Справа № 127/2-305/10
У Х В А Л А

24 липня 2025 р.м.Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючої судді Медяної Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Кравчук Ю.Ю.,

представника заявників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвоката Корченюка А.В.,

представника заінтересованої особи Другого відділу ДВС у місті Вінниці ЦМУ МЮ (м. Київ) Петрішина А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , заінтересовані особи Вінницький відділ державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Другий відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Третій відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню та скасування заходів примусового виконання рішення суду,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з вказаною вище заявою, в якій просять визнати такими, що не підлягає виконанню:

-виконавчий лист, виданий Староміським районним судом м. Вінниці у цивільній справі №2-305/10 за позовом ВАТ КБ «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №20/06/2008/980-ЖК/115/04 від 20.06.2008 в розмірі 1255633,50 грн та 1820 грн судових витрат щодо боржника ОСОБА_1 ;

-виконавчий лист, виданий Староміським районним судом м. Вінниці у цивільній справі №2-305/10 за позовом ВАТ КБ «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №20/06/2008/980-ЖК/115/04 від 20.06.2008 в розмірі 1255633,50 грн та 1820 грн судових витрат щодо боржника ОСОБА_2 ;

-виконавчий лист, виданий Староміським районним судом м. Вінниці у цивільній справі №2-305/10 за позовом ВАТ КБ «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №20/06/2008/980-ЖК/115/04 від 20.06.2008 в розмірі 1255633,50 грн та 1820 грн судових витрат щодо боржника ОСОБА_3 .

Крім цього, зобов`язати Вінницький відділ державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Другий відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Третій відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скасувати всі заходи примусового виконання рішення суду, які були здійснені під час виконання даних виконавчих листів.

Заява мотивована тим, що рішенням Староміського районного суду м. Вінниця у справі №2-305/10 від 19.05.2010 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №20/06/2008/980-ЖК/115/04 від 20.06.2008, на виконання якого видано виконавчі листи.

Дані виконавчі листи пред`явлено до примусового виконання, внаслідок чого на майно боржників накладено обтяження та вчинено інші заходи примусового виконання рішення.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.10.2020 замінено стягувача ВАТ КБ «Надра» на ТОВ «ФК «Сіті Фінанс».

На даний час заборгованість перед ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» погашена в повному обсязі, а строк пред`явлення виконавчих листів до виконання сплив.

Вказане стало підставою для звернення до суду з даною заявою.

Представник заінтересованої особи ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» - Огороднічук Д.А. подав письмові пояснення, в яких просив заяву задовольнити, оскільки заборгованість за кредитним договором повністю погашена. (а.с.228)

Представник заявників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвокат Корченюк А.В. у судовому засіданні заяву підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у ній.

Представник заінтересованої особи Другого відділу ДВС у місті Вінниці ЦМУ МЮ (м. Київ) Петрішен А.А. в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви.

Представники заінтересованих осіб Вінницького відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись завчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали заяви та цивільну справу №127/2-305/10, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що заочним рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 19.05.2010 у цивільній справі №2-305/10 задоволено позов ВАТ КБ «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №20/06/2008/980-ЖК/115/04 від 20.06.2008 в розмірі 1 255 633,50 грн та 1820 грн судових витрат. (а.с.94-95)

Ухвалою Староміського районного суду м. Вінниці від 12.07.2010 у цивільній справі №2-305/10 в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення відмовлено. (а.с.112-113)

На виконання даного рішення видано три виконавчі листи, які отримано представником стягувача 20.08.2010. (а.с.102)

Копії виконавчих листів щодо боржника ОСОБА_3 містяться на а.с.120-121, 210, та щодо боржника ОСОБА_2 на а.с.207. При цьому, суд звертає увагу, що на виконавчому листі щодо ОСОБА_2 міститься відмітка виконавця про стягнення коштів у сумі 151 509,95 грн. та виконавчого збору у сумі 11 151 грн.

Постановою від 01.09.2010 відкрито виконавче провадження №21230040 з виконання виконавчого листа, виданого Староміським районним судом м. Вінниці 20.08.2010 у справі №2-305 щодо боржника ОСОБА_3 (а.с.116)

Постановою від 02.09.2010 відкрито виконавче провадження №21226981 з виконання виконавчого листа, виданого Староміським районним судом м. Вінниці 20.08.2010 у справі №2-305 щодо боржника ОСОБА_2 (а.с.117)

З відомостей ВП-спецрозділу від 30.10.2024 по виконавчому провадженню №37112520 вбачається, що 22.03.2013 постановою старшого державного виконавця Джиги О.І. відкрито дане виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого Староміським районним судом м. Вінниці 20.08.2010 у справі №2-305 щодо боржника ОСОБА_1 . В подальшому в провадженні винесено постанови: від 01.04.2013 про стягнення з боржника виконавчого збору у сумі 125 745,35 грн., від 09.11.2013 про звернення стягнення на майно боржника, від 09.11.2013 про розшук майна боржника та від 26.11.2014 про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.7 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». (а.с.197-198)

Постановою старшого державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Джиги О.І. від 01.12.2015 відкрито виконавче провадження №49481905 з виконання виконавчого листа, виданого Староміським районним судом м. Вінниці 20.08.2010 у справі №2-305 щодо боржника ОСОБА_1 (а.с.199)

Постановою старшого державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Джиги О.І. від 01.12.2015 у виконавчому провадженні №49481905 накладено арешт на майно боржника. (а.с.200)

Постановою заступника начальника відділу Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Петрішена від 01.12.2015 у виконавчому провадженні №49481905 виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». (а.с.201)

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.10.2020 у справі №127/2-305/10 замінено стягувача ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» з примусового виконання виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_2 , виданого 20.08.2010 Староміським районним судом м. Вінниці в цивільній справі №2-305/10 за позовом ВАТ КБ «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. (а.с.155)

01.11.2024 ОСОБА_1 звернулась до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з заявою, в якій просила зняти арешт та заборону з відчуження усього майна, які накладені в межах виконання виконавчого листа виданого Староміським районним судом м. Вінниці 20.08.2010 у справі №2-305 щодо боржника ОСОБА_1 (а.с.202-203)

14.11.2024 заступник начальника відділу Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Петрішен А. повідомив ОСОБА_1 про відсутність правових підстав для зняття арешту з майна. (а.с.204-205)

З копії відповіді начальника Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Миколи Туранського від 25.02.2025 вбачається, що на виконанні у відділі перебував виконавчий лист виданий Староміським районним судом м. Вінниці 20.08.2010 у справі №2-305 щодо боржника ОСОБА_2 , виконавче провадження №42868868, відкрите 09.04.2014, в межах якого винесено постанову від 17.04.2014 про стягнення виконавчого збору. 26.10.2015 в даному провадженні винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.7 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». В подальшому 24.04.2016 вказаний виконавчий лист повторно пред`явлено на виконання до відділу, і 21.04.2016 відкрито виконавче провадження №50926645 і 29.04.2016 винесено постанову про стягнення виконавчого збору. 20.12.2019 в даному провадженні винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». Станом на 25.02.2025 будь-яких виконавчих документів про стягнення коштів з ОСОБА_2 на виконанні не перебуває. (а.с.206)

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №415241919 від 26.02.2025 вбачається, що на усе нерухоме майно ОСОБА_2 накладено арешт, підстави накладення: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №42868868 видана 09.04.2014 Староміським відділом державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції та постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №50926645 видана 21.04.2016 Староміським відділом державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції. (а.с.208)

Відповідно до копії відповіді начальника Вінницького відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сергія Голубєва від 25.02.2025, виконавчий лист виданий Староміським районним судом м. Вінниці 20.08.2010 у справі №2-305 щодо боржника ОСОБА_3 перебував на виконанні у відділі, дата надходження 01.09.2010 (виконавче провадження 21230040). 21.12.2012 вказане провадження було закінчено на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу ДВС). (а.с.209)

Додатковим договором від 23.04.2025 про внесення змін та доповнень до кредитного договору №20/06/2008/980-ЖК/115/04, укладеним між ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» та ОСОБА_2 сторони погодили, що сума заборгованості за кредитним договором станом на дату укладення додаткового договору складає 3 021 569,75 грн. (п.1.1) У зв`язку зі сплатою позичальником 23.04.2025 грошових коштів у сумі 450 000 грн. кредитор здійснює прощення залишку боргу в сумі 2 571 569,75 грн. (п.1.2) За умови виконання позичальником зобов`язань за цим договором та прощенням кредитором у зв`язку з цим боргу у розмірі, визначеному цим додатковим договором, позичальник вважається таким, що виконав свої зобов`язання за кредитним договором перед кредитором належним чином в повному обсязі. (п.1.4) Кредитор після укладення та підписання даного додаткового договору не має жодних майнових чи матеріальних претензій до боржника та поручителів за виконання основного зобов`язання за кредитним договором №20/06/2008/980-ЖК/115/04 від 20.06.2008. (п.2.2) (а.с.214)

Відповідно до копії довідки №1-124303 від 23.04.2025, виданої директором ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» Яковець Ю.М., у ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» відсутні будь-які претензії фінансового чи майнового характеру за кредитним договором 20/06/2008/980-ЖК/115/04 від 20.06.2008 до ОСОБА_2 (а.с.215)

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч.1,2 ст.432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувана або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Суд зазначає, що законодавець не дав чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у частині другій статті 432 ЦПК України.

