Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/5603/24
Провадження №: 2/332/393/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2025 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Марченко Н.В., за участю секретаря судового засідання Петракей Р.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у режимі відеоконференції, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

26.09.2024 ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить суд стягнути із останнього на свою користь заборгованість за кредитним договором № 200503141 від 13.04.2016 у розмірі 50895,47 грн., а також понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 13.04.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 , укладено угоду № 200503141 щодо кредитування, відповідно до умов кредитного договору (на умовах повернення, платності, строковості) Банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 13350,00 грн., з встановленим строком користування з 13.04.2016 по 13.04.2021, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в Кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

23.05.2016 згідно з рішенням Правління НБУ України №14/БТ ПАТ "Банк Михайлівський" віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 812 розпочато процедуру виведення ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації. Фактично управління банком перейшло до Фонду.

20.07.2020 ТОВ «Діджи Фінанс» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020 року, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020 року, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 року у справі № 910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський».

Таким чином, Банк, правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та в визначений строк.

Водночас, заборгованість розрахована станом на дату укладання до договору факторингу №7_БМ від 20.07.2020 укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» та зафіксована у додатку до договору реєстрі кредитних договорів.

Надані виписки сформовані Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на підставі норм чинного законодавства.

Відповідач свої зобов`язань за кредитним договором не виконує, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує, у зв`язку з чим станом на 15.08.2024 року виникла заборгованість, яка становить 33407,28 грн., з яких: 11051,20 грн. - заборгованість за кредитом; 22356,08 грн. - заборгованість за відсотками, 3010,44 грн. - нараховані 3% річних; 14477,75 грн. - інфляційні втрати. Крім того, просив поновити строк позовної давності.

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01.10.2024 по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

22.07.2025, до початку судового засідання, представником відповідача подано заяву про застосування строків позовної давності.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заявив клопотання про витребування оригіналів документів, долучених до матеріалів позовної заяви. Клопотання обґрунтоване тим, що додатки, які долучені до позовною заявою не завірені належним чином, у зв`язку з чим викликають сумніви щодо їх справжності.

Протокольною ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22.07.2023 у задоволенні клопотання відмовлено у зв`язку з тим, що додатки, подані через електронний суд, засвідчені кваліфікованим електронним підписом (КЕП) учасника справи, що подає документи. В системі електронного суду документи, підписані КЕП, прирівнюються до документів, поданих у паперовій формі, і не потребують додаткового засвідчення.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав недоведеності вимог позивача, крім того зазначив, що під час ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський», останній не мав права нараховувати 3% річних та інфляційні втрати. Також просив суд застосувати строк позовної давності, оскільки ТОВ «Діджи Фінанс» мав права звернутися до суду з позовом до 14.05.2019, а звернувся лише 29.09.2024.

Вислухавши представників сторін, дослідивши надані до суду докази у їх сукупності було встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно положень статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

Судом встановлено, що 13.04.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №200503141 щодо кредитування, який складається з заяви (оферти) від 13.04.2016 № 200503141, анкети №2668953 від 13.04.2016, довідки про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту «Прибуткова картка + Кредитна ( не іменна)/Зарплатна» ( а.с. 144, 145, 149 т. 3).

Відповідно до умов кредитного договору (на умовах повернення, платності, строковості) Банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 13350,00 грн. на строк 5 років, тобто до 13.04.2021 зі сплатою відсотків в розмірі 58,8 % річних (реальна процентна ставка), а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в Кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

20.07.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс", набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський", на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020, укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020. За цим Договором в порядку та на умовах, що визначені в Договорі, банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, надалі - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників божників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16, відповідно до якої ТОВ "Діджи Фінанс" визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ "Банк Михайлівський" ( а.с. 157-160 т. 3).

За відступлення права вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» сплачено ПАТ «Банк Михайлівський» 5307308,39 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 25 від 09.07.2020 ( а.с. 161 т. 3).

Згідно з Витягом з Реєстру боржників в ПАТ "Банк Михайлівський" до Договору № 7_БМ про відступлення права вимоги від 20.07.2020, ТОВ "Діджи Фінанс" набуло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 200503141 від 13.04.2016 сума видачі кредиту 13350,00 грн., сума заборгованості за тілом кредиту становить 11051,20 грн., заборгованість за доходами 22356,08 грн., загальний залишок заборгованості 33407,28 грн. ( а.с. 131 т. 3).

Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідача за вказаним Кредитним договором станом на 15.08.2024 складає 33407,28 грн., 3% річних в сумі 3010,44 грн. та інфляційні витрати в сумі 14477,75 грн. (а.с. 11-12 т. 3).

Відповідно до частин першої, другої статті 207ЦКУкраїни правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628ЦКУкраїни договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638ЦКУкраїни встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 1054ЦКУкраїни за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

У частині першій статті 1055ЦКУкраїни передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048ЦКУкраїни позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У статті 526ЦКУкраїни передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530ЦКУкраїни передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 536ЦКУкраїни за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором.

У відповідності до частини 1 статті 610ЦКУкраїни порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За статтями 512, 514ЦКУкраїни кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з частиною 2 статті 517ЦКУкраїни боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено.

