Номер провадження: 22-ц/813/5284/25
Справа № 522/5633/25-Е
Головуючий у першій інстанції Косіцина В. В.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

03.07.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Карташова О.Ю., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 31 березня 2025 року,

за заявою ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви

в с т а н о в и в:

В березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви, в обґрунтування якої вказав, що він має намір подати до ОСОБА_2 позовну заяву про захист честі, гідності та ділової репутації, оскільки існують обґрунтовані ризики, що засіб доказування може бути втрачений або збирання, або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Посилається, що починаючи з 15.06.2024 року особа, яка може набути статус відповідача - ОСОБА_2 (моб. тел. НОМЕР_1 ), будучі зареєстрованим користувачем меседжеру «Вайбер» за вказаним номеру мобільного телефону, та будучи учасницею групи у меседжері «Вайбер» - « ІНФОРМАЦІЯ_3.» має права адміністратора у зазначеній групі, з правами «Супер-адмін», в тому числі з правом не тільки модерувати чат групи, а в тому числі і видаляти деякі повідомлення, постійно поширює у вказаній групі меседжеру «Вайбер» « ІНФОРМАЦІЯ_3.» відомості відверто наклепницького характеру про особу заявника, порушуючи його права на честь, гідність та ділову репутацію у формі фактичних тверджень. Відповідний функціонал адміністратора зазначеного меседжеру дозволяє адміністратору відповідної групи не тільки змінювати текст своїх відповідних повідомлень, а також як видалити всі повідомлення будь-якого учасника групи, так і видалити його із групи позбавивши відповідного доступу.

У вказаній заяві ОСОБА_1 просив здійснити забезпечення доказів - скріншотів повідомлення від 14.03.2024 року о 20 годині 09 хвилин за київським часом користувачем групи у меседжері «Вайбер» - «ІНФОРМАЦІЯ_3.» (посилання на групу Viber: ІНФОРМАЦІЯ_1 яка має мобільний номер телефону НОМЕР_1 , (яка позначена у його телефонній книжці як « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яка також має права адміністратора вказаної групи є ОСОБА_2 наступного змісту (мова оригіналу): "вот нашла. Интересный пункт. конечно, хорошо, что принимает решение общее собрание, а не правление, но все же. Этот пункт изменил ОСОБА_4 , который сам не платил регулярно квартплату ни в Фонтанский ЖКС, ни в Сервис, и вообще никому, пока он не вернется и всё отсудит (так он мне сам сказал. И это его дело, но он сейчас сам же вводит следующий пункт наказния для тех, кто не платит. И не год! А 60 суток. Интересно?" шляхом проведення огляду відповідного електронного доказу в судовому засіданні до подання позовної заяви до суду. Здійснити забезпечення доказів - скріншотів повідомлення від 14.03.2024 року о 20 годині 09 хвилин за київським часом користувачем групи у меседжері «Вайбер» - «ІНФОРМАЦІЯ_3.» (посилання на групу Viber: ІНФОРМАЦІЯ_1 яка має мобільний номер телефону НОМЕР_1 , (яка позначена у його телефонній книжці як « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яка також має права адміністратора вказаної групи є ОСОБА_2 наступного змісту (мова оригіналу): "вот нашла. Интересный пункт. конечно, хорошо, что принимает решение общее собрание, а не правление, но все же. Этот пункт изменил ОСОБА_4 , который сам не платил регулярно квартплату ни в Фонтанский ЖКС, ни в Сервис, и вообще никому, пока он не вернется и всё отсудит (так он мне сам сказал. И это его дело, но он сейчас сам же вводит следующий пункт наказния для тех, кто не платит. И не год! А 60 суток. Интересно?" шляхом встановлення заборони ОСОБА_2 змінювати зміст повідомлення та видаляти своє повідомлення від 14.03.2024 року о 20 годині 09 хвилин за київським часом користувачем групи у меседжері «Вайбер» - «ІНФОРМАЦІЯ_3.» на час розгляду справи в Приморському районному суді до набрання законної чинності ухваленого судом рішення.

