Справа № 344/3291/25
Провадження № 22-ц/4808/1049/25
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Мальцева
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючогосудді Мальцевої Є.Є.

суддів: Девляшевського В.А, Луганської В.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Синишина Павла Євгеновича на заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Івано-Франківського міського суду від 24 лютого 2021 року розірвано. У шлюбі народилась дочка - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . При розірвання шлюбу, малолітню доньку залишено проживати з матір`ю. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 13 квітня 2021 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі в розмірі 1921 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання дитини значно зріс. Для забезпечення належного рівня життя дитини необхідно придбання продуктів харчування, одягу та предметів першої необхідності, підтримання її фізичного, інтелектуального та культурного розвитку, що потребує значних витрат. Дочка навчається у 2 класі, тому виникає необхідність забезпечувати її різними навчальними матеріалами та шкільним приладдям. Середній розмір витрат на місяць становить 16 000 гривень, а розмір аліментів в сумі 1921 грн. не є достатнім для мінімального забезпечення дитини. Відповідач працездатного віку, здоровий, матеріально забезпечений, а тому має можливість надавати дочці аліменти на її утримання.

Просить змінити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.04.2021 та стягувати із ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки - ОСОБА_3 у розмірі 8000 гривень замість визначеної раніше грошової суми 1 921 грн

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 травня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 квітня 2021 року по справі № 344/1832/21 та стягувати із ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , у розмірі 3000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повнолітня.

Стягнення аліментів у збільшеному розмірі розпочато з дня набрання рішенням суду законної сили.

Припинено стягнення аліментів на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 квітня 2021 року по справі № 344/1832/21.

В задоволенні решти вимог позову відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави (з зарахуванням на рахунок: UA 0026001, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Не погодившись з рішенням суду, представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Синишин П. Є. безпосередньо до апеляційного суду, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене без врахування засад розумності, виваженості, справедливості та без врахування якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів в сумі 3 000 грн є неспівмірним з тими витратами, які позивачка щомісячно несе на утримання дочки ОСОБА_4 . Вказана сума належним чином судом не обґрунтована та позивачка вважає її значно заниженою. Так, вказує, що дочка проживає спільно з нею та перебуває на її повному утриманні. На даний час позивачка перебуває у декреті та не може працевлаштуватись, єдині її доходи це отримання соціальних виплат на дитину до 3-х років. Дочка сторін навчається у школі, таким чином значні кошти витрачається позивачкою для підготовки дочки до навчального процесу, а також для підтримки фізичного, інтелектуального та культурного розвитку.

Вказує, що не встановлено обставин, які б перешкоджали відповідачу сплачувати визначений нею розмір аліментів у сумі 8 000 грн щомісячно. Відповідач є молодою, працездатною особою, який спроможний сплачувати таку суму, відсутні докази, які б підтверджували погіршення майнового стану останнього.

Крім того, визначений судом розмір аліментів у сумі 3 000 грн не відповідає прожитковому мінімуму аліментів для дитини відповідного віку, не є достатнім та необхідним для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Просить заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 травня 2025 року змінити та задовольнити позов в повному розмірі

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 не надходив, відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення суду від 24.02.2021 року та вирішено залишити дочку проживати з матір`ю (а.с.9-11).

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 є дочкою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.04.2021 із ОСОБА_2 на користь позивачки стягуються аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі в розмірі по 1921 гривень щомісячно, до досягнення дочкою повноліття (а.с.12-14).

30 грудня 2022 року позивачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище на ОСОБА_1 (а.с.16).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Врахував інтереси дитини, виходячи з принципи розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов обґрунтовано в розмірі 3 000 грн.Після ухвалення рішення про стягнення аліментів пройшов значний час, із віком потреби дитини зростають, економічна ситуація у Україні значно погіршилась. В даному випадку позивач обрала спосіб присудження аліментів у твердій грошовій сумі, але заявлений розмір - 8000 гривень є не обґрунтованим та завищеним, зважаючи на те, що обоє батьків повинні утримувати своїх дітей.

Перевіривши справу, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України).

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з положеннями статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Законом України від 17 травня 2017 року № 037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін до статті 182 СК України - 30 %).

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У статті 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Аналогічні висновки містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 536/1557/17 (провадження № 61-7584св18), від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19 (провадження № 61-2057св20).

Звертаючись до суду з указаним позовом, ОСОБА_1 посилалася на те, що стягнутий судом з відповідача у 2021 році розмір аліментів у твердій грошовій сумі - 1921 грнє недостатнім для утримання дитини - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки витрати на дитину становлять 16 000 щомісячно, а відповідач є працездатною людиною, тому він має можливість сплачувати аліменти на утримання дочки у більшому розмірі.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 182 СК України суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" збільшено прожитковий мінімум на дітей від 6 до 18 років та встановлено його у розмірі 3 196 грн.

Отже, враховуючи положення частини другої статті 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину від 6 до 18 років становить 1 598 грн.

Суд першої інстанції частково задовольнив позов та збільшив розмір аліментів до 3 000 грн, правильно врахувавши положення частини другої статті 182 СК України щодо мінімального гарантованого розміру аліментів, і виходячи з найкращих інтересів дитини, обов`язку обох батьків утримувати дитину.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про стягнення аліментів у розмірі 8 000 грн щомісячно, оскільки апелянтом нічим не доведено факту покращення матеріального становища платника аліментів, що дозволить сплачувати аліменти у заявленому розмірі.

З урахуванням вимог статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Зі справи вбачається, що ОСОБА_1 не довела належними, допустимими та достатніми доказами наявності зміни матеріального становища відповідача, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін та інших випадків, визначених статтею 192 СК України, що обумовлюють можливість зміни визначеного судом розміру аліментів до суми 8 000 грн щомісячно. Крім посилань на загальні неконкретні обставини, позовна заява не містить жодних доказів існування обставин, передбачених статтею 192 СК України, аргументувань витрат позивача в зазначеному нею розмірі також не наведено, тому судом обґрунтовано відмовлено у задоволенні її позову в такому розмірі.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскарженого рішення. При вирішенні даної справи судом правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Переглянувши справу відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає апеляційних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, то судові витрати відносяться на рахунок скаржника.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Синишина Павла Євгеновича залишити без задоволення.

Заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 липня 2025 року.

Судді Є.Є. Мальцева

В.М. Луганська

В.А.Девляшевський