Справа № 359/3672/25
Провадження № 2/359/2419/2025
21 липня 2025 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Яковлєвої Л.В.,
при секретарі Бокей А.В.,
розглянувши y відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, -
31 березня 2025 року представник позивача адвокат Сацик Р.В. звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом, згідно якого просив : стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дати пред`явлення позову і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони 22 вересня 2018 року зареєстрували шлюб, в якому у них народились діти: син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. На даний час позивач перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною та не в змозі працювати та самостійно отримувати дохід. Наведене змусило ОСОБА_1 звернутись до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 15 квітня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання з викликом і повідомленням. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій.
В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість представник позивача подав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, а розгляд справи здійснити у його та позивача відсутність.
Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань на адресу суду не направив. ОСОБА_2 своїм процесуальним правом подачі відзиву на позов, заяв чи клопотань до суду не скористався.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За змістом вимог ст. 223, 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи не заперечує і позивача.
Суд, дослідивши заяву позивача, матеріали справи та наявні в ній докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2 передбачено, що відповідно ст. 55, 124 Конституції України та ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 12, 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно ст. 80 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. Так, враховуються висновки, зазначені у рішенні в справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року (серія А, №303А, п.2958), згідно якого Суд повторює, що згідно усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
В судовому засіданні встановлено, що 22 вересня 2018 року Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київської області між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 був зареєстрований шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданим 22 вересня 2018 року Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Київської області (а.с. 14).
ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народився син ОСОБА_4 та ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася донька ОСОБА_3 . Наведене підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданим 12 червня 2019 року Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданим 19 серпня 2023 року Бориспільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспіль-ському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Мінстерства юстиції (м. Київ) (а.с.15, 16).
Відповідно витягів з реєстру територіальної громади, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають за адресою реєстрації матері АДРЕСА_1 . Наведене також підтверджується копією Акту обстеження житлово-побутових умов від 21 березня 2025 року (а.с. 17-19).
Відповідно ч. 2, 4 ст. 84 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Відповідно ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.
Судом встановлено, що на даний час дитина сторін проживає з позивачем, а отже позивач наділена правом звернення до суду з вимогами про стягнення аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трьох років.
В той же час, відповідно ч. 1 ст. 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.
Отже, для призначення судом утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років від чоловіка - батька дитини, суд має дослідити, чи проживає з позивачем дитина, матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка - батька дитини можливості надавати матеріальну допомогу дружині.
Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.
Враховуючи те, що донька сторін ОСОБА_3 потребує догляду, перебування позивача у декретній відпустці по догляду за дитиною, суд враховує, що відповідачем не надано суду доказів перебування на його утриманні інших дітей, батьків чи інших осіб, не надано доказів стану здоров`я, який би перешкоджав відповідачу утриманню дружини, а тому суд виходить з принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби дружини та фінансові можливості відповідача, вважає за можливе задовольнити позов в цій частині та стягнути з відповідача на утримання дружини 1/6 частину його заробітку (доходів).
Враховуючи положення ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд приходить висновку про необхідність стягнення з відповідача в дохід держави суми судового збору у розмірі 1211,20 грн.
Керуючись ст. 12, 76, 81, 259, 263-265, 268, 351, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме: з 31 березня 2025 року та до дня досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави Україна у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.
Інформація про відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт НОМЕР_6 виданим Бориспільським МВ ГУ МВС України в Київській області, зареєстрований за адресою : АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_7 .
Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст заочного рішення суду виготовлено 21 липня 2025 року.
Суддя Л.В. Яковлєва