Справа № 136/1342/25
провадження № 2/136/476/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року м. Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Шпортун С.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Турбівська селищна рада Вінницького району Вінницької області про усунення перешкод в користуванні спадковим майно, визнання права користування земельною ділянкою та витребування частини прибудинкової території,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідачів, в якому на вирішення суду ставить наступні вимоги:

- усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою кадастровий номер 052225550:01:003:1648 за адресою АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 демонтувати встановлену огорожу та повернути самовільно зайняту частину прибудинкової території;

- визнати право користування з позивачем земельною ділянкою площею 0,1 га., відповідно до рішення 5 сесії 22 скликання Турбівської селищної ради Народних депутатів Липовецького району Вінницької області від 26.05.1995, як таке, що охоплює прибудинкову території навколо спадкового житлового будинку.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, перевіривши позовну заяву та додані до неї документи на відповідність вимогам ст. 175, 177 ЦПК України, суд дійшов висновку про наступне.

Як було встановлено на вирішення суду позивач поставив дві вимоги, визначивши їх як вимоги немайнового характеру та сплативши судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

У пункті 3 частини третьої статті 175 ЦПК України вказано, що позовна заява, крім іншого, повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі N 910/13737/19 (провадження N 12-36гс20) вказано, що "майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 162, пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 163 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Ціна позову визначається: 1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; 2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; 3) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог. Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього. […] Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі N 907/9/17, провадження N 12-76гс18). Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці".

Ураховуючи викладене, суд зауважує, що позовні вимоги в частині визнання права користування з позивачем земельною ділянкою площею 0,1 га. підлягають вартісній оцінці, можуть мати грошове вираження матеріально-правової вимоги, що свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені у Законі України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Згідно із частиною шостою статті 9 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Отож доказом ціни позову є звіт про оцінку майна складений суб`єктом оціночної діяльності.

Суд звертає увагу, що визначення ціни позову є суб`єктивним правом позивача, має суттєве значення, оскільки від цього залежить і розмір судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Наведений Закон визначає обов`язок особи, яка звертається до суду за захистом свого майнового, немайнового права та/або обов`язку, здійснити сплату судового збору. Такий обов`язок справляння судового збору є законним фінансовим обмеженням та убезпечує від надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Безпідставне звільнення від сплати судового збору є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) щодо справедливих судових процедур і рівності учасників судового процесу перед законом.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

ЄСПЛ неодноразово вказував, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції щодо зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на час подання позовної заяви) судовий збір за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою - підприємцем становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, при поданні позову позивачеві необхідно визначити ціну позову та сплатити судовий збір у розмірі, що відповідає сумі: ціна вартості майна на яку він просить визнати за ним право користування, який слід перерахувати, у відповідності до Закону України «Про судовий збір» за платіжними реквізитами: Отримувач коштів ГУК у Він.обл./м.Липовець/22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37979858; Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.); Код банку отримувача (МФО) 899998; Рахунок отримувача UA0002880; Код класифікації доходів бюджету 22030101, про що надати до суду відповідний документ, в іншому випадку зазначити підстави звільнення від його сплати.

На виконання вимог п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України на позивача покладено обов`язок викладу обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

У позові позивач зазначає, що відповідно до рішення 5 сесії 22 скликання Турбівської селищної ради Народних депутатів Липовецького району Вінницької області від 26.05.1995, земельна ділянка площею 0,1 га була передана у власність його бабусі ОСОБА_4 , а він на підставі спадкового зв`язку та правонаступництва оформив документи на вказане майно.

Разом із цим, до позову додано докази на підтвердження спадкування позивачем майна після смерті ОСОБА_5 у вигляді земельної ділянки за № НОМЕР_1 загальною площею 0,06 га за адресою в АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :01:003:1648 та житлового будинку за АДРЕСА_2 .

Тоді як рішенням 5 сесії 22 скликання Турбівської селищної ради Народних депутатів Липовецького району Вінницької області від 26.05.1995 ОСОБА_5 було передано земельну ділянку 0,05 га, цільове призначення якої та місцезнаходження не зазначено, а ОСОБА_4 передано земельна ділянка площею 0,10 га по АДРЕСА_1 , для ведення особистого селянського господарства, що не є тотожним та не наведено жодних обставин та доказів на підтвердження спадкування позивачем майна після смерті ОСОБА_4 ..

Відповідно до п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України, у позові зазначається перелік доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

За наявності у позивача складнощів в отриманні доказів, що має бути підтверджено належним чином, законодавець наділив позивача правом на подачу клопотання про витребування доказів (ст.84 ЦПК України).

Обов`язок зазначення усіх обставин у позові та доказів, передбачено ст.175 ЦПК України, а надання доказів разом із позовом у ст.83 ЦПК України, отож позивач їх не дотримався, в іншому випадку не ініціював відповідних заяв чи клопотань.

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Зважаючи на те, що нормами чинного законодавства не передбачено можливості вирішення питання про відкриття провадження у справі за позовною заявою, яка не відповідає вимогам закону, тому суд надає позивачеві строк для усунення зазначених вище недоліків.

Керуючись ст.ст. 175, 176, 260 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Турбівська селищна рада Вінницького району Вінницької області про усунення перешкод в користуванні спадковим майно, визнання права користування земельною ділянкою та витребування частини прибудинкової території, - залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити, що якщо позивач не усунить недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява буде вважатись неподаною і повернеться позивачеві.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Світлана ШПОРТУН