При цьому словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад: в апеляційному чи касаційному порядку скасовано або змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Отже, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 20.02.2019 у справі № 2-4671/11.

У зазначеній категорії справ саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Отже, закон не передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 24.06.2020 у справі № 520/1466/14-ц, від 9.09.2021 у справі № 824/67/20, від 9.06.2022 у справі № 2-118/2001.

Судом встановлено, що рішення суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ухвалено 19.05.2010 року, на виконання якого 20.08.2010 видано виконавчі листи щодо усіх трьох відповідачів.

Вказані листи пред`явлено до примусового виконання, і на їх підставі відкрито виконавчі провадження, в яких вчинялись виконавчі дії, у тому числі, з боржника ОСОБА_2 частково стягнуто суму заборгованості та виконавчого збору.

Також судом встановлено, що солідарний боржник ОСОБА_2 відповідно до умов додаткового договору від 23.04.2025 про внесення змін та доповнень до кредитного договору №20/06/2008/980-ЖК/115/04 здійснив погашення заборгованостіза даним кредитним договором, а тому у ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» відсутні будь-які претензії фінансового чи майнового характеру до ОСОБА_2 за кредитним договором 20/06/2008/980-ЖК/115/04 від 20.06.2008, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Таким чином, рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 19.05.2010 у цивільній справі №2-305/10 фактично виконане.

Водночас, судом встановлено, що виконання зобов`язання за вказаним рішенням суду було здійснено лише в 2025 році, тобто майже через 15 років з дати ухвалення судового рішення та після вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях, відкритих на виконання виконавчих листів, виданих на виконання зазначеного вище рішення суду.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон 606-XIV, в редакції, чинній на дату відкриття виконавчих проваджень №21230040 та №21226981), Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у

цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та

інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у

спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими

нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону

та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону

підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з ч.1 ст.47 Закону 606-XIV (в редакції, чинній на дату відкриття виконавчих проваджень №21230040 та №21226981) у разі невиконання рішення у строк, установлений для добровільного його виконання, з боржника постановою державного виконавця, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків від фактично стягненої суми або вартості майна боржника, яке передане стягувачу за виконавчим документом, а в разі невиконання рішення немайнового характеру в строк, встановлений для добровільного його виконання, з боржника після повного виконання рішення в тому ж порядку стягується виконавчий збір у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - громадянина і в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - з боржника - юридичної особи.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону 606-XIV (в редакції, чинній на дату відкриття виконавчих проваджень №37112520 та №42868868), у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Суд звертає увагу, що Законом 606-XIV (у відповідних редакціях щодо виконавчих проваджень №37112520, №42868868, №49481905 та №50926645) встановлено розмір виконавчого збору у сумі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, а не від фактично стягненої суми. Крім цього, в редакції Закону щодо виконавчих проваджень №49481905 та №50926645 виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Оскільки сума, що підлягає стягненню, становить 1 257 453,50 грн., сума виконавчого збору за виконання вказаних виконавчих листів становить 125 745,35 грн. При цьому, суд звертає увагу, що на виконавчому листі щодо ОСОБА_2 міститься відмітка виконавця про стягнення коштів у сумі 151 509,95 грн. та виконавчого збору у сумі 11 151 грн. Доказів сплати виконавчого збору іншими боржниками, або сплати його ОСОБА_2 матеріали справи не містять. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що сума виконавчого збору, що підлягає стягненню, станом на дату розгляду справи становить 114 594,35 грн.

Водночас, згідно із ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон 1404-VIII, в редакції станом на дату повернення виконавчих документів стягувачам у виконавчих провадженнях №49481905 та №50926645 та на дату розгляду справи), у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Таким чином, наслідком визнання виконавчих документів такими, що не підлягає виконанню, після того як було відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового рішення, буде уникнення обов`язку боржників сплатити в державний бюджет 10 % суми, що підлягає примусовому стягненню за виконавчим документом, а вже стягнутий виконавчий збір у сумі 11 151 грн. підлягає поверненню.

