Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

07 липня 2025 року смтКриве Озеро

Кривоозерський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Репушевської О.В.,

при секретарі судового засідання Рябощук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Криве Озеро в порядку загального позовного провадження цивільну справу №479/539/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача адвокат Сотська С.О.

відповідач ОСОБА_2 ,

представник відповідача адвокат Мамедов Р.Х.,

в с т а н о в и в:

09 квітня 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування збитків. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 05 квітня 2024 року ОСОБА_2 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, керуючи спеціальним вантажним фургоном на автодорозі М-05 "Київ-Одеса" на території Благовіщенської територіальної громади Голованівського району Кіровоградської області, та допустив зіткнення передньою правою частиною керованого ним автомобіля Volkswagen Crafter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з задньою частиною напівпричепу Krone Profi Linder SD, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перебував в складі з вантажним сідловим тягачем DAF ТЕ95XF 430, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який рухався попереду в попутному напрямі. 08 квітня 2024 року слідчий суддя Голованівського районного суду Кіровоградської області наклав арешт на напівпричіп Krone Profi Linder SD, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ОСОБА_1 . Вироком Ульянівського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Згідно даного вироку речовий доказ - напівпричіп Krone Profi Linder SD, реєстраційний номер НОМЕР_2 , був повернутий власнику ОСОБА_1 .. Транспортний засіб знаходився під арештом в період з 08 квітня 2024 року по 29 жовтня 2024 року і не використовувався позивачем для отримання доходу. В період арешту автомобіля позивач був позбавлений можливості продовжувати свою підприємницьку діяльність, пов`язану з вантажними перевезеннями, і не отримав запланований дохід. Сума доходу, яку позивач планував отримати за вказаний період становить 159 248,07 грн., яку просить стягнути з відповідача на свою користь.

В судовому засіданні представник позивача просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, згідно довідки військової частини НОМЕР_5 від 09 червня 2025 року, перебуває на військовій службі під час мобілізації з 14 травня 2025 року.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, згідно письмових пояснень, які надійшли до суду 10 червня 2025 року, позовні вимоги не визнають, так як згідно даних розписки, яку просить долучити до матеріалів справи, позивач отримав від відповідача 25 000 грн. суми завданих збитків, тому претензій Полібза Д.Д, до ОСОБА_2 не висловлював, крім цього представник зазначає, що всі експертизи були завершені в травні 2024 року, позивачу нічого не заважало звернулися до суду про скасування арешту ще в травні 2024 року.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши зібрані письмові докази, приходить до наступного.

Судом установлено, що 12 серпня 2020 року позивач уклав договір найму (оренди) транспортного засобу напівпричепу Krone Profi Linder SD з ФОП ОСОБА_3 з метою здійснення вантажоперевезень по Україні строком 5 років, який нотаріально посвідчив (а.с.7-8).

Згідно даних вироку Ульянівського районного суду Кіровоградської області від 29 жовтня 2024 року, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, за порушення правил безпеки дорожнього руху, керуючи спеціальним вантажним фургоном на автодорозі М-05 "Київ-Одеса" на території Благовіщенської територіальної громади Голованівського району Кіровоградської області допустив зіткнення передньою правою частиною керованого ним автомобіля Volkswagen Crafter реєстраційний номер НОМЕР_1 з задньою частиною напівпричепу Krone Profi Linder SD реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перебував в складі з вантажним сідловим тягачем DAF ТЕ95XF 430, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який рухався попереду в попутному напрямі. Речовий доказ, напівпричеп Krone Profi Linder SD, реєстраційний номер НОМЕР_2 , відповідно до даного вироку був повернутий власнику ОСОБА_1 (а.с.4-6).

Відповідно даних позовної заяви позивач зазначає, що 08 квітня 2024 року слідчим суддею Голованівського районного суду Кіровоградської області був накладений арешт на напівпричіп Krone Profi Linder SD реєстраційний номер НОМЕР_2 , саме з цього часу і до винесення вироку напівпричіп знаходився під арештом, та не використовувався позивачем для отримання доходу. Сума доходу, який позивач планував отримати за вказаний період становить 159 248,07грн.. Дану суму позивач вивів з доходу, який мав на цьому автомобілі від своєї підприємницької діяльності за попередні періоди (з 01 січня 2024 року по 31 березня 2024 року чистий дохід від оренди автомобіля після сплати податків становив 58190,51 грн..Середньомісячний дохід мав би становити 58190,51 грн. : 3 = 19396,84 грн. За період простою неотриманий дохід становить 19396,84 грн. * 8,21 : грн. Упущена вигода за період з 08 квітня 2024 року по 29 листопада 2024 року, що становить 8 місяців 21 день, складає 159248,07 грн..

