г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 197/683/20
Номер провадження 2/213/224/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2025 року місто Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Мазуренко В.В., при секретарі Гусаровій О.С., за участю позивача, представника позивача, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, відповідно до якого вона зареєстрована у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . 29.12.2009 р. рішенням Широківського районного суду були усунуті перешкоди позивачу у користуванні вказаною квартирою, 18.02.2020р. також рішенням Широківського районного суду були усунуті перешкоди позивачу у користуванні вказаною квартирою. Відповідачем у даних справах був відповідач по даній справі. Позивач зазначає, що з 2009 року відповідач чинить перешкоди в користуванні квартирою, не виконує рішення судів щодо усунення їй перешкод, через що позивач не може проживати та користуватись вказаною квартирою, через що несе моральні страждання через незаконні дії відповідача. Позивач є інвалідом 1 групи з 2008 року. Зазначила, що через незаконні дії відповідача була вимушена звертатись з позовами до суду, до виконавчої служби, але хоча рішення були винесені виконані вони не були, та відповідач продовжує чинити позивачу перешкоди в користуванні квартирою. Просила стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 100000 грн.

Відповідачем надано Відзив на позов (а.с.62) відповідно до якого вказують, що хоча наявні два рішення про усунення перешкод у користуванні квартирою на користь позивача, це не свідчить про систематичні порушення відповідачем. Звертають увагу, що відповідно до вказаних рішень, - не доведено факт не проживання відповідача до 2015 року, з 2008 року позивач мала вільний доступ до квартири. Вказують, що з 2009 року сторони почали знову разом проживати, але за адресою АДРЕСА_2 , та проживали там до 2015 року. Спір виник в 2015 році та з 2015 року по 2020 рік розглядався судом, зустрічний позов був про визнання позивача втратившою право користування квартирою. Позивач не сплачує комунальні платежі за дану квартиру. Вважають, що рішення 2009 року відповідачем виконане, а рішення за 2020 рік не виконується через відсутність дій позивача Просили відмовити у позові, у стягненні витрат на правову допомогу також просили відмовити, стягнути з позивача витрати на професійну допомогу надану відповідачу в сумі 10000 грн.

Позивач підтримала позов, пояснила, що вона з відповідачем зареєстрована у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач чинить їй перешкоди у користуванні майном більше 10 років, що завдає їй моральних страждань, вона двічи зверталась до суду з приводу усунення перешкод у користуванні квартирою, але рішення судів фактично виконані не були, та по теперішній час вона не може потрапити у вказану квартиру, та проживати там через умисні дії відповідача.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилався на обставини викладені у позовній заяві.

Відповідач та представник відповідача до суду не з`явились.

16.08.2024р. справу прийнято до розгляду.

17.10.2024р. вирішено перейти до розгляду справи в спрощеному порядку з викликом сторін.

28.05.2025р. витребувано докази.

В судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_3 , яка суду підтвердила, що відповідач тривалий час чинить перешкоди позивачу в користуванні квартирою АДРЕСА_1 , та до теперішнього часу позивач не може користуватись квартирою через дії відповідача, який не надає їй доступ до квартири, через що позивач переживає.

Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши представника позивача, суд вважає встановленими такі обставини.

Позивач та відповідач зареєстровані в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , що не заперечували та визнавали сторони.

29.12.2009р. рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області було вирішено усунути ОСОБА_4 перешкоди в користуванні квартирою шляхом вселення ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_3 , та зобов`язання ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_4 перешкод в користуванні квартирою (а.с.8).

18.02.2020р. рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області було вирішено усунути ОСОБА_4 перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_3 , та зобов`язано ОСОБА_2 надати ОСОБА_4 ключі від вхідних дверей вказаної квартири. Зустрічний позов залишено без задоволення (а.с.9-11,39).

ОСОБА_1 є пенсіонером, інвалід 1 групи (а.с.14,15).

ОСОБА_2 має захворювання (а.с.52).

11.01.2021р. було відкрито виконавче провадження щодо усунення перешкод ОСОБА_1 в користуванні квартирою шляхом вселення (а.с.142). 10.02.2021р. було відкладено виконавчі дії, 17.02.2021р. було повідомлено сторони виконавчого провадження про дату виконавчих дій (а.с.143,144).

Відповідно до відповіді з КВ ДВС від 12.06.2025р. - виконавче провадження №64087456 було знищено, тому не може бути надане для огляду до суду.

Суд критично відноситься до позиції сторони відповідача, що відповідачем не чиняться перешкоди позивачу у користуванні спірною квартирою, оскільки дане твердження спростовується дослідженими матеріалами справи. Крім того дану обставину підтвердила допитаний свідок, яка вказала, що позивачу відповідачем перешкоди у користуванні квартирою чиняться по теперішній час, та позивач у зв`язку з цим дуже переживає.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода, що полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, таке відшкодування згідно до ст.22 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03. 1995 року №4, з подальшими змінами Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03. 1995 року №4, з подальшими змінами Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках позивача, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом встановлено, що позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях внаслідок протиправної поведінки відповідача, який чинить позивачу перешкоди у користуванні квартирою, в якій зареєстровані сторони.

Згідно практики Європейського суду з прав людини в справах: Гольм проти Швеції від 25 жовтня 1993 року., Мельниченко проти України від 19 жовтня 2004 року, "Костичев проти України", Ніколова проти Болгарії (1999 р.), "Комінґерсолл С. А." проти Португалії, де судом було встановлено, що вчинення злочину щодо потерпілого вже є підтвердженням завдання останньому моральної шкоди.

Позивачем оцінено моральну шкоду завдану їй незаконними діями відповідача, у сумі 100000 грн. Суд вважає, що дана сума, враховуючи тривалість чинення перешкод, для відшкодування моральної шкоди відповідають обставинам справи, буде достатньою, та буде відповідати принципу сатисфакції, принципу розумності та справедливості, та підлягає стягненню з відповідача.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд керується таким.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до приписів ст. ст. 133, 137 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи та підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, що зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16 та неодноразово наголошено у постановах Верховного Суду, зокрема у постанові від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до матеріалів справи судові витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 15 000,00 грн., які підтверджуються договором про надання правової допомоги від 20.06.2020 року, додатком №1 до договору, квитанцією №362889, розрахунком вартості правничої допомоги.

Встановлено, що правова допомога позивачу фактично була надана, а тому такі витрати позивача підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Керуючись ст. ст. 7, 12, 13, 79-81, 89, 141, 247, 258, 263-265, 274, 279, 280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 15000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 2102 грн.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає фактично: АДРЕСА_4 , зареєстрована: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя В.В.Мазуренко