Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

Справа №377/419/25

Провадження №2/377/324/25

21 липня 2025 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої судді Бабич Н.С., за участю секретаря судового засідання Присяжного В.В., за відсутності учасників справи, розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Славутичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник- адвокат Ярмолович Олексій Євгенович, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

У С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року ОСОБА_1 через свого представника- адвоката Ярмоловича Олексія Євгеновича в підсистемі «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Просить розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 31 липня 2020 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 37.

Позов обґрунтовано тим, що 31 липня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб Славутицьким

міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 37. Сторони мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя між позивачем та відповідачкою не склалось через різні погляди на сімейне життя. Це призвело до того, що позивач та відповідачка стали чужими людьми. Сторони припинили шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, тому немає можливості зберегти сім`ю. За таких обставин позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме його інтересам. Позивач не згоден на примирення та вважає, що необхідно розірвати шлюб.

Ухвалою судді від 11 червня 2025 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 10 липня 2025 року.

Ухвалою суду від 10 липня 2025 року судове засідання було відкладено на 21 липня 2025 року на підставі частини четвертої статті 223 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 та його представник-адвокат Ярмолович О.Є. у призначене судове засідання не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України. У поданому до суду клопотанні представник позивача- адвокат Ярмолович О.Є. просив проводити судові засідання без участі позивача та представника позивача, щодо заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідачка ОСОБА_2 повторно у призначене судове засідання не прибула, про дату, час і місце якого повідомлена в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України. Рекомендований лист з повідомленням про вручення, яким відповідачу за зареєстрованим місцем проживання направлялась судова повістка з копією ухвали суду від 10 липня 2025 року, повернутий до суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою, що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України є належним повідомленням відповідачки про дату, час і місце судового засідання. Відзив на позов відповідачка не подала, заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не направила, причини неявки суду не повідомила.

За наявності умов, передбачених статтями 280 - 282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 21 липня 2025 року, суд ухвалив заочне рішення у справі.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку в судове засідання всіх учасників справи, що узгоджується з приписами частини другої статті 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

З матеріалів справи суд встановив, що згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 31 липня 2020 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), копія якого приєднана до матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 31 липня 2020 року в Славутицькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про що складено відповідний актовий запис за № 37. Прізвища після державної реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_5 , дружини ОСОБА_5 ( а.с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_2 в них народився син ОСОБА_3 , батьком якого є позивач, матір`ю відповідачка, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 24 лютого 2021 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 15 ( а.с.9).

Позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 07 листопада 2000 року, про що міститься відповідна відмітка на сторінці 11 паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого на його ім`я 05 грудня 2013 року Славутицьким МВ ГУ МВС України в Київській області ( а.с. 10).

Відповідачка ОСОБА_2 також зареєстрована за вказаною адресою з 08 вересня 2020 року по теперішній час, що підтверджується інформацією №15-08/749 від 14 травня 2025 року Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру №1469316 від 11 червня 2025 року ( а.с. 16-17).

Як вбачається із змісту позовної заяви, причиною звернення позивача до суду з позовом про розірвання шлюбу стало те, що спільне життя між позивачем та відповідачкою не склалось через різні погляди на сімейне життя. Сторони припинили шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство. На думку позивача, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме його інтересам, тому він не згоден на примирення та вважає, що необхідно розірвати шлюб.

Відповіднодо статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Зі статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

За змістом частини другої статті 18, статті 51, частини третьої статті 56, частини першої статті 110 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 СК України).

Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливе.

За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача.

Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених частиною другою статті 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб.

У позовній заяві відсутні відомості щодо місця проживання малолітнього сина сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після розірвання шлюбу та щодо наявності чи відсутності спору між подружжям відносно майна, набутого за час шлюбу.

Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідачка ОСОБА_2 із заявою про відновлення їй дошлюбного прізвища до суду не зверталась. Тому суд вважає за можливе залишити їй прізвище після розірвання шлюбу ОСОБА_5 .

Під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати (пункт 6 частини першої статті 264 ЦПК України).

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Позивач за подання позовної заяви в електронній формі сплатив судовий збір у сумі 968 гривень 96 копійок, що підтверджується роздруківкою електронної квитанції АТ «ТАСКОМБАНК» №7924-0476-0096-8496 від 07 травня 2025 року ( а.с.1). Вказана сума судового збору зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України ( а.с.2).

Оскільки суд дійшов висновку про задоволенню позову, то за правилами частини першої статті 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 968 гривень 96 копійок.

На підставі викладеного, керуючись статтями 258, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 31 липня 2020 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 37.

Після розірвання шлюбу залишити відповідачці прізвище ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 968 гривень 96 копійок.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Повне заочне рішення суду складено 21 липня 2025 року.

Суддя Н. С. Бабич