Провадження № 2/686/4334/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

29.07.2025 м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання Дмітрієвій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У квітні 2025 року позивач ТзОВ «Коллект Центр» звернулося до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №75149137 від 24.08.2021 року та кредитним договором №3312887 від 09.08.2021 року у загальному розмірі 41998,30 грн., яка виникла в результаті невиконання відповідачем умов вказаних вище кредитних договорів, укладених між ОСОБА_1 та ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТзОВ «Мілоан» відповідно, правонаступником яких є ТОВ «Коллект Центр», згідно яких відповідачу надано кредит.

Враховуючи невиконання відповідачем своїх зобов`язань представник позивача просить стягнути з останнього на користь ТзОВ «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором №75149137 від 24.08.2021 року у розмірі 20437,80 грн., з яких 6000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 14328,00 грн. заборгованість за відсотками; 13,80 грн. нараховані 3% річних, 96,00 грн. інфляційні збитки; за кредитним договором №3312887 від 09.08.2021 року у розмірі 21560,50 грн., з яких: 3100,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 18119,50 грн. заборгованість за відсотками, 341,00 грн. заборгованість за комісіями, а також 2422,40 грн. судового збору та 16000 грн. витрат на правову допомогу.

Ухвалою суду від 01.05.2025 року відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в змісті позовної заяви вказав про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 24.08.2021 року між ОСОБА_1 та ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» укладено договір позики №75149137 (на умовах повернення позики в кінці строку позики).

Так, відповідно до п. 2 Договору позики №75149137 від 24.08.2021 року, позивач надав відповідачу позику у сумі 6000,00 грн.; строк Позики 30 днів; процентна ставка (базова, фіксована) становить 1,99%, яка нараховується за кожень день користування Позикою.

Загальний розмір заборгованості по поверненню грошових коштів та сплаті процентів за користування цим кредитом відповідно до наданих позивачем розрахунків заборгованості станом на дату подачі позовної заяви становить 20437,80 грн., з яких 6000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 14328,00 грн. заборгованість за відсотками; 13,80 грн. нараховані 3% річних, 96,00 грн. інфляційні збитки.

27.01.2022 року між ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТзОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №27/01/2022, відповідно до умов якого ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (первісний кредитор) відступило ТзОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором позики №75149137 від 24.08.2021 року, що укладений між ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та боржником, яким є ОСОБА_1 .

У свою чергу, ТзОВ «Вердикт Капітал» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-01/2023/01 від 10.01.2023 року відступило ТзОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором позики №75149137 від 24.08.2021 року, що укладений між ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та боржником, яким є ОСОБА_1 .

Згідно п. 2 Договору №75149137 від 24.08.2021 року позика ОСОБА_1 в розмірі 6000,00 грн. була надана строком на 30 днів, процентна ставка (базова, фіксована) становить 1,99%, яка нараховується за кожень день користування Позикою. Строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» від 3 вересня 2015 року № 675-VIII.

Факт отримання відповідачем коштів підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Фінекспрес» №КД-000014742/ТНПП від 28.02.2025 року.

Також, 09.08.2021 року між ОСОБА_1 та ТзОВ «МІЛОАН» укладено договір про споживчий кредит №3312887.

Відповідно до п. 1.2 та п. 1.3 кредитного договору №3312887 від 09.08.2021 року, позивач надав відповідачу позику у сумі 3100,00 грн.; строк Позики 30 днів;

Процентна ставка становить 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.5.2. Договору).

Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6 Договору).

Загальний розмір заборгованості по поверненню грошових коштів та сплаті процентів за користування цим кредитом відповідно до наданих позивачем розрахунків заборгованості станом на дату подачі позовної заяви становить 21560,50 грн., з яких 3100,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 18119,50 грн. заборгованість за відсотками; 341,00 грн. заборгованість за комісіями.

29.11.2021 року між ТзОВ «МІЛОАН» та ТзОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №29-11-102, відповідно до умов якого ТзОВ «МІЛОАН» (первісний кредитор) відступило ТзОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором позики №3312887 від 09.08.2021 року, що укладений між ТзОВ «МІЛОАН» та боржником, яким є ОСОБА_1 .