Приморський районний суд м. Одеси ухвалою від 31 березня 2025 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви - залишив без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси по справі № 522/5633/25-Е та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву скаржника про забезпечення доказів від 24.03.2025 року до подання позовної заяви, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що суд помилково зазначає в оскаржуваній ухвалі, що нібито 31 березня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника заявника - адвоката Пижик Володимира Васильовича надійшла заява про розгляд справи без участі, що не відповідає дійсності, оскільки адвокатом Пижиком В.В. в моїх інтересах не подавалося ніяких заяв в межах даної справи, а тим більше заяву про розгляд справи без його участі, натомість така заява подавалася заявником через Електронний кабінет системи "Електронний суд". Зазначає, що суд першої інстанції визнав, що заявник має скріншоти повідомлень, але не врахував, що повідомлення у меседжерах можуть бути видалені без можливості відновлення; як адміністратор групи, ОСОБА_2 може не лише видаляти повідомлення, а й змінювати правила доступу, обмежуючи можливість отримання доказів у майбутньому; суд помилково вважає, що забезпечення доказів можливе лише в межах відкритого провадження; відмова у забезпеченні доказів може позбавити заявника можливості ефективно захищати свої права, зокрема право на судовий захист відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вважає, що надання скріншотів не виключає ризику втрати або зміни першоджерельної інформації. Скріншот є статичним зображенням, яке не відображає динаміку розвитку подій у групі, можливі редагування чи видалення повідомлення адміністратором у майбутньому, а тому для повноцінного розгляду справи важливим є дослідження саме електронного доказу в його оригінальному вигляді, а не лише його копії. Відсутність попередніх зафіксованих випадків видалення повідомлень не означає відсутності такого ризику в майбутньому, особливо враховуючи наявність у Іванової прав адміністратора, саме тому існує обґрунтована необхідність у забезпеченні доказів шляхом їх огляду в судовому засіданні для фіксації їхнього поточного стану.

Звертає увагу, що суперадмін (яким в зазначеній спільноті є ОСОБА_2 ), як і адміністратор мають повноваження в тому числі видалення повідомлень та низку інших прав, що може унеможливити в подальшому отримання відповідних доказів.

Не погоджується з висновком суду, що його заява не містить обґрунтувань та доказів на підтвердження наявності реальних ризиків чи загроз того, що доказ, про забезпечення якого порушує питання заявник, може бути втрачений або його збирання або подання стане згодом неможливим чи утрудненим.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05.05.2025 року роз`яснювалося ОСОБА_2 право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі ОСОБА_1 отримав 07.05.2025 року о 19:19:36 в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

ОСОБА_2 копія ухвали про відкриття провадження від 05.05.2024 року та копія апеляційної скарги надсилались засобами поштового зв`язку, конверт повернувся до суду із зазначенням про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Учасники процесу про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

ОСОБА_1 повістку-повідомлення отримав 15.05.2025 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у відповідності до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

Від ОСОБА_1 до апеляційного суду надійшла заява про розгляд справи без його участі.

З огляду на положення частини другої статті 372 ЦПК України, згідно з якою неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, та зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає можливим розгляд справи проводити за відсутності учасників процесу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що на думку суду, заявлена заява не відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 116 ЦПК України, а саме не містить обґрунтувань та доказів на підтвердження наявності реальних ризиків чи загроз того, що доказ, про забезпечення якого порушує питання заявник, може бути втрачений або його збирання або подання стане згодом неможливим чи утрудненим. Тому, враховуючи те, що заявником не наведено ризиків втрати таких доказів, беручи до уваги факт того, що заявник має безперешкодний доступ до таких доказів та в його розпорядженні знаходяться скріншоти повідомлення, щодо якого заявник просить вжити заходи забезпечення доказів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення доказів.