Відповідно до частини 1 статті 1077ЦКУкраїни за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з частиною першою статті 1078ЦКУкраїни предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Частиною третьою статті 12ЦПКУкраїни визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У пункті 3 частини 2 статті 129КонституціїУкраїни закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України.) Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Статтею 80ЦПКУкраїни передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач на підтвердження заборгованості та її розміру подав до суду заяву (оферту) № 200503141 від 13.04.2016 року, анкету № 2668953 від 13.04.2016 року, довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупність споживчого кредиту в рамках карткового продукту від 13.04.2016 року, тарифи по продукту «Прибуткова картка +Кредитка (не іменна)», договір добровільного страхування життя держателів платіжних карток банку від 13.04.2016, розписку про отримання платіжної картки від 13.04.2016, договір № 7_БМ про відступлення права вимоги від 20 липня 2020 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» та Витяг з реєстру боржників ПАТ «Банк Михайлівський» до Договору факторингу №7_БМ від 20 липня 2020 року, згідно з яким заборгованість ОСОБА_1 вказана в розмірі 33407, 28 грн., з яких: 11051,20 грн. заборгованість по тілу кредиту та 22356,08 грн. заборгованість за доходами.

Також, позивач надав розрахунок заборгованості за інфляційними втратами і трьох процентів річних.

Згідно з наданим розрахунком заборгованості основна сума заборгованості відповідача за кредитним договором, яку просить стягнути позивач, за період з 15.08.2021 по 15.08.2024 становить 33407,28 грн. - саме у такому розмірі, який вказаний в витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги. Отже сума заборгованості за кредитним договором № 200503141 від 13.04.2016 визначена вже після укладення договору відступлення права вимоги від 20.07.2020 відповідно до реєстру кредитних договорів.

Крім того, згідно з наданим суду розрахунком заборгованість по інфляційних втратах та 3 % річних розраховані за період з 15.08.2021 по 15.08.2024 вбачається, що вони обчислені від суми основної заборгованості 33407,28 грн.

Проте, з доводами позивача про розмір заборгованості відповідача за вказаним кредитним договором суд не може погодитись з таких підстав.

Суду надано документи, з яких встановити строк дії договору, а відтак і період нарахування процентів за користування кредитом, неможливо.

Так, в заяві (оферті) ) № 200503141 від 13.04.2016 передбачено, що максимальний кредитний ліміт становить: 50000,00 грн., кредитний ліміт становить 13350,00 грн., на дату укладання Договору про Карт доступний розмір кредитного Ліміту для безпосереднього використання Клієнтом становить: 13100,00 грн., дата відкриття рахунку 13.04.2016, максимальна ставка по ліміту 58,8 %, строк дії кредитного договору не вказаний.

Довідка про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту «Прибуткова картка+ Кредитка (не іменна)» містить інформацію про те, що сума можливого кредиту вказана до 50000,00 грн., строк кредиту 12 місяців.

У витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 7_БМ від 20 липня 2020 року дата закінчення договору кредиту не вказана, сума кредиту 13350,00 грн., загальний залишок заборгованості ( без урахування штрафів та пені) 33407,28 грн.

З вказаних документів неможливо встановити строк кредитування.

Щодо суми заборгованості, суд звертає увагу на наступне.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором, відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в правовому висновку - у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц.

Проте, надані виписки з особового рахунку відповідача підтверджують лише рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Проте, вони жодним чином не можуть підтверджувати наявність заборгованості за кредитним договором, її розмір, а тим більше, правильність розрахунку суми заборгованості, оскільки містять лише записи про операції, здійснені протягом операційного дня.

Отже, як вбачається із матеріалів справи, із наданих позивачем суду документів неможливо встановити, яку суму кредитного ліміту використав відповідач, скільки часу він нею користувався, який розмір відсотків нараховувався за користування певною сумою кредитного ліміту.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що вказані обставини унеможливлюють перевірку судом факту наявності заборгованості відповідача за кредитним договором № 200503141 від 13.04.2016 та правильність її розрахунку, і тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Діджи Фінанс не можна вважати доведеними.

Крім того, як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї додатків кредитний договір між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено 13.04.2016, а договір № 7_БМ про відступлення прав вимоги між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» 20.07.2020, при цьому п. 1 Договору відступлення передбачає набуття права вимоги Новим кредитором - ТОВ «Діджи Фінанс» на підстав Додатку 1 до даного договору.

До матеріалів позовної заяви не додано Додаток 1 до Договору відступлення, що унеможливлює встановлення наявності заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Банк Михайлівський».

Суд не приймає в якості належного доказу витяг з реєстру боржників ПАТ «Банк Михайлівський» до договору №7_БМ про відступлення прав вимоги від 20.07.2020 року, оскільки належним документом, що підтверджує перехід права вимоги до нового кредитора є Додаток № 1 до Договору відступлення, який повинен бути підписаний обома учасниками угоди, як ПАТ «Банк Михайлівський» так і ТОВ «Діджи Фінанс». Всупереч зазначеному витяг з реєстру засвідчений в односторонньому порядку з боку лише ТОВ «Діджи Фінанс», не може замінити Додатку 1 до Договору відступлення.

Таким чином суд не може перевірити розрахунок заборгованості за спірним кредитним договором, оскільки не можливо встановити суму отриманого кредиту, сплачених коштів за тілом кредиту та за процентами за користування кредитом, дату їх сплати та нарахування.

Аналогічна позиція викладена Чернігівським апеляційним судом у постанові від 04.07.2025 у справі №750/10313/24.

За таких обставин, суд приходить висновку, що позивач, всупереч ст. 81 ЦПК, не довів належними та допустимими доказами як факту отримання відповідачкою кредиту, строку кредитування, розміру заборгованості за кредитним договором, а відповідно і немає також підстав для задоволення позову в частині стягнення інфляційних втрат та 3 % річних.

Щодо доводів представника відповідача про пропуск позивачем позовної давності, суд зазначає, що з огляду на те, що суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості, то питання про застосовування позовної давності не вирішується, оскільки є самостійною підставою для відмови у позові.

Враховуючи викладене,керуючись статтями 2,12,13,81,141,258,259,265,289,354ЦПК України,суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Повний текст рішення складено 24.07.2025.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Н.В. Марченко