Єдиний унікальний номер 448/837/25
Провадження № 2/448/490/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
18.07.2025 м.Мостиська
Мостиський районний суд Львівської області у складі:
головуючої судді Гіряк С.І.
за участі секретаря судового засідання - Семен І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мостиська цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до
відповідача ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 )
вимоги позивача: про зміну розміру стягнення аліментів на дитину та стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,
учасники справи:
представниця позивачки адвокат Демчук Г.В.,
І. Стислий виклад позиції позивача.
1. 14.05.2025 позивачка ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 з вимогою про зміну розміру стягнення аліментів на неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчання.
2. Свої позовні вимоги представниця позивачки обґрунтувала тим, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі, який рішенням Мостиського районного суду Львівської області 21.09.2019 у справі №448/969/18 було розірвано. Зазначає, що від даного шлюбу в них народилися син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
3. Покликається на те, що тим же рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 21.09.2019 по справі № 448/969/18 вирішено стягувати з відповідача ОСОБА_2 в її користь аліменти в твердій грошовій сумі на утримання дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ., в розмірі 2000 гривень (по 1000 гривень на кожну дитину), щомісячно, починаючи з 09.07.2018 і до досягнення дітьми повноліття.
4. Вказує, що на даний час визначений судом розмір аліментів є недостатнім для утримання дітей, у зв`язку із збільшенням цін та оскільки в силу свого віку діти потребують більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток та навчання. Також зазначає, що вона самостійно забезпечує дітей, доглядає за ними, а відповідач участі у вихованні та утриманні дітей не бере.
5. У зв`язку з наведеним просить збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 2500 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку до досягнення нею повноліття.
6. Окрім цього вказує, що син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , досяг повноліття та продовжує навчання на третьому курсі денної форми навчання у ВСП «Техніко-економічний фаховий коледж Національного університету «Львівська політехніка», потребує матеріальної допомоги на придбання канцелярських товарів, одягу, проживання, харчування, витрат на транспорт, у зв`язку з чим просить стягувати з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчання, в розмірі 2500 гривень щомісячно до завершення ним навчання, але не довше до досягнення сином 23 років.
7. Посилається на те, що відповідач працездатний, працює за кордоном, а тому має можливість сплачувати аліменти на дітей.
8. Відповідач відзиву на позов не надав.
ІІ. Позиція учасників процесу.
9. Позивачка в судове засідання не з`явилися. Її представниця адвокат Демчук Г.В. в судовому засіданні вказала, що позов підтримують, проти заочного рішення не заперечують.
10. Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Суд констатує, що окрім направлення судових повісток на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача та місце його фактичного проживання, повідомлення про виклик відповідача в судове засідання здійснювався шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Мостиського районного суду Львівської області (http:// court.gov.ua/). Слід зазначити, що жодних клопотань, заяв та відзиву від ОСОБА_2 до суду не надходило.
11. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України, тому неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи без його участі.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
12. Ухвалою суду від 20.05.2025 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.
13. Ухвалою суду від 26.05.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
14. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення).
15. Оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явилася в судове засідання без поважних причин та не подав відзив, а позивачка заперечень проти такого вирішення справи не подала, суд керуючись ч.4 ст.223,280-281 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.
ІV. Обставини справи, встановлені судом.
16. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.
17. В період сумісного проживання у сторін народилися: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .
18. Діти сторін проживають разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_3 , та перебувають на її утриманні, що підтверджується довідкою старости округу №10 Мостиської міської ради Львівської області Паськович О.П. №319 від 13.05.2025.
19. Рішенням Мостиського районного суду Львівської області у справі №448/969/18 від 21.09.2018 розірвано шлюб між сторонами, а також суд вирішив стягувати з відповідача ОСОБА_2 в користь позивачки аліменти в твердій грошовій сумі на утримання дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ., в розмірі 2000 гривень (по 1000 гривень на кожну дитину), щомісячно, починаючи з 09.07.2018 і до досягнення дітьми повноліття.
20. ІНФОРМАЦІЯ_3 син позивачки ОСОБА_4 досяг повноліття та на даний час навчається на третьому курсі денної форми навчання у ВСП «Техніко-економічний фаховай коледж Національного університету «Львівська політехніка» за державним замовленням, що підтверджується довідкою директора коледжу Л.Іванець №61 від 25.04.2025. Строк навчання з 01.09.2022 по 30.06.2026.
V. Застосоване Судом законодавство.
22. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. (статті 12 і 81);
23. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);
24. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);
25. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);
26. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 89).
27. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Міжнародне законодавство регламентує, що:
28. Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
29. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
30. Практику ЄСПЛ у сфері захисту прав дитини слід розглядати з урахуванням принципів правового статусу дитини. Виділяють принципи правового статусу дитини, які випливають з міжнародно-правових документів, перш за все, з Конвенції про права дитини 1989 р., та якими є: рівноправність дітей (ст. 2); неприпустимість будь-яких форм дискримінації (ст. 2); пріоритет інтересів дитини при вирішенні будь-якого питання, що стосується дітей, так званий принцип якнайкращого забезпечення інтересів дитини (ст. 3); принцип забезпечення захисту і турботи про благополуччя дитини (ст. 5); невід`ємність і пріоритет права на життя (на держави покладається обов`язок забезпечити їх виживання і розвиток, ст. 6); право дитини висловлювати свою думку, викладати інформацію про свої проблеми (діти мають право бути почутими, ст. 12-15); принцип збереження індивідуальності дитини (ст. 8); неприпустимість катувань та інших жорстоких, нелюдських і принижуючих гідність видів поводження і покарання (ст. 37 а); принцип відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини (ст. 18).
Сімейним кодексом України встановлено, що:
31. Частинами 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
32. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.
33. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
34. Відповідно до статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
35. Відповідно до ст. 121 СК України - права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
36. Ст.150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
37. Згідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
38. Згідно зі ст. 192 СК України - розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
39. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Згідно статті 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
40. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
41. Зазначене випливає також з Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у п.20 якої роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
42. Відтак, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання. Сімейний кодекс не конкретизує, в якому навчальному закладі така особа буде продовжувати навчання. Отже для отримання права на батьківське утримання, дитина може навчатися в будь-якому навчальному закладі будь-якої форми власності; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов`язку батьків утримувати таку дитину не виникає; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину.
43. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
44. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
45. Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.
Національне законодавство регламентує, що:
46. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття; сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
47. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
48. Згідно з частиною другою, третьою статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
VІ. Висновки Суду.
Щодо позовної вимоги про збільшення розміру аліментів
49. Позивачка, як одержувач аліментів, довела свої вимоги про збільшення розміру аліментів, зокрема, Суд при розгляді вимог позивачки про збільшення розміру аліментів враховує те, що на даний час на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1000 гривень, який вочевидь не відповідає мінімальному розміру, що забезпечує достатній рівень життя для її розвитку.
50. Виходячи з встановлених обставин, Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги щодо збільшення розміру аліментів підлягають задоволенню, Суд знаходить підстави для зміни розміру стягнення аліментів, визначеного рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 21.09.2018 року по справі №448/969/18, а саме вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з дати набрання рішення законної сили.
51. Відповідно п.23 постанови Пленуму ВСУ Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15.05.2006 №3, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на повнолітнього ОСОБА_4 , який продовжує навчання.
52. Зважаючи на мотиви сторони позивача, а також враховуючи матеріали справи, суд погоджується з тим, що у зв`язку з навчанням ОСОБА_4 потребує матеріальної допомоги.
53. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан дитини, майновий стан обох сторін, а також те, що обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків та інтереси їхньої дитини будуть у такий спосіб захищені.
54. При цьому, суд зважає на те, що ОСОБА_4 досягнув повноліття, однак продовжує навчання на денній формі, він є таким, що не може в повній мірі себе матеріально забезпечувати, відтак потребує матеріальної допомоги батьків, як матері, так і батька, оскільки самій матері матеріально утримувати сина є непосильно. Форма навчання сина є денною, що призводить до неможливості йому офіційно працювати та отримувати доходи.
55. При цьому, суд вважає, що відповідач має змогу надавати майнову допомогу повнолітньому ОСОБА_4 , який продовжує навчання. Такий свій висновок суд обґрунтовує тим, що відповідач ОСОБА_2 є особою працездатного віку, працевлаштованим, дані про осіб, які б перебували на його утримані відсутні, і він має об`єктивну можливість виплачувати аліменти. Будь-яких доказів, які б спростовували ці обставини, відповідач не надав, а матеріали справи не містять.
56. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що визначений позивачем розмір аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, буде розумним, достатнім і відповідатиме його інтересам, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача та інших осіб.
57. Обставин, які б унеможливлювали стягнення аліментів з відповідача на період навчання позивача, по справі не встановлено.
58. Суд вважає, що позивач навів належні докази необхідності стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у зв`язку з продовженням навчанням у визначеному ним розмірі, а саме 2500 гривень щомісячно.
59. Враховуючи наведені норми та встановлені обставини справи, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб повнолітнього сина, який продовжує навчання, Суд знаходить підстави для стягнення з відповідача коштів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , який продовжує навчання, в розмірі 2500 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму починаючи з дня звернення до суду і на період навчання, але не довше ніж до досягнення ОСОБА_4 двадцяти трьох років.
VIІ. Судові витрати.
60. Судові витрати, згідно ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.
61. Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.
62. Враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Керуючись ст.2, 5, 10-13, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 280-283 ЦПК України, Суд,
1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягнення аліментів на дитину та стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання задовольнити повністю.
2. Змінити розмір аліментів, визначений рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 21.09.2018 року по справі №448/969/18.
2.1. Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дати набрання рішенням законної сили.
3. Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчання, в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, починаючи з дня звернення до суду і на період навчання, але не довше ніж до досягнення ОСОБА_4 двадцяти трьох років.
4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп.
5. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
6. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільного процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
7. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
8. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
9. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
10. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
11. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
12. Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду.
13. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
14. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
15. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Відомості щодо учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Повний текст судового рішення складений 23.07.2025.
Суддя Світлана ГІРЯК