Справа № 199/6267/25
Рішення

Іменем України

21 липня 2025 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра, в складі:

головуючого судді - Кошлі А.О.,

за участі:

секретаря судового засідання - Кахикало А.С.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_1 , до Територіальної громади м. Дніпра, в особі Дніпровської міської ради, третя особа - Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Коваленко С.В., про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі-позивач) звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра з позовом до Територіальної громади м. Дніпра, в особі Дніпровської міської ради, третя особа - Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Коваленко С.В., про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

В обґрунтування своїх вимог позивачем вказано, що вона тривалий час проживає в США, з метою возєднання родини її батьки в 2017 році за її запрошенням переїхали до неї, раптово ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько, ОСОБА_3 , в США. Вказан подія мала негативний вплив на психологічний стан родини, довгий час також займалися підготовкою документів та відвідувань консульської установи. Після смерті батька залишилось спадкове майно, проте у зв`язку погіршенням здоров`я, проживанням за межами України, воєнним станом в Україні не мала можливості своєчасно подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, у зв`язку з чим просить визначити їй додатковий строк у два місяці.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити.

Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи без участі, рішення просить прийняти відповідно до вимог чинного законодавства.

Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Коваленко С.В. в судове засідання не прибула, надала клопотання про розгляд справи без її участі. Також долучено спадкову справу заведену після смерті ОСОБА_3 .

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 показала суду, що позивач по справі є її дочкою, вони тривалий час всі разом проживали в США, несподівано ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 . Вказане стало великою втратою та психологічно тяжкою подією для дочки, проходила лікування. Довгий час в США займалися оформленням документів про смерть, та іншими обставинами. Після повернення в Україну зверталася до нотаріуса проте у видачі свідоцтва про спадщину було відмовлено у зв`язку з пропуском строку. Жодних підстав для звилювання за спадщину не було, будь-які спори відсутні.

Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, встановлено наступне.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Дніпропетровськ. Згідно свідоцтва про народження батьками вказано: батько - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть № НОМЕР_1 , виданим Департаментом охорони здоров`я та психічної гігієни м. Нью-Йорк, орган, що видав документ ОСОБА_6 , міський реєстратор, апостиль від 29.01.2024 року за NYC-2208680, заступних Державного секретаря з питань бізнесу та ліцензування, штат Нью-Йорк, Депратамент Штату. Вірність копії документа з оригіналом, справжність підпису перекладача, яка виконала переклад документу з англійської на українську мову, засвідчено 01.11.2024 року Щетіловою О.В., приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу за реєстр.№№16497, 16498.

Як вказує позивач після смерті батька залишилось спадкове майно у вигляді частки квартири АДРЕСА_1 , та частки квартири АДРЕСА_2 . Співвласниками є мати позивача - ОСОБА_4 та її син.

Звернувшись 25.04.2025 року до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Коваленко С.В. із заявою про прийняття спадщини, 25.04.2025 року позивачу було відмовлено у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_7 документів, які б підтверджували факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, пропуск шести місячного строку встановленого законом на подання заяви про прийняття спадщини. Нотаріусом заведено спадкову справу № 8/2025, підтверджено родинні зв`язки та факти на які посилається заявник.

Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін (статті 12, 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі №925/642/19 зазначено, що позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Відповідно до статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Керуючись ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі №6-1320цс17 зроблено висновок, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними».

У постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі №6-1486цс15 зроблено висновок, що: «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій».

Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 жовтня 2020 року в справі №234/17511/19 (провадження №61-8215св20) вказано, що: «як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої 1272 ЦК України про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 лютого 2022 року в справі №756/957/18 (провадження №61-5590св21) вказано, що: «поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, строки на подання заяви про прийняття спадщини не визнаються преклюзивними, можуть бути поновлені з дотриманням правил частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини і можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання поважності причин пропуску позивачем шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має врахувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Суд виходить з того, що встановлений законодавством шестимісячний строк має узагальнений характер, водночас подія смерті близької особи (в даному випадку батька позивача) є фактором сильного душевного хвилювання, спричиняє негативні наслідки як психологічного та фізичного стану, пов`язана також з додатковими діями щодо отримання документів (свідоцтва про смерть, апостиль, тощо). Також матеріалами справи підтверджено, що документи позивача їх легалізації датовані кінцем 2024 року, що підтверджує факт тривалої підготовки до питання спадкування.

Окрім того, суд звертає увагу на інший аспект справи, так Постановою Кабінету Міністрів України №719 від 24 червня 2022 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану» внесено зміни до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», і викладено його в такій редакції: «Установити, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці».

Цей пункт був виключений на підставі постанови Кабінету Міністрів України №469 від 09 травня 2023 року (набуття чинності 23 травня 2023 року).

Однак, впровадження цієї норми права Кабінетом Міністрів України як вищим органом у системі органів виконавчої влади свідчить про нечіткість норм національного законодавства щодо строку на прийняття спадщини в період дії воєнного стану.

Частина третя статті 82 ЦПК України визначає, що обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Постанова Кабінету Міністрів України №719 від 24 червня 2022 року була опублікована у встановленому законом порядку, тобто доведена до відома населення.

Відповідно, обставина нечіткості норм національного законодавства щодо строку на прийняття спадщини в період дії воєнного стану є загальновідомою та, незалежно від того, посилалася позивач в позовній заяві на цю обставину, чи ні, є достатньою підставою для надання їй додаткового строку для прийняття спадщини.

У цій справі встановлено, що спадщина після смерті батька позивачки відкрилася, не оформлена і в цей період діяли норми постанови Кабінету Міністрів України, яка передбачала зупинення перебігу строку для прийняття спадщини на час дії воєнного стану, що слід врахувати при вирішені даного позову.

До того ж, слід врахувати, що введення воєнного стану на всій території України з 24 лютого 2022 року є тією обставиною, що беззаперечно впливає на права громадян, особливо тих, що знаходяться близько до зони бойових дій. З метою недопущення порушення цих прав законодавець вніс певні зміни до нормативно-правових актів. Зокрема, Прикінцеві і перехідні положення ЦК України доповнені пунктом 19, у якому передбачено, що в період дії воєнного стану в Україні перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Тому, з огляду на принцип розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), який Верховний Суд достатньо часто застосовує у постановах, не врегульована ситуація, коли позовна давність, що має значення для отримання судового захисту порушеного права, зупинена на весь період воєнного стану, а строк для прийняття спадщини - ні.

З огляду на викладене, вважаю, що при вирішенні позову суд повинен виходити з таких об`єктивних обставин як: дія воєнного стану на всій території України з 24 лютого 2022 року, проживання особи та смерть за межами України, спричинення психологічного хвилювання, лікування позивача, нечіткість у нормах національного законодавства щодо строку на прийняття спадщини в період дії воєнного стану, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.

Визначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_2 , додатковий строк для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті батька ОСОБА_3 , 1961 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , протягом двох місяців з дня набрання даним рішенням суду законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 23.07.2025 року.

Суддя А.О. Кошля

23.07.2025