Такі висновки відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Судом встановлено, що заявник просив забезпечити докази шляхом проведення огляду відповідного електронного доказу в судовому засіданні до подання позовної заяви до суду, а саме: скріншотів повідомлення від 14.03.2024 року о 20 годині 09 хвилин за київським часом користувачем групи у меседжері «Вайбер» - «ІНФОРМАЦІЯ_3.» (посилання на групу Viber: ІНФОРМАЦІЯ_1 яка має мобільний номер телефону НОМЕР_1 , (яка позначена у його телефонній книжці як « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яка також має права адміністратора вказаної групи є ОСОБА_2 наступного змісту (мова оригіналу): "вот нашла. Интересный пункт. конечно, хорошо, что принимает решение общее собрание, а не правление, но все же. Этот пункт изменил ОСОБА_4 , который сам не платил регулярно квартплату ни в Фонтанский ЖКС, ни в Сервис, и вообще никому, пока он не вернется и всё отсудит (так он мне сам сказал. И это его дело, но он сейчас сам же вводит следующий пункт наказния для тех, кто не платит. И не год! А 60 суток. Интересно?" та шляхом встановлення заборони ОСОБА_2 змінювати зміст повідомлення та видаляти своє повідомлення від 14.03.2024 року о 20 годині 09 хвилин за київським часом користувачем групи у меседжері «Вайбер» - «ІНФОРМАЦІЯ_3.» на час розгляду справи в Приморському районному суді до набрання законної чинності ухваленого судом рішення.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

Відповідно до частини першої статті 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Згідно частини другої статті 116 ЦПК України способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

За ч. 3 ст. 116 ЦПК України заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

За положеннями ч.ч.5, 6 ст.118 ЦПК України за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви. У разі задоволення заяви суд в ухвалі зазначає доказ, а також дії, що необхідно вчинити для його забезпечення.

Отже, забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18, та у постанові від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/385/19.

Згідно з приписами ч.1 ст.117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів обов`язково зазначається: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 117 ЦПК України особа, яка подає заяву про забезпечення доказів, у тому числі повинна обґрунтувати необхідність забезпечення доказів.

Аналізуючи наведені положення ЦПК України насамперед необхідно зауважити, що процесуальний механізм забезпечення доказів призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Тобто, забезпечення доказів це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх імовірній втраті у майбутньому.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 ЦПК України суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому статтями 116-118 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, з яким погоджується і апеляційний суд, що заявник не обґрунтував у своїй заяві необхідність забезпечення доказів, не навів жодних доказів, що даний засіб доказування, а саме, електронні докази, може бути втрачено або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Суд дійшов правильного висновку, що заявник не позбавлений можливості самостійно одержати вказаний доказ, так як ним подана копія відповідного електронного доказу скріншотів повідомлення від 14.03.2024 року о 20 годині 09 хвилин, а також що такий доказ може бути втрачений. Наведені заявником обставини не підтверджується належним чином та ґрунтуються на припущеннях заявника, а тому не можуть бути підставою для задоволення клопотання про забезпечення доказів.

Виходячи з вимог процесуального закону, суд має забезпечити докази лише в тому випадку, якщо ці докази є необхідними, належними та допустимими для встановлення обставин справи, які становлять предмет спору, і є обґрунтовані підстави вважати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Однак, з матеріалів справи та заяви про забезпечення доказів, наявність вказаних підстав не вбачається.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції помилково зазначено в оскаржуваній ухвалі, що від представника заявника - адвоката Пижик Володимира Васильовича надійшла заява про розгляд справи без участі, не дає підстав для скасування судового рішення, оскільки, як зазначає скаржник, саме він звертався до суду із відповідною заявою, що свідчить про механічну описку в оскаржуваній ухвалі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія судді приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції, відповідає обставинам справи та вимогам закону, і підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку щодо залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишення без змін ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 31 березня 2025 року.

Керуючись ст.ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 31 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді Ю.П. Лозко

О.Ю. Карташов