Згідно із частиною 1, 2 статті 40 Закону № 1404-VIII (в редакції станом на дату повернення виконавчих документів стягувачам у виконавчих провадженнях №49481905 та №50926645), у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Відповідно до пунктів 20, 21 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень № 512/5 повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

Аналіз зазначених норм Закону № 1404-VIII, Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 вказують на те, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу, виконавче провадження не є закінченим.

Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду у постановах від 22 грудня 2021 року у справі № 634/292/21, від 12 серпня 2020 року у справі № 569/17603/18, від 26 квітня 2022 року у справі № 242/4601/20, від 04 листопада 2022 року у справі № 686/6010/14-ц.

Досліджені судом докази у справі свідчать про те, що постановою державного виконавця у виконавчому провадженні №50926645 від 20.12.2019 року виконавчий лист №2-305/10 від 20.08.2010 щодо боржника ОСОБА_2 повернуто стягувачу на підставі пункту 7 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII (боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку), а щодо боржника ОСОБА_1 на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними), тобто виконавчі провадження щодо заявників не є закінченими. Також виконавче провадження №21230040 стосовно ОСОБА_3 закінчене 21.12.2012 на підставі на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону 606-XIV (направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу ДВС).

Тобто вказані виконавчі провадження щодо заявників не завершені у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, що було б самостійною підставою для закінчення виконавчого провадження.

Верховний Суд в постанові від 22 квітня 2021 року у справі № 540/1187/19 зазначає, що питання стягнення виконавчого збору із солідарних боржників не врегульовано в законодавчому порядку, однак за загальним правилом солідарний обов`язок боржників означає, що кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Тобто, висновок судів попередніх інстанцій про те, що стягнення усієї суми виконавчого збору із позивача, який є солідарним боржником, створює для нього надмірний тягар, не відповідає самій суті солідарного обов`язку.

Згідно ч.1 ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників.

Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором. (ч.ч.1, 2, 4 ст. 543 ЦК України)

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Тобто, солідарний обов`язок боржників за основним зобов`язанням породжує їх солідарне зобов`язання й за іншими платежами, пов`язаними з виконанням основного зобов`язання.

Суд також зауважує, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при здійсненні виконавчих дій.

При цьому, судом встановлено, що виконавчий збір на час розгляду справи судом жодним із солідарних боржників не сплачений в повному обсязі, відтак обов`язок щодо сплати виконавчого збору продовжує залишатися за кожним із боржників до його погашення.

Суд зазначає, що визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню це особливий інститут, мета якого запобігти необґрунтованому стягненню, у випадках коли обов`язку боржника, як такого, не існувало взагалі, або якщо він був припинений до пред`явлення до примусового виконання, або у разі коли такий виконавчий документ виданий помилково. Даний інститут не є способом закінчення виконавчого провадження у разі фактичного виконання рішення, чи з метою ухилення від сплати виконавчого збору.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що хоча рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 19.05.2010 у цивільній справі №2-305/10 виконане в повному обсязі, воно було виконане після пред`явлення відповідних виконавчих листів до виконання, відкриття виконавчих проваджень та вчинення виконавчих дій. Таким чином, суд вбачає в діях заявників зловживання своїми правами, оскільки подання заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, явно спрямоване на уникнення сплати ними суми виконавчого збору, що є неприпустимим, а тому в задоволенні даної вимоги слід відмовити.

Щодо вимог про зобов`язання Вінницького відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скасувати всі заходи примусового виконання рішення суду, які були здійснені під час виконання даних виконавчих листів, суд дійшов висновку, що в їх задоволенні також слід відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.50 Закону 606-XIV (в редакції, чинній на дату завершення виконавчого провадження №21230040), у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, оскільки виконавче провадження №21230040 стосовно ОСОБА_3 закінчене 21.12.2012 на підставі на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону 606-XIV (направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу ДВС) арешт та інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення щодо ОСОБА_3 скасуванню не підлягають.

Також згідно із частиною 1, 2 статті 40 Закону № 1404-VIII (в редакції станом на дату повернення виконавчих документів стягувачам у виконавчих провадженнях №49481905 та №50926645), у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Оскільки виконавчий лист №2-305/10 від 20.08.2010 щодо боржника ОСОБА_2 (ВП №50926645) повернуто стягувачу на підставі пункту 7 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII (боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку), а щодо боржника ОСОБА_1 (ВП №50926645) на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними), тобто виконавчі провадження щодо заявників не є закінченими, а тому арешт та інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_1 скасуванню не підлягають

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 81, 82, 247, 259, 260, 432 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження» 606-XIV, Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , заінтересовані особи Вінницький відділ державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Другий відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Третій відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню та скасування заходів примусового виконання рішення суду відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15 днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Суддя