У Х В А Л А

28 липня 2025 року

м. Київ

справа № 554/11638/24

провадження № 61-8128ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.

розглянув касаційну скаргу Ковжоги Олександра Івановича на постанову Полтавського апеляційного суду від 26 травня 2025 року в справі за позовом Ковжоги Олександра Івановича до Комунального підприємства «2-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, та

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року Ковжога О. І. звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправними дії Комунального підприємства «2-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» (далі - КП «2-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради») в особі директора Дудченка М. О. щодо відмови в наданні інформації на адвокатський запит стосовно ОСОБА_2 та зобов`язати КП «2-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» надати адвокату Ковжозі О. І., який діє в інтересах ОСОБА_2 , відповідь на адвокатський запит, який зареєстрований КП «2-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» 10 жовтня 2024 року за вхід. № 1291 .

Вказував, що він є адвокатом та здійснює свою діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 26 липня 2017 року № 4862.

08 жовтня 2024 року він уклав договір про надання правової допомоги (далі - договір) із ОСОБА_2 з метою захисту його прав та інтересів.

Згідно з умовами укладеного договору адвокат має право звертатися в інтересах та за згодою ОСОБА_2 до КП «2-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» та до медичних закладів м. Полтави, а також до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, до підприємств, в установи, організації незалежно від форм власності, громадські об`єднання, громадянам, посадових і службових осіб щодо отримання стосовно клієнта будь-якої інформації, зокрема конфіденційної в межах договору.

10 жовтня 2024 року позивач звернувся до відповідача із відповідним адвокатським запитом про надання інформації щодо перебування

ОСОБА_2 в медичному закладі та отримання медичної допомоги, до якого було долучено копію ордеру та свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю, проте листом директора КП «2-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» Дудченка М. О. від 16 жовтня 2024 року його повідомлено, що запитувана інформація є конфіденційною та складає лікарську таємницю, тому до адвокатського запиту необхідно долучити оригінал заяви-дозволу на розкриття конфіденційної інформації, наданої ОСОБА_2 особисто.

Вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що суперечать законодавству України.

18 грудня 2024 року Шевченківський районний суд м. Полтави (раніше - Октябрський районний суд м. Полтави) позов задовольнив.

Визнав протиправними дії КП «2-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» в особі директора Дудченка М. О. щодо відмови в наданні інформації стосовно ОСОБА_2 на адвокатський запит адвоката Ковжоги О. І. від 10 жовтня 2024 року, який зареєстрований КП «2-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» 10 жовтня 2024 року за вхід. № 1291.

Зобов`язав КП «2-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» в особі директора Дудченка М. О. надати адвокату Ковжозі О. І., який діє в інтересах ОСОБА_2 , відповідь на адвокатський запит від 10 жовтня 2024 року, який зареєстрований КП «2-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» 10 жовтня 2024 року за вхід. № 1291.

Стягнув з КП «2-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» на користь держави судовий збір у сумі 2 422 грн 40 коп.

26 травня 2025 року постановою Полтавського апеляційного суду апеляційну скаргу КП «2-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» задоволено.

Рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 18 грудня 2024 року скасовано.

Ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову Ковжоги О. І. до

КП «2-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Змінено розподіл судових витрат.

Стягнуто з Ковжоги О. І. на користь КП «2-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 725,20 грн.

25 червня 2025 року (зареєстровано у Верховному Суді 27 червня

2025 року) Ковжога О. І. засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Полтавського апеляційного суду від 26 травня 2025 року, в якій просить її скасувати в частині стягнення судового збору за подання апеляційної скарги.

Необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення в справі незначної складності про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, що не підлягає касаційному оскарженню, з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р (ІIJ/2023).

Частина третя статті 389 ЦПК України визначає випадки, за яких рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанова суду апеляційної інстанції не підлягають касаційному оскарженню, а саме не підлягають касаційному оскарженню: 1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом; 2) судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є:

1) справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства);

4) справи про розірвання шлюбу;

5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Додатково у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України конкретизовано випадки, за яких касаційне провадження має бути відкрите попри те, що справу визнано малозначною.

Такими випадками, зокрема, є наявність у касаційній скарзі питання права, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики (підпункт «а»); особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи (підпункт «б»); значний суспільний інтерес або винятковість її значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу (підпункт «в»); віднесення судом першої інстанції справи до категорії малозначних помилково (підпункт «г»).

Згідно із частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

У справі предметом позову є вимога про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме визнання протиправними дій КП «2-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» в особі директора Дудченка М. О. щодо відмови в наданні інформації на адвокатський запит стосовно

ОСОБА_2 та зобов`язання КП «2-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» надати адвокату Ковжозі О. І., який діє в інтересах ОСОБА_2 , відповідь на адвокатський запит, який зареєстрований КП «2-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» 10 жовтня 2024 року за вхід. № 1291 .

Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) в справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

У касаційній скарзі не зазначено, що розгляд справи в касаційному суді має виняткове значення для заявника.

Верховний Суд враховує предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, судову практику в такій категорії справ та вважає, що справа є незначної складності та не відноситься до переліку справ, передбаченого частиною четвертою статті 274 ЦПК України, та відсутні підстави, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Верховний Суд зауважує, що зазначення підстав касаційного оскарження є лише вимогою до форми та змісту касаційної скарги відповідно до цивільного процесуального закону, проте не є безумовною підставою для відкриття провадження у справі на рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням статусу Верховного Суду, в деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, так як розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення «розгляду заради розгляду».

Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Такий висновок відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

Застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).

Заявник подав касаційну скаргу на судове рішення в справі незначної складності, що не підлягає касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Ковжоги Олександра Івановича на постанову Полтавського апеляційного суду

від 26 травня 2025 року в справі за позовом Ковжоги Олександра Івановича до Комунального підприємства «2-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

В. М. Ігнатенко

І. М. Фаловська