УХВАЛА

24 липня 2025 року

м. Київ

справа № 754/3823/25

провадження № 61-9310зно25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Верховного Суду Шиповича В. В., Осіяна О. М., Синельникова Є. В. у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства соціальної політики України про відшкодування шкоди, за заявою ОСОБА_2 про перегляд ухвали Верховного Суду від 17 липня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Міністерства соціальної політики України про відшкодування шкоди.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 23 квітня 2025 року позовну заяву ОСОБА_2 повернуто позивачеві на підставі статті 185 ЦПК України.

Не погодившись з ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 23 квітня 2025 року, ОСОБА_2 оскаржив її в апеляційному порядку.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 травня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 23 квітня 2025 року повернуто особі, яка її подала, на підставі пункту 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

Не погодившись з ухвалою Київського апеляційного суду від 13 травня 2025 року, ОСОБА_2 оскаржив її у касаційному порядку.

Ухвалою Верховного Суду від 07 липня 2025 року (провадження № 61- 6401ск25) касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Київського апеляційного суду

від 13 травня 2025 року повернуто особі, яка її подала, на підставі частини другої статті 393 ЦПК України.

Не погодившись з ухвалою Верховного Суду від 07 липня 2025 року, ОСОБА_2 оскаржив її в касаційному порядку.

Ухвалою Верховного Суду від 17 липня 2025 року (провадження № 61-8813ск25) відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

ОСОБА_2 на ухвалу Верховного Суду від 07 липня 2025 року у справі

№ 754/3823/25.

21 липня 2025 року засобами електронного зв`язку ОСОБА_2 подав заяву про перегляд ухвали Верховного Суду від 17 липня 2025 року за нововиявленими обставинами, в якій викладено заяву про відвід суддям Верховного Суду

Шиповичу В. В., Осіяну О. М., Синельникову Є. В., з тих підстав, що вони, на думку заявника, безпідставно відмовили у відкритті касаційного провадження.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду

від 21 липня 2025 року справу для розгляду заяви ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами передано судді-доповідачеві Шиповичу В. В., судді, які входять до складу колегії: Осіян О. М., Синельников Є. В.

Ухвалою Верховного Суду від 23 липня 2025 року заявлений ОСОБА_2 відвід суддям Верховного Суду Шиповичу В. В., Осіяну О. М., Синельникову Є. В. визнано необґрунтованим. Заяву про відвід передано для вирішення судді, визначеному

у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 24 липня 2025 року заяву про відвід суддів Верховного Суду Шиповича В. В., Осіяна О. М., Синельникова Є. В. передано для вирішення судді Коломієць Г. В.

Згідно з частинами другою та третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу,

і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

За змістом частини восьмої статті 40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною одинадцятою статті 40 ЦПК України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

У частині першій статті 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів

в неупередженості або об`єктивності судді. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони

з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. У частині четвертій статті 36 ЦПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

У заявіпро відвід суддів Верховного Суду підставою відводу Соляник В. В. зазначає наступне (дослівно мовою оригіналу): «Я вищевказаним суддям не довіряю (підстави вагомі) - і це моє право (ст. 21 КУ) з яким ви зобов`язані рахуватись, бо це право вище за рангом виконання чим усі статті ЦПКУ - це і є конституційним принципом «Верховенства права» (це я пишу для того щоб вони не розглядали цю заяву - мається на увазі вищевказані судді)… це буде наочний злочин, якщо знову ці ж судді будуть розглядати і вирішувати цю заяву. Вам це зрозуміло?».

Вивчивши заяву про відвід та матеріали касаційного провадження, вважаю, що відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_2 про відвід суддів Верховного Суду Шиповича В. В., Осіяна О. М., Синельникова Є. В. від участі

у розгляді справи № 754/3823/25, оскільки заява про відвід не містить визначених законом підстав для відводу суддів.

Згідно з частиною першою статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року (BELUKHA v. UKRAINE N 33949/02, § 49 - 52).

Верховний Суд, оцінюючи наявність підстав для відводу за суб`єктивним критерієм, констатує відсутність підстав стверджувати, що судді Шипович В. В., Осіян О. М., Синельников Є. В. виявляли особисту заінтересованість або вчиняли будь-які незаконні дії. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

За об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути об`єктивно виправдані побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді.

Доводи заявника не свідчать про існування обставин, які викликають сумніви

у неупередженості та об`єктивності суддів Верховного Суду Шиповича В. В.,

Осіяна О. М., Синельникова Є. В., а є лише незгодою заявника із прийнятими судовими рішеннями, а тому не є підставою для відводу суддів.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України).

За таких підстав, заявлений відвід є необґрунтованим.

Керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Верховного Суду Шиповича В. В., Осіяна О. М., Синельникова Є. В.

у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства соціальної політики України про відшкодування шкоди, за заявою ОСОБА_2 про перегляд ухвали Верховного Суду від 17 липня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць