Дата документу 21.07.2025
Справа № 334/2912/25
Провадження № 2-др/334/30/25
21 липня 2025 року м. Запоріжжя
Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Новікової Н.В.,
за участі секретаря судового засідання Сухової С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Вишнякова Дмитра Олександровича про винесення додаткового рішення по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення вартості не облікованої електричної енергії, -
11.04.2025 ПАТ «Запоріжжяобленерго» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про про стягнення вартості не облікованої електричної енергії. Визначена ціна позову 2511,87 грн.
30.06.2025 рішенням Дніпровського районного суду м.Запоріжжя позов позов задовольнити частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Запоріжжяобленерго» 511 грн. 87 коп. за спожиту електричну енергію. В іншій частині позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Запоріжжяобленерго» сплачений судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в сумі 493 грн. 56 коп.
Заява про ухвалення додаткового рішення мотивована тим, що загальна сума витрат на професійну правничу допомогу відповідно до акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 30.06.2025 складає 11 000 грн. Однак, виходячи з того, що позов задоволено частково, а саме позов задоволено на 20,38% від ціни позову, то й Відповідачка просить суд стягнути з Позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 79,62%, а саме: 11 000 х 79,62% = 8 758, 20 грн.
21.07.2025, через підсистему «Електронний суд», від представника ПАТ «Запоріжжяобленерго» надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в яких остання просить заяву про стягнення судових витрат залишити без задоволення, посилаючись на те, що не додано належних доказів сплати гонорару адвоката, довідка не містить підпису відповідачки, а визначена вартість правничої допомоги в розмірі 8758,20 є не спів мірною із ціною позову та сумою задоволення вимог.
Згідно положень ч. 3 ст. 270 ЦПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Оскільки розгляд справи судом проводився з викликом учасників справи у судове засідання, то з метою додержання процесуальних прав сторін розгляд цієї заяви проводиться з повідомленням учасників справи.
Будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання, призначене на 21.07.2025 року учасники справи не з`явилися, про причини неявки суд в установленому порядку не повідомили, належної ініціативи взяти участь у розгляді справи в режимі відео-конференції не виявили та заяв про відкладення судового засідання не подавали.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи зазначене, суд не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, суд приходить до наступного.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Серед основних засад цивільного судочинства визначено, зокрема принципи верховенства права, змагальності сторін, диспозитивності, пропорційності та відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
За приписами ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями 76-80, 89 ЦПК України.
Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до змісту ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Відповідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Крім того, в ч. 1 ст. 58 ЦПК України закріплено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).
Згідно ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
За приписами ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно ст. 141 ЦПК України, що закріплює вимоги щодо розподілу судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18) зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду зробила такі висновки:
1) при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21);
2) розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу (пункти 28, 29);
3) саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (пункт 44).
Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2023 року по справі № 390/1648/20 звертає увагу, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.
З матеріалів справи вбачаються наступні обставини.
11.04.2025 АТ «Запоріжжяобленерго» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про про стягнення вартості не облікованої електричної енергії. Визначена ціна позову 2511,87 грн. відповідає заявленим позовним вимогам про стягнення заборгованості
16.05.2025 адвокатом відповідача подано відзив на позовну заяву, доводи якого зводяться до застосування позовної давності при розгляді справи. Також у відзиві повідомлено про орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. .
Адвокатом додано Ордер Серії АР № 1239699 від 13.05.2025 та Договір про надання правничої допомоги від 30.04.2025
Адвокат брав участь у двох судових засіданнях, які у своїй сукупності тривали 56 хвилин.
30.06.2025 рішенням Дніпровського районного суду м.Запоріжжя позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» 511 грн. 87 коп. за спожиту електричну енергію. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» сплачений судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в сумі 493 грн. 56 коп.
Згідно наданих адвокатом доказів вбачається наступне.
Так, згідно п. 1.1 Договору про надання правничої допомоги № б/н від 30.04.2025, що Адвокат бере на себе зобов`язання надати правничу допомогу в обсязі та на умовах передбачених Договором, а Клієнт зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами.
Відповідно до п. 3.1. Договору про надання правничої допомоги № б/н від 30.04.2025 за правову допомогу Замовник сплачує Адвокату винагороду у гнасутпному розмірі відзив на позовну заяву 5000,00 грн. представництво у судових засіданнях в приміщенні суду 3000,00 грн. За результатами надання правничої допомоги складається акт , що підписується сторонами. В акті вказується обсяг наданої Адвокатом правничої допомоги та загальну суму винагороди Адвоката.
Доводи представника позивача про те, що відповідачем не наданий банківський документ щодо здійснення оплати, а надана довідка не містить підпису ОСОБА_1 , що ставить під сумнів реальну передачу коштів від клієнта адвокату, суд вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.
Відповідно до положень статті 14 Податкового кодексу України, адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату
Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Положення «Про форму та зміст розрахункових документів», затверджене Наказом Міністерства фінансів України від 11.11.2024 та «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затверджене Постановою Правління Національного банку України від 2912. 2017 року № 148, не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку, оскільки не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність.
Законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом гонорару, а також не встановлено форму такого документа. Адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. А тому, суд вважає вказану довідку належним доказом отримання гонорару.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.
Не маючи повноважень втручатися у відносини між адвокатом та клієнтом щодо визначення гонорару адвоката за надані ним послуги, суд лише здійснює оцінку дійсності, обґрунтованості, розумності і співмірності такого гонорару вчиненій адвокатом роботі під час судового провадження у справі з урахуванням складності та значення справи, за умови подання іншою стороною клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.
При вирішенні питання щодо розподілу вказаних витрат суд апеляційної інстанції враховує, що справа з підстав розгляду спору по суті перебувала у провадженні суду з квітня 2025 по червень 2025, під час якого представником відповідача подавались процесуальні документи, зокрема відзив на позов, та представник брав участь у 2 судових засідання, одне з яких тривало 02 хвилини, а інше 54 хвилини.
Відзив на позов не містив в собі контр розрахунків, а зводився до питання про застосування позовної давності, що з урахуванням сталості практики Верховного Суду, не було прийнято судом, і у застосуванні позовної давності було відмовлено. .
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Між тим, суд вважає частково слушними посилання сторони позивача про завищений розмір заявлених відповідачем судових витрат на правову допомогу щодо складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт.
Приймаючи до уваги критерії розумності і співмірності судових витрат, суд зазначає, що вказані представником відповідача витрати до стягнення з позивача, зокрема на професійну правничу допомогу в суді у сумі 8758,20 грн., є такими, що у повній мірі не відповідають критерію реальності наданих адвокатських послуг та розумності їхнього розміру.
Ураховуючи те, що підготовка та подання відзиву на позов, не вимагали великого обсягу аналітичної й технічної роботи, приймаючи до уваги співмірність складності справи та наданих адвокатом обсягом послуг, ціну позову в розмірі 2511, 87 грн. а також кінцевий результат розгляду справи, суд вважає справедливим стягнути з АТ «Запоріжжяобленерго» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, у розмірі 1000,00 гривень.
За таких підстав, суд з огляду на подані представником позивача у справі докази на підтвердження витрат на правничу допомогу, застосувавши принцип співмірності відповідно до статті 137 ЦПК України, а також фактичний об`єм виконаної роботи та її складність, доходить висновку про часткове задоволення заяви представника відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. 133, 137 141, 270 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Вишнякова Дмитра Олександровича про винесення додаткового рішення по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення вартості не облікованої електричної енергії задовольнити частково.
Стягнути з ПАТ «»Запоріжжяобленерго» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000,00 гривень.
В іншій частині заяви відмовити.
Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст складено 25.07.2025 .
Відповідач - ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .
Суддя: