Справа № 373/721/25
Номер провадження 2/373/572/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року м. Переяслав

Переяславський міськрайонний суд Київської області в складі

головуючої судді Залеської А.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

установив:

Короткий виклад позовних вимог та їх обґрунтування

Позивач ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» в особі представника Матухно С.П. через систему «Електронний суд» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» заборгованість за Договором позики №75179866 від 22.08.2021 у загальному розмірі 31150,65 грн. Також просить стягнути сплачений судовий збір за подання позову в розмірі 3028,00 грн.

Разом у позовній заяві представник позивача виклав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, у відсутності представника позивача, за наявними у справі матеріалами.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

22.08.2021 між Товариством «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (позикодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено договір позики №75179866 в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, який підписано відповідачем електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора у відповідності до вимог Закону України «Про електронну комерцію».

За умовами Договору позики позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти (позику) на погоджений договором строк (строк позики) у безготівковій формі шляхом перерахування коштів позики на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики за весь час користування коштами.

На виконання свого обов`язку за договором позикодавець 22.08.2021 перерахував на вказаний позичальником банківський рахунок (за номером картки) грошову позику в сумі 10000,00 грн. У свою чергу відповідачка у встановлений договором строк позики не повернула та не сплатила проценти за час користування коштами позикодавця, внаслідок чого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» склав розрахунок боргу, згідно якого загальний борг позичальника ОСОБА_1 склав 31150,65 грн.

04.01.2022 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (клієнт) та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» було укладено Договір факторингу №025-040122, на виконання умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступив фактору - ТОВ «СІРОКО ФІНАНС», зазначені в Реєстрі прав вимоги. Так, Згідно Реєстру прав вимоги № 09/02/2022 від 09.02.2022 клієнт відступив фактору (позивачу) у тому числі право вимоги за договором позики №75179866 від 22.08.2021 до боржника ОСОБА_1 на суму заборгованості 31150,65 грн, з яких 10000 грн неповернута позика; 21150,65 нараховані та несплачені проценти.

Спроби врегулювати боргові відносини із боржником в добровільному порядку виявилися безрезультатними. Тому позивач просить задовольнити позов.

Процесуальні рішення та дії у справі.

Ухвалою суду від 27.03.2025 відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін як передбачено ч.5 ст. 279 ЦПК України. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов та роз`яснено право подати клопотання на розгляд справи в судовому засіданні з участю сторін.

11.04.2025 ОСОБА_1 направила суду заяву (відзив на позов), в якій просила застосувати строк позовної давності та повністю відмовити у задоволенні позовних вимог. Заява умотивована тим, що 22.08.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та нею - ОСОБА_1 було укладено Договір позики №75179866 на суму 12089,50 грн строком на 30 днів, з яких: 10000,00 грн тіло кредиту; 2089,50 грн відсотки. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки і згідно вимог ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не замінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Таким чином, строк позовної давності за даними вимогами, коли позикодавець або позивач мав право звернутися до суду закінчувався 22.09.2024, а позов подано лише 21.03.2025.

Дослідження та оцінка письмових доказів.

22.08.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ (позикодавець) та ОСОБА_1 (позичальниця) було укладено Договір позики №75179866 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства, який підписаний позикодавцем електронним підписом, а зі сторони відповідачки електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора (tWT4FAQDj1), згідно Закону України «Про електронну комерцію» (а.с.24).

У пункті 2 Договору позики «Параметри та умови позики» зазначені наступні основні (істотні) умови позики:

Сума позики 10000,00 грн (п.2.1);

Процентна ставка (базова) 1,99 % в день, фіксована (п.2.3);

Строк позики (строк договору) 30 днів (п.2.2);

Дата надання позики 22.08.2021; Дата повернення позики до 21.09.2021.

У таблиці, що міститься у п. 2 Договору наведений розрахунок вартості позики 12089,50 грн за зниженою процентною ставкою (0,70% ), згідно Програми лояльності.

Реквізити картки позичальника: НОМЕР_1 , на яку перераховується позика, зазначені у відомостях про позичальника у Договорі позики №75179866 та в Додатку № 1 до договору позики №75179866.

У Додатку №1 до договору позики наведена Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, з такими відомостями: дата видачі кредиту 22.08.2021; дата платежу (повернення позики та процентів) 21.09.2021. Чиста сума кредиту 10000,00 грн; проценти за користування кредитом 2089,50 грн; загальна вартість кредиту за 30 днів 12089,50 грн (10000,00 грн + 2089,50 грн). Реальна річна процентна ставка 906,08 % (звор.стор.а.с.24).

За змістом пункту 5.1. Договору позики, Позичальник ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також ознайомився з Офіційними правилами Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (TM «MYCREDIT»), в якій визначені умови застосування зниженої процентної ставки, а також із правилами постійно діючої акції під умовною назвою «OH MY FREEDOM» (перша позика 0,01%), розміщених за адресою https://mycredit.ua/ua/akcii/.

Відповідно до п. 5.2 Позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладання цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі.

Згідно п.5.5. Договору позики, позичальник розуміє та погоджується, що у випадку неналежного виконання зобов`язань за договором позикодавець має право залучити колекторську компанію до врегулювання простроченої заборгованості, відступити право вимоги зо договором або звернутися до суду для примусового стягнення заборгованості.

За змістом довідки ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» №КД-00000456/ТНПП від 20.12.2024 на підставі договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» прийняло до виконання від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершило платіжну операцію: 22.08.2021 проведено платіж №7160a789-a562-8592-66d096ff4caf на суму 10000,00 грн, отримувач: ОСОБА_2 ЕПЗ номер НОМЕР_1 (а.с.23).

Позикодавцем ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» складено Розрахунок заборгованості за договором позики №75179866 від 22.08.2021, у відношенні позичальниці ОСОБА_1 (а.с.6-9).

Згідно Розрахунку 22.08.2021 відповідачці надано позику в сумі 10000,00 грн та на умовах Програми лояльності протягом строку позики нараховані відсотки (плату) на суму позики за зниженою процентною ставкою по 69,65 грн шодня (10000,00 грн х 0,70%). Такі проценти з 22.08.2021 по 20.09.2021 (29 днів) склали 2019,85 грн (69,65 грн х 29 днів).

В розрахунку заборгованості відображено два платежі, які зараховані на погашення процентів: 20.09.2021 внесено 2019,85 грн (69,65 грн х 29 дн.); 20.10.2021 внесено 621,00 грн. Усього сплачено: 2640 грн.

Після внесення 20.09.2021 платежу по процентам 2019,85 грн, чим було повністю погашено проценти, нараховані на цю дату, позикодавець ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» на суму позики (10000 грн) продовжив нарахування відповідачці процентів та за зниженою процентною ставкою по 69,00 грн, які у період з 21.09.2021 по 20.10.2021 (30 днів) склали суму 2070 грн (69,00 грн х 30 днів).

Вочевидь, у цьому випадку було застосоване правило продовження строку позики ще на 30 днів на умовах програми лояльності у зв`язку зі сплатою позичальником процентів до спливу 30 днів кредитування позикою (20.09.2021 на 29-й день).

Починаючи з 21.10.2021 по 27.01.2022 (додатково 99 днів) позикодавець нарахував проценти відповідачці вказаною у п. 2.3 за процентною ставкою (базова) 1,99% в день (по 199,00 грн), які склали суму 19701,00 грн (199 грн х 99 днів).

Нарахування процентів поза межами строку, на який надавалась позика, за вищою, так званою «базовою» ставкою 1,99% в день у змісті позову не обґрунтовано, а в тексті договору позики, який долучений представником позивача, про порядок застосування такої ставки нічого не зазначено. Загальна вартість позики за ставкою 1,99% в день не визначалась.

