ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/3172/24 Номер провадження 22-ц/814/1327/25Головуючий у 1-й інстанції Баранська Ж. О. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий суддя: Триголов В.М.

Судді: Дорош А.І., Лобов О.А.

розглянула в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , адвоката Браташа Юрія Павловича на ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18 грудня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2024 року представник позивача адвокат Браташ Ю.П. звернувся до суду з позовом до ТОВ «Бізнес Позика», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, про визнання виконавчого напису № 19689, вчиненого 19.12.2021 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. щодо стягнення з ОСОБА_1 за кредитним договором № 110917-КС-009 від 22.04.2021 року на користь ТОВ «Бізнес Позика» грошових коштів у розмірі 74 544,77 грн., таким, що не підлягає виконанню. Одночасно із позовною заявою подана заява про забезпечення позову.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18 грудня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Бізнес Позика», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - передано до Печерського районного суду м. Києва для розгляду за підсудністю.

Не погодившись із вказаною ухвалою її в апеляційному порядку оскаржив адвокат Браташ Ю.П., що діє в інтересах ОСОБА_1 . Скарга мотивована тим , що ухвала прийнята з порушенням та неправильним застосування норм процесуального права .

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно визначив територіальну юрисдикцію на власний розсуд та направив справу на роляд за правилами загальної підсудності.

Позивач зауважує, що місцем виконання Оскаржуваного виконавчого напису є зареєстроване місце проживання позивача: АДРЕСА_1 ., тому відповідно до ст. 28 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків про те, що дана справа не підсудна Кременчуцькому районному суду Полтавської області та підлягає передачі до Печерського районного суду м. Києва.

Зважаючи на вказане адвокат Браташ Ю.П., що діє в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18 грудня 2024 року, та направити справу для продовження розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст. 368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За загальним правилом територіальної підсудності, встановленим статтею 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Стаття 28 ЦПК України містить перелік цивільних справ, для яких передбачена підсудність за вибором позивача.

Підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це підсудність, коли позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох вказаних в законі судів. Така процесуальна пільга встановлена законодавцем для позивачів лише у деяких категоріях справ, коли доцільно або необхідно зробити судовий захист суб`єктивних прав більш зручним для позивача.

Відповідно до правил підсудність справ за вибором позивача, передбачених ч. 12 ст. 28 ЦПК України (правила альтернативної підсудності) позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

У даному випадку, право вибору між судами, яким згідно з правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

Позивач у цій справі використав належне йому право вибору суду за правилами альтернативної підсудності, звернувся до Кременчуцького районного суду Полтавської області за місцем реєстрації свого проживання у Кеменчуцькому районі Полтавської області.

Визначення змісту категорії місця виконання рішення наведене у статті 24 Закону України "Про виконавче провадження".

За правилами частин першої та другої наведеної статті виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Виходячи зі змісту статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходженням його майна.

Отже, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями.

Конституцією України(ст. 33) таЗаконом України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»(далі - Закон № 1382-IV) кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування та вільний вибір місця проживання чи перебування за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Місце перебування фізичної особи - це житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги; місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги (аб. 4, 5 ст. 3 Закону № 1382-IV).

З аналізу наведених правових норм можна дійти висновку, що виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) не пов`язується з реєстрацією місця проживання чи перебування боржника - фізичної особи, натомість, для виконавчого провадження має значення фактичне місце знаходження боржника, яке може не співпадати із задекларованим/зареєстрованим місцем його проживання (перебування) в Україні.

Таким чином, після прийняття виконавчого документа до виконання приватним виконавцем чи органом державної виконавчої служби місцем виконання виконавчого документа є місцем здійснення виконавчого провадження, що і має бути визначальним для визначення дотримання альтернативної підсудності, визначеної ч. 12 ст. 28 ЦПК України.

Як встановлено судом апеляційної інстанції ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов подано до суду за місцем проживання позивача.

Проте , згідно відомостей АСВП стягнення звернуто на заробітну плату боржника ОСОБА_1 , яка отримує дохід у В/Ч НОМЕР_1 , місцем реєстрації якого є: АДРЕСА_2 , що територіально відноситься до Святошинського районного суду м. Києва та є місцем виконання оспорюваного виконавчого документу.

Суд першої інстанції , з урахуванням всіх обставин справи прийшов до вірного висновку , що справа не підсудна Кременчуцькому районному суду Полтавської області та підлягає передачі за належною підсудністю за місцем знаходження відповідача до Печерського районного суду м.Києва.

Адже позивач при зверненні з позовом до суду скористалася своїм правом щодо вибору підсудності та звернулася до Кременчуцького районного суду Полтавської області, вважаючи , що подання позву до вказаного суду відповідає вимогам ч.12 ст.28 ЦПК України. Проте , суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку , що оскільки позивачем обрано суд якому непідсудна відповідна справа , вона підлягає направленню до Печерського районного суду м.Києва за належною підсудністю за місцем знаходження відповідача.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що справа не підсудна Кременчуцькому районному суду Полтавської області та постановив оскаржувану ухвалу про передачу справи до Печерського районного суду м.Києва - за місцем знаходження відповідача, що узгоджується з вимогами статті 31 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18 грудня 2024 року - без змін.

Керуючись ст. ст, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Браташа Юрія Павловича залишити без задоволення .

Ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов