Справа № 369/4064/24
Провадження № 2/369/1844/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2025 м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченко А.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Правдюк В.М. про забезпечення позову у цивільній справі № 369/4064/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення земельного сервітуту,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення земельного сервітуту.

22.07.2025 року від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Правдюка В.М. до суду було надано заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача зазначив, що за час розгляду Справи відбулись зміни, як у конфігурації вказаних земельних ділянок, так і відносно зміни їх власника, який відповідно мусить відповідати за пред`явленим позовом. Такі зміни безпосередньо пов`язані із недобросовісною поведінкою первинного відповідача ОСОБА_2 , яка була направлена на недопущення поновлення порушених прав сторони Позивача, шляхом безпідставного затягування розгляду та вирішення цивільної справи, через створення процесуальних перешкод в останній.

Сторона Позивачів зазначає, що ОСОБА_2 було здійснено поділ, об`єднання та створення об`єктивних процесуальних перешкод для розгляду та вирішення останньої, оскільки, по-перше, означені дії ОСОБА_2 вже призвели до необхідності залучення у справу співвідповідача у вигляді ТОВ «Баграт», яке є повністю підконтрольним особі ОСОБА_2 , як засновника такого господарського товариства, за клопотанням якого розгляд та вирішення справи може розпочатися спочатку.

А повторний поділ і об`єднання земельних ділянок, які є предметом спору у справі, до прикладу після закриття підготовчого провадження у справі, та після отримання результатів судової земельно-технічної експертизи щодо визначення варіантів допустимого встановлення земельного сервітуту, в розрізі якого такі земельні ділянки виступали, як об`єкт експертного дослідження призведе до того, що особа позивача не зможе здійснити повторну зміну предмету позову у Справі, а як наслідок потенційне судове рішення у справі на користь Позивача буде неможливо виконати, оскільки через поділ та об`єднання земельних ділянок предмету спору у справі, як об`єкти цивільних прав припинить своє існування.

У зв`язку із зазначеним, з огляду на недобросовісні дії первинного Відповідача ОСОБА_2 , які були пов`язані із поділом, об`єднанням та відчуженням земельних ділянок, як первинного предмету спору у справі, можна стверджувати, що станом на сьогодні, виникли нові обставини, які можуть із достатньою долею переконливості підтверджувати необхідність застосування заходів забезпечення позову у Справі у вигляді накладання арешту на - земельні ділянки з кадастровими номерами кад № :03:001:5973, :03:001:1029 та № :03:001:1030, які повністю перебувають в межах первісних земельних ділянок, що визначені об`єктом спірного правовідношення у Справі, а також на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:001:6793, :03:001:6792, :03:001:0723, :03:001:5352, :03:001:5353, з м для недопущення ризику неможливості виконання потенційного судового рішення у справі та проведення ефективного захисту порушених прав сторони Позивача за захистом яких вона звернулася до повноважного справедливого суду.

У зв`язку із цим, виникла потреба у подачі нової заяви про забезпечення позову у справі.

Власником Ділянки 5973 та Ділянки 1029 є громадянин ОСОБА_2 , а власником Ділянки 1030 є відповідач ТОВ «Баграт», , при цьому 100% бенефіціарним власником такої ТОВ «Баграт» є той самий ОСОБА_2 .

Обставини зміни меж та відчуження землеволодінь ОСОБА_2 доводять, що такі дії були вчинені вже під час розгляду поточної Справи в Суді Відповідачем-1 виключно з метою затягування вирішення спору у Справі, оскільки вступ у справу нового відповідача може тягнути за собою процесуальний наслідок в розрізі розгляду справи спочатку.

Заявник обґрунтовано вважає, що ОСОБА_2 ТОВ «Баграт» ОСОБА_3 можуть вдаватися і в подальшому до подібного роду «перекидання» майна із тим, щоб знівелювати сутність судового розгляду направленого на ефективний захист порушених прав Позивачки в розрізі примусового встановлення земельного сервітуту.

Правова можливість Відповідачів, як власників земельних ділянок у справі, здійснити їх відчуження за час розгляду та вирішення справи на користь будь-яких інших третіх осіб є беззаперечна, нічим не обмежене та безумовна. В такому разі, встановлення обов`язку для сторони Позивача із доведення такої обставини потенційного відчуження, в дійсності є проявом покладання на сторону Позивача завідомо обтяжливого та невиправданого тягару доказування в розрізі вирішення процесуального питання про забезпечення позову.

Тому на підставі вище наведеного заявник просив суд застосувати заходи забезпечення позову у справі №369/4064/24, яка перебуває у провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області, шляхом накладення арешту на земельні ділянки з кадастровим номером: :03:001:5973, загальною площею 1,3074 га., :03:001:1029 площею 0,0311 га., :03:001:6793 площею 0,0224 га., :03:001:6792, площею 0,1115 га. Боржник ОСОБА_2 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , PHНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ); :03:001:1030, загальною площею 2,6588 га., 222487000:03:001:0723, площею 0,1401 га. Боржник Товариство з обмеженою відповідальністю «Баграт» (, адреса місцезнаходження: 03022, м.Київ. вул. Козацька, 118); :03:001:5352, площею 0,0021 га., :03:001:5353, площею 0,1502 га.. Боржники - ОСОБА_2 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ).

За правилами ч. 1 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України суд проводить розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали цивільної справи та заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Виходячи з зазначених норм чинного законодавства України, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п. 6 вказаної Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких може бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вживати негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції", "Джеймс та інші проти Сполученого королівства") положення статті 1 Першого протоколу містять три окремих правила, які не застосовуються окремо: перше правило проголошує принцип мирного володіння майном, друге стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у власність правомірним, третє правило визнає за державами контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Також, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання в право власності принципу правомірного та допустимого втручання, слід оцінити, чи є захід законним, чи переслідує втручання суспільний інтерес, чи є такий захід пропорційним переслідуваним цілям.

Між тим, суд не вбачає підстав для задоволення вказаної заяви з огляду на те, що позивач просить забезпечити позов у визначений ним спосіб без надання жодних доказів того, що в разі невжиття заходів забезпечення може бути утрудненим та неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову, зважаючи на зміст позовних вимог.

Таким чином, заявником не наведено і судом не встановлено, що невжиття таких заходів забезпечення позову про які ними заявлено може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду у цій справі, тому в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Також зважаючи на наведені норми, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд насамперед має дослідити, чи існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду, чи є така небезпека реальною, та чи співмірні запропоновані заходи забезпечення позову позовним вимогам. При цьому єдиною передбаченою законом підставою для застосування заходів забезпечення позову є ризик ускладнення виконання або неможливості виконання рішення суду у справі.

Дослідивши письмові матеріали справи, та враховуючи, що вид забезпечення позову, вказаний у заяві позивача є не співмірним з заявленим позовом.

Позивачем не надано суду доказів, підтверджуючих те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, не надано доказів забезпеченння позову, є співмірним із заявленими позивачем вимогам. Суд не вбачає необхідності у забезпеченні позову, так як доводи позивача не знайшли свого підтвердження, а тому безпідставне вжиття заходів забезпечення позову порушить права інших осіб.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову за безпідставністю.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

За таких обставин, аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд приходить до висновку, що вказана заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки на даний час судом не встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову, а також заявником належним чином не обґрунтовано свої вимоги щодо забезпечення позову, та співмірності відносно заявлених вимог ціні позову.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст. ст. 149-154, 157, 258, 261, 353 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Правдюка В.М. про забезпечення позову у цивільній справі № 369/4064/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення земельного сервітуту, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвалу складено та підписано: 22.07.2025 року.

Суддя А.В. Янченко