У підсумковому значення розрахунку заборгованості, складеному ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» за договором №75179866 від 22.08.2021 у відношенні позичальниці ОСОБА_1 вказано наступне: 10000,00 грн неповернута позика; 23791,50 грн нараховані проценти (як встановив суд: усього за 158 днів); 2640,85 грн сума сплачених процентів. Загальна сума заборгованості станом на 09.02.2022 позикодавцем визначена у розмірі 31150,65 грн, з яких: 10000,00 грн позика ; 21150.65 грн проценти (23791,50 грн/нараховано - 2640,85 грн/сплачено).

Суд звертає увагу, що до позовної заяви не долучено роздруківки Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», а також не надано документа - Офіційних правил Програми лояльності для споживачів фінансових послуг, в яких визначені умови застосування зниженої процентної ставки. Вказане не дає можливість суду з`ясувати чи були підстави для продовження строку користування позикою та чи дотримана, визначена у цих Правилах процедура.

04.01.2022 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (клієнт) та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» (фактор) було укладено Договір факторингу №025-040122, за умовами якого (п.1.1) Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та сплатити клієнту (ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ») ціну придбання за відповідний Реєстр прав вимоги за плату, у передбачений цим договором спосіб (а.с.13-16).

Відповідно до п.2.1.3 Договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в день підписання сторонами Реєстру прав вимоги, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Реєстр прав вимог є невід`ємною частиною цього договору та підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги.

Протягом 30 (тридцяти) робочих днів з дня переходу права вимоги, клієнт зобов`язаний передати фактору документи щодо кожного боржника, вказаного в реєстрі, в електронному вигляді в погоджений сторонами спосіб. Факт прийому-передачі документів фіксується сторонами шляхом підписання Акту прийому-передачі документів за формою, погодженою сторонами у відповідному додатку до цього договору (п.2.2. Договору).

Загальна сума права вимоги, що відступається за відповідним Реєстром, ціна придбання та одинична ціна визначаються окремо для кожного Реєстру і вказується в таких Реєстрах (п.4.1. Договору факторингу).

Відповідно до вимог п.п.4.2., 4.3. Договору факторингу, фактор сплачує клієнту 100% Ціни придбання, протягом 3 (трьох), шляхом безготівкового перерахування грошових кошті на рахунок клієнта. У свою чергу, за передачу фактором грошових коштів у вигляді ціни придбання, клієнт сплачує фактору плату в розмірі 100,00 грн, протягом 2 (двох) робочих днів з дня отримання підписаного скану відповідного Реєстру, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок фактора.

Датою виконання фактором грошового зобов`язання є дата зарахування ціни придбання за відповідним реєстром на рахунок клієнта (п.4.4. Договору факторингу).

Згідно долученого до позову Витягу з Реєстру прав вимоги №09/02/22 від 09.02.2022, що відступаються клієнтом факторові відповідно до Договору факторингу №025-040122 від 04.01.2022, під №151 значиться ОСОБА_1 , її заборгованість за Договором позики №75179866 від 22.08.2021 складає 31150,65 грн, з яких: 10000,00 грн заборгованість за тілом (позикою); 21150,65 грн заборгованість за процентами (а.с. 12).

Відповідно до копії Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 17.06.2020 та копії Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №53 від 05.06.2024 ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» () є фінансовою установою, яка здійснює такі види економічної діяльності: надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення), н.в.і.у. (основний) (код 64.99); інші види грошового посередництва (код 64.19); фінансовий лізинг (код 64.91); інші види кредитування (код 64.92); інша допоміжна діяльність у сфері фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення (код 66.19) (а.с.10, 26).

Зміст спірних правовідносин та їх правове регулювання.

Між сторонами існує спір, що виник з договірних правовідносин, які регулюються нормами цивільного права про зобов`язання та договір, а також спеціальним Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про захист прав споживачів».

Пункт 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема договори та інші правочини.

Відповідно до положень ст. 12 та ч. 1 ст. 13 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд, добросовісно та розумно, у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

За змістом частин 2, 3 ст. 13 ЦК України слідує, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які б могли порушити права інших осіб. Не допускається зловживання правом у будь-якій формі.

За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч. 1, ч. 2 ст. 631 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з п. 6. п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших, електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицією укласти договір (офертою) є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться.

За змістом ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції (акцептом), якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України).

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має гуртуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

За правилом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

За правилами ч.1 ст. 18 ЗУ «Про споживче кредитування» відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Кредитодавець, який відступив право вимоги за договором про споживчий кредит новому кредитору або залучив колекторську компанію до врегулювання простроченої заборгованості, зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит новому кредитору або залучення колекторської компанії до врегулювання простроченої заборгованості повідомити споживача у спосіб, визначений частиною першою статті 25 цього Закону про такий факт та про передачу персональних даних споживача, а також надати інформацію про нового кредитора або колекторську компанію відповідно. Зазначений обов`язок зберігається за новим кредитором у разі подальшого відступлення права вимоги за відповідним договором.

До нового кредитора переходять передбачені цим Законом зобов`язання кредитодавця, зокрема щодо взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимоги щодо етичної поведінки) (ч.3 ст. 18 Закону).

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором (п.5 ч.3 ст. 18 Закону)

Відповідно до ч.8 ст.18 цього Закону нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачиться на користь споживача.

Мотиви, з яких виходив суд при вирішенні спору та висновки суду.

Наведені вище положення цивільного законодавства у своєму взаємозв`язку дають підстави для висновку, що істотними (необхідними) умовами кредитного договору (договору позики) є предмет грошові кошти (кредит), проценти за користування кредитом та строк, на який надається кредит/позика. Умови щодо суми кредиту/позики та розміру процентів, порядку їх сплати становлять основне грошове зобов`язання у договорі, яке має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Кредитний договір (договір позики) може містити й інші умови, які випливають з його змісту та не суперечать закону, зокрема умови щодо відповідальності сторін, зміни процентної ставки під час строку кредитування, надання кредитодавцем додаткових та супутніх послуг, припинення кредитування, розірвання договору тощо.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

У цій справі суд поза будь-яким розумним сумнівом встановив, що 22.08.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ (позикодавець) та ОСОБА_1 (позичальниця) було укладено Договір позики №75179866 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) у вигляді електронного документа з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства, який підписаний зі сторони відповідачки електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора у відповідності до вимог Закону України «Про електронну комерцію».

ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало відповідачці позику 22.08.2021 в сумі 10000,00 грн шляхом безготівкового переказу на банківську картку номер НОМЕР_1 , який позичальник вказала при укладенні договору, що підтверджується довідкою платіжного провайдера ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» та не оспорюється відповідачкою.

Договір позики містить такі основні (істотні) умови: сума позики 10000,00 грн (п.2.1); строк позики (строк договору) 30 днів (п.2.2); Дата повернення позики до 21.09.2021. У таблиці, що міститься у п. 2 Договору наведений розрахунок вартості позики за програмою лояльності, яка застосована до позичальника, я саме: за зниженою процентною ставкою (0,70% в день), згідно Програми лояльності вартість позики для позичальника становитиме 12089,50 грн, з яких 10000 грн позика; 2089,50 грн проценти (плата) за користування коштами позики.

Розрахунком заборгованості підтверджується, що відповідачка прийняла умови договору позики та на 29-й день користування коштами: 20.09.2021 сплатила передбачені договором проценти в сумі 2019,85 грн (69,65 грн х 29 дн.), внаслідок чого за умовами програми лояльності договір позики був продовжений на попередніх умовах ще на 30 днів до 20.10.2021. Однак, 20.10.2021 відповідачка позичені кошти (10000 грн) не повернула та лише частково сплатила проценти в сумі 621,00 грн., тоді як станом на 20.10.2021 такі проценти згідно наданого суду розрахунку склали суму 2070 грн.

Отже у позикодавця ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ, починаючи з 20.10.2021 виникло право вимоги до позичальника щодо повернення усієї суми позики та нарахованих процентів, у тому числі шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Доказів продовження, визначеного у п. 2.2 договору 30-денного строку користування позикою та ще й за вищою процентною ставкою (базова) 1,99 % (п.2.3); суду не надано, у змісті позову пояснень такому нарахуванню немає. А тому суд розцінює нарахування процентів після закінчення строку надання позики/ строку договору, а саме з 21.10.2021 по 27.01.2022 (за 99 днів), які склали суму 19701,00 грн (199 грн х 99 днів), як відповідальність позичальника за прострочення виконання свого грошового зобов`язання за договором, що регулюється ст.625 ЦК України. Іншого пояснення у змісті.

З огляду на вищевикладене суд находить обґрунтованою заяву відповідачки щодо пропуску, визначеного у ст. 257 ЦК України трьох-річного строку позовної давності звернення до суду з відповідними позовними вимогами. На переконання суду такий строк сплив 21.10.2024, з врахуванням того, що останній та недостатній за сумою платіж на погашення заборгованості позивачка здійснила 20.10.2021, чим вчинила дії, що свідчать про визнання нею свого боргу, що згідно положень ст. 264 ЦК України свідчить про переривання перебігу позовної давності.

З положень ст. 262 ЦК України слідує висновок, що у спірних правовідносинах (у цій справі) після заміни сторони у зобов`язанні, початок перебігу строку позовної давності для нового кредитора залишається незмінним.

Згідно з ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої зазначено стороною, є підставою для відмови в позові.

Суд не застосовує відповідне положення, оскільки вбачає наявність інших, передбачених законом підстав для відмови в задоволенні цього позову по суті.

Позивач ТОВ «Сіроко Фінанс», обґрунтовуючи наявність у нього порушеного права, як підставу для звернення з позовом до суду, в позовній заяві фактично вказує, що він на підставі, укладеного з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Договору факторингу від 04.01.2022, є правонаступником первісного кредитора у правах вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором позики від 22.08.2021.

Суд звернув увагу, що згідно п.1.1Договору факторингу №025-040122 від 04.01.2022 предметом цього договору є права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, які Фактор зобов`язується прийняти та оплатити Клієнту Ціну придбання за відповідний Реєстр.

Згідно визначення термінів, які вживаються в цьому Договорі факторингу: «Ціна придбання» - сума коштів, що сплачуються фактором клієнту у вигляді фінансування за відступлення права вимоги щодо кожного Реєстру відповідно до умов цього договору.

У змісті Договору факторингу не зазначена ні загальна сума прав вимоги, що відступається, ні Ціна придбання прав вимоги. При цьому, у п. 4.1 вказаного договору зазначається, що загальна сума Прав вимоги, що відступається за відповідним Реєстром, Ціна придбання та одинична ціна визначаються окремо для кожного Реєстру і вказується в Реєстрах. Фактор сплачує клієнту 100% ОСОБА_3 придбання протягом трьох днів, безготівковим перерахуванням коштів на рахунок клієнта (п. 4.2).

Згідно форми Реєстру праву вимоги, яка є Додатком №1 до договору факторингу № 025-040122 від 04.01.2022, у пункті 2 Реєстру має бути зазначена Ціна придбання, належна до сплати клієнту за цим Реєстром.

Доданий до позову Реєстр прав вимоги № 09/02/22, що відступається Клієнтом Факторові відповідно до договору факторингу №025-040122 від 04.01.2022, у пункті 1 містить витяг щодо переліку боржників, а саме: відомості лише про одного боржника ОСОБА_1 (порядковий номер 151 у п. 1 Реєстру). Разом з тим, у зазначеному Реєстрі взагалі відсутній (пропущений) пункт 2 щодо ОСОБА_3 придбання, яку фактор має сплатити клієнту, що передбачено умовами Договору факторингу та вимогами до форми Реєстру згідно Додатку №1.

Суду не надано жодних інших додатків до договору факторингу, або будь-яких інших документів (додаткової угоди тощо), які б містили відомості про ОСОБА_4 придбання прав вимоги за договором факторингу, що відповідно до положень ст. 1077 ЦК України є істотною (обов`язковою) умовою такого виду договору.

Також суду не надано доказів (платіжного доручення, квитанції тощо) на підтвердження виконання Фактором ТОВ «Сіроко Фінанс» умов Договору факторингу в частині сплати клієнту 100% Ціни придбання прав вимоги шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок клієнта, як передбачено п. 4.2 договору.

Таким чином, суд встановив відсутність необхідних відомостей та доказів, на підтвердження фактичного та дійсного (реального) переходу права вимоги до боржника ОСОБА_1 від первісного кредитора (ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») до позивача ТОВ «Сіроко Фінанс», у відповідності до в умов договору та вимог закону.

Суд зауважує, що належними та допустимими доказами відступлення права вимоги є докази, які підтверджують належність виконання правонаступником своїх фінансових зобов`язань за договором відступлення прав вимоги, у зв`язку з чим перехід прав та обов`язків до правонаступника можуть підтверджувати відповідні первинні документи щодо повної оплати відступлення права вимоги (відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 910/16109/14).

Суд відхиляє як недопустимий доказ копію Витягу з Реєстру прав вимоги №09/02/22 від 09.02.2022, що відступаються клієнтом факторові відповідно до Договору факторингу № 025-040122 від 04.01.2022, оскільки цей витяг не містить підписів представників сторін та печаток юридичних осіб, а крім того в супереч положенням Договору факторингу він не містить даних про Ціну придбання прав вимоги фактором, що підлягає сплаті клієнту. Акту прийому-передачі документів у тому числі Реєстру права вимоги за формою, погодженою сторонами відповідно доп. 2.2. Договору суду не надано.

Одним із способів відступлення права грошової вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Статтею 350 ГК України факторинг визначений як передання чи зобов`язання банку передати грошові кошти за плату в розпорядження іншої сторони, яка відступає або зобов`язується відступити банку своє право грошової вимоги до третьої сторони.

У ст. 1077 ЦК України зазначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Таким чином, договір факторингу є реальним і відступлення права грошової вимоги за ним може відбуватися виключно за плату, чого позивачем не доведено.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 4 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 03.11.2021 (справа № 301/2368/14-и) зазначив, що вирішуючи питання про перехід до нового кредитора права грошової вимоги слід звернути увагу на наявність доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за кожним договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором.

На необхідність перевірки факту перерахування коштів на виконання умов договору про відступлення права вимоги також посилався Верховний Суд у постанові від 29.09.2021 в справі № 2-879/11 (провадження 61-10005св21) з огляду на умови такого договору, зокрема щодо набуття новим кредитором права вимога до боржника після здійснення оплати за вказаним договором.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно приписів ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи не доведення позивачем реальності відступлення позикодавцем ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на користь позивача ТОВ "Сіроко ФІнанс" права вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за договором позики № 75179866 від 22.08.2021, а отже і не доведення набуття такого права позивачем, внаслідок відсутності доказів щодо розміру Ціни прав вимоги, які відступаються, та не підтвердження оплати відповідної Ціни фактором (позивачем у справі) на користь клієнта (позикодавця), суд дійшов висновку про відсутність у позивача порушеного права у відносинах з відповідачкою, а тому правових підстав для задоволення позову немає.

Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11-13, 76-81, 89, 141, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до суду Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Учасники справи:

позивач ТОВ «СІРОКО ФІНАНС», місцезнаходження: вул. Митрополита Василя Липківського, буд. 45, офіс 510А, м. Київ, 03035; ;

відповідачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя А.О. Залеська