а скарги ОСОБА_2 - без задоволення.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 05.05.2025 року видано дублікат виконавчого листа на підставі постанови Верховного суду від 18 листопада 2020 року по цивільній справі №759/1382/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною.

02.06.2025 року державним виконавцем Святошинського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Личиком Ю.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 на підставі виконавчого листа (дублікат) №759/1382/19 виданого 28.05.2025 року про визначення способу участі ОСОБА_2 у спілкування із сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його вихованні: 1. можливість зустрічей кожної першої і третьої суботи та неділі з 11 год. 00 хв суботи до 19 год 30 хв неділі за місцем проживання дитини з матір`ю; 2. можливість спільного відпочинку один календарний тиждень влітку та один календарний тиждень в зимовий період під час відпустки батька без присутності або у присутності матері дитини; 3. можливості спілкування засобами телефонного та електроного зв`язку з урахуванням режиму дня, що забезпечує гармонійний і здоровий розвиток дитини; 4. можливість спільного святкування у непарні роки наступних свят: Новий рік (31 грудня) з 20 год 00 хв до 19 год 00 хв наступного дня після свят, Різдво Христове (7 січня), Пасха (Великдень) Трійця; 5. можливість спільного святкування дня народження батька (1 березня).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ч. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Спори щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення врегульовано Розділом VII Цивільного процесуального кодексу України та Законом України «Про виконавче провадження».

Положеннями статті 1 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 ЗУ «Про виконавче провадження» зокрема визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; судові накази.

Відповідно до ч. 1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно із ст. 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю;

11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку;

12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.

Із досліджених матеріалів справи, підстав для повернення без прийняття виконавчого листа (дублікату) у справі №759/1382/19, виданого 28.05.2025 року Святошинського районного суду м. Києва не встановлено.

За таких обставин, проаналізувавши матеріали скарги, суд дійшов висновку про те, що дії державного виконавця, який відкрив виконавче провадження на підставі заяви стягувача, були правомірними та відповідали вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що заявником не доведено невідповідність дій державного виконавця вимогам законодавства, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні скарги з підстав її необґрунтованості.

Враховуючи, що вимога про зобов`язання державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні НОМЕР_1 від 02.06.2025 року усунути порушення є похідною від первісної вимоги про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття викоавчого провадження НОМЕР_1 від 02.06.2025 року, вказана вимога також не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження» статтями 10, 13, 211, 258-261,450-451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання - державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа: ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

Суддя О.М. Журибеда