У свою чергу, ТзОВ «Вердикт Капітал» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-01/2023/01 від 10.01.2023 року відступило ТзОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором позики №3312887 від 09.08.2021 року, що укладений між ТзОВ «МІЛОАН» та боржником, яким є ОСОБА_1 .

Згідно п. 1.2., п. 1.3 Договору №3312887 від 09.08.2021 року позика ОСОБА_1 в розмірі 3100,00 грн. була надана строком на 30 днів, стандартна процентна ставка (базова) становить 5,00%, яка нараховується за кожень день користування Позикою.

Факт отримання відповідачем коштів підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Елаєнс» від 13.11.2024 року.

Окрім того, відповідно до п. 2.3.1.2. Договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після закінчення строку кредитування(з урахуванням всіх пролонгацій). Так збільшення (продовження ) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних(базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних(базових) умовах 60 днів.

У відповідності до вимог ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст.11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У свою чергу, положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року № 675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Положення ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Із матеріалів справи встановлено, що кредитні договори підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», тому, враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що договір, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму, а відтак вважається таким, що укладений у письмовій формі у відповідності до ст.ст. 205, 207 ЦК України.

Висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20.

Статтею 629 ЦК України зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому в договорі.

Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою.

Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частиною першою статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Ст. 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Отже, неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту. Даний висновок суду базується на висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 01 лютого 2018 року у справі №569/8962/16-ц.

Відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання відповідно до умов договору позики №75149137 від 24.08.2021 року належним чином не виконував, не повернув ані ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», ані первісному кредитору, отриманої суми у вигляді тіла кредиту в розмірі 6000 грн., в зв`язку з чим згідно умов договору нараховується за кожний день користування позикою процентна ставка (базова, фіксована), що становить 1,99% упродовж строку позики 30 днів.

Таким чином розмір процентів, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 , необхідно обраховувати наступним чином: 6000 грн. /100 х 1,99% х 30 днів = 3582,00 грн. Саме ця сума заборгованості за відсотками була узгоджена сторонами в Додатку №1 до Договору позики.

В свою чергу, суд вважає необґрунтованими вимоги позивача щодо нарахування відсотків у сумі 10746,00 грн. (14328 грн. - 3582 грн.), оскільки вони були нараховані поза межами строку кредитування.

Зокрема, до матеріалах справи долучені Правила надання грошових коштів у позику ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», у яких зазначено основні умови надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною Договору позики, що укладається між Товариством та Позичальником.

Проте, потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Ознайомлення з Правила надання грошових коштів у позику, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в Правилах не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Враховуючи викладене, необхідно врахувати, що Правила надання грошових коштів у позику не є складовою частиною кредитного договору, а є лише письмовою формою ознайомлення споживача до укладення договору з умовами різних видів кредитування для забезпечення йому можливості вибору серед альтернативних умов кредитування та містить узагальнену інформацію про умови кредитування, орієнтовану загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача.

Так, з Правилами надання грошових коштів у позику ОСОБА_1 не ознайомлювався та не підписував їх.

Тому, положення пункту 6.5 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», на які посилається позивач у позовній заяві не беруться судом до уваги, оскільки зазначені правила не підписані відповідачем.

Отже, сума заборгованості за тілом кредиту та відсотками за Договором позики №75149137 від 24.08.2021 року складає 9582,00 грн.

Також, з відповідача підлягають стягненню 3% річних у сумі 13,80 грн., нараховані за період з 27.01.2022 по 23.02.2022, та інфляційні втрати, розраховані станом на лютий 2022 року у розмірі 96,00 грн.

Щодо стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит №3312887 від 09.08.2021 року суд враховує наступне.

Судом встановлено, що відповідач отримав грошові кошти за цим договором у сумі 3100 грн. та своєчасно їх не повернув, а тому у ОСОБА_1 виник обов`язок з повернення кредитних коштів у сумі 3100,00 грн. та комісії у сумі 341,00 грн., а відтак в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення.

Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 18119,50 грн., то зазначені вимоги підлягають частковому задоволенню.

Зокрема, суд враховує, що згідно умов кредитного договору відповідач мав сплатити відсотки за користування кредитом в строк до 08.09.2021 року в розмірі 1162,50 грн.

В той же час, відповідно до положень п. 2.3.1.2 укладеного договору мала місце пролонгація строку кредитування шляхом користування відповідачем кредиту, загальний строк пролонгації не може перевищувати 60 днів.

За вказаних умов за період пролонгації розмір відсотків становить: 3100,00 грн.(тіло кредиту) х 5% (стандартна ставка п.1.6 договору) х 60 днів (з 09.09.2021 р. по 07.11.2021 р.) = 9300,00 грн., вказані відсотки було нараховано ТОВ «Мілоан» відповідачу, що підтверджується наданим розрахунком заборгованості.

В зв`язку із цим, з відповідача підлягає до стягнення за договором про споживчий кредит №3312887 від 09.08.2021 року заборгованість по відсоткам в сумі 10462,50 грн.: 9300,00 грн. (проценти нараховані за період пролонгації) + 1162,50 грн. (проценти за користування кредитом).

Суд вважає, що ТОВ «Вердикт Капітал» було неправомірно нараховано відсотки відповідачу за користування кредитом за період з 08.11.2021 р. по 23.02.2022 р. оскільки вони були нараховані позичальнику з порушенням умов укладеного кредитного договору.

Отже, аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, а також те, що позивач на підставі укладеного договору про відступлення права вимоги (факторингу) набув права нового кредитора до відповідача та має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення суми кредитних коштів, відсотків, відповідачем не спростовано наявність укладеного договору та отримання грошових коштів від первісного кредитора, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТзОВ «Коллект Центр» підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення із ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Коллект Центр» заборгованості:

- за договором позики №75149137 від 24.08.2021 року в розмірі 9691,80 грн., з яких тіло кредиту 6000,00 грн., відсотки 3582,00 грн., 3% річних 13,80 грн., інфляційні втрати 96,00 грн.,

- за кредитним договором №3312887 від 09.08.2021 року в розмірі 13903,50 грн., з яких тіло кредиту 3100,00 грн., відсотки 10462,50 грн., комісія 341,00 грн.

В решті вимог слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору Відповідно до положень ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з положеннями статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

Витрати на професійну правничу допомогу підтверджені належними доказами, а саме: копією договору №01-07/2024 про надання правничої допомоги від 01.07.2024, укладений між адвокатським об`єднанням "Лігал Ассістанс" та ТОВ «Коллект Центр», заявки на надання юридичної допомоги №125 від 01.03.2025, витягом з акту №6 про надання юридичної допомоги від 31.03.2025.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.10.2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17).

Дослідивши подані представником позивача докази та матеріали справи, суд вважає, що в даному випадку заявлений позивачем розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 16000 грн. є значно завищеним та не співмірним зі складністю справи, з виконаною адвокатом роботою, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та ціною позову.

Суд враховує, що предмет спору у даній справі є однотипним, а тому не потребував вивчення великого обсягу фактичних даних та судової практики; справа не характеризується наявністю виключної правової проблеми та містить незначний обсяг обставин, які відносяться до предмета доказування; позовна заява не потребувала складних правових досліджень та значного аналізу справи, не вимагала від представника позивача надмірного обсягу юридичної і технічної роботи.

Відтак, суд вважає, що обґрунтованими та співмірними в даному випадку є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн.

Таким чином, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 56,18% (23595,30:41998,30х100) від розміру задоволених судом позовних вимог, а тому судовий збір становить 1360,94 грн. (23595,30х2422,40:41998,30) та витрати на професійну правничу допомогу 3370,80 грн. (6000:100х56,18).

Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 207, 257, 526, 546, 549, 611, 634, 638, 1050, 1054 ЦК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (, адреса: 01133, м.Київ, вул. Мечнікова, 3, оф. 306) заборгованість за кредитним договором №75149137 від 24.08.2021 року у розмірі 9691,80 грн., заборгованість за кредитним договором №3312887 від 09.08.2021 року в розмірі 13903,50 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1360,94 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3370,80 грн., всього стягнути: 28327,04 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Сергій Стефанишин