Згідно даних розписки від 10 квітня 2024 року (а.с.32) встановлено, що ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 25 00 грн., за нанесення йому збитків під час ДТП. Дані розписки вказують, що ОСОБА_1 претензій до ОСОБА_2 не мав.

За положеннями ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень п.8 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1)втрати, яких особа зазнала узв`язкузі знищеннямабо пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальнізбитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Реальними збитками підкреслюється наявність фактичних втрат майнової сфери потерпілої особи.

Другою складовою збитків є упущена вигода, як рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення (Постанова Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі №923/700/17).

Інакше кажучи, збитки прямо не пов`язані з умовами договору, а лише є наслідком їх неналежного виконання стороною.

Обов`язок відшкодування збитків регулюється главою 3, 51 ЦК України та главою 25 ГК України.

Положеннями п.4 ч.1 ст.611 ЦК України регламентовано, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до положень ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Як зазначено вище, збитки як правова категорія включають в себе й упущену (втрачену) вигоду (lucrum cessans), яка відрізняється від реальних збитків (damnum emergens) тим, що реальні збитки характеризують зменшення наявного майна потерпілого (проведені витрати, знищення і пошкодження майна тощо), а у разі упущеної вигоди наявне майно не збільшується, хоча і могло збільшитися, якби не правопорушення.

Тобто упущена вигода відображає різницю між реально можливим у майбутньому потенційно отриманим майном та вже наявним майном.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення: 1) протиправної поведінки особи (боржника); 2) збитків, заподіяних такою особою; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла збитки, у тому числі встановлення заходів, вжитих кредитором для одержання такої вигоди.

За відсутності одного з елементів складу цивільного правопорушення не настає відповідальності з відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди .

Водночас протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці - діях або бездіяльності).

Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права та (або) применшенні немайнового блага тощо.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки.

Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 910/7511/20 назвав критерії визначення упущеної вигоди, якими слід керуватися при її розрахунку (обчислення): 1) звичайні обставини (умови цивільного/господарського обороту); 2) розумні витрати; 3) компенсаційність відшкодування збитків.

За положеннями ст.22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання.

Тому звернення з вимогою про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди покладає на кредитора (позивача) обов`язок також довести, окрім наведеного, реальну можливість отримання визначених ним доходів, тобто, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила можливості їх отримання.

Окрім того, позивачу (кредитору) слід довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача (боржника) стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток (подібні за змістом висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 р. у справі №750/8676/15-ц (провадження № 14-79цс18).

Вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди мають бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07 листопада 2018 у справі № 127/16524/16-ц (провадження № 61-22106св18)).

Також позивач (кредитор) повинен довести факти вжиття ним певних заходів щодо одержання таких доходів. Тобто, доказуючи наявність упущеної вигоди, кредитор має довести факти вжиття певних заходів щодо одержання таких доходів. Якщо неодержання кредитором очікуваних доходів є наслідком недбалої поведінки самого кредитора, така упущена вигода не підлягає відшкодуванню (подібні висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 грудня 2019 р. у справі № 908/2486/18, від 15 жовтня 2020 р. у справі № 922/3669/19).

У постанові КГС ВС від 30 вересня 2021 року у справі № 922/3928/20 Верховний Суд зазначив, що упущена вигода є категорією визначення та розрахунок якої потребує урахування, зокрема, звичайних умов обороту, справедливості, розумності, компенсаційності відшкодування, які є оціночними поняттями, очевидно, що доведення таких обставин передбачає існування ряду міркувань (умовиводів), ймовірностей, а отже має здійснюватися із застосуванням стандарту переваги більш вагомих доказів, тобто, коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Таким стандартом є стандарт вірогідності доказів, який з розумною впевненістю дозволяє стверджувати, що факт є доведеним, якщо після оцінки доказів вбачається, що факт скоріше відбувся (мав місце), аніж не був. Зокрема, з розумною впевненістю стверджувати доведеність позивачем наявності заподіяних йому збитків, правильність розрахунку збитків у вигляді упущеної вигоди, розміру упущеної вигоди, яка підлягає стягненню з боржника на користь кредитора тощо.

За цих умов збитки у вигляді упущеної вигоди підлягають відшкодуванню у разі: 1) коли заявлений кредитором не отриманий дохід (майнова вигода) був у межах припущення сторін на момент виникнення зобов`язань; 2) втрата доходу є ймовірним результатом порушення зобов`язання іншим контрагентом (боржником); 3) дохід не є абстрактним і може бути доведеним із розумним рівнем впевненості.

Згідно ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У зв`язку з вищевикладеним, оцінивши всі докази надані учасниками справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження можливості отримання ним реального доходу, який він не отримав через неправомірні дії з боку відповідача, а також доказів того, що саме ці дії стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила ОСОБА_1 можливості отримати прибуток. Також, позивачем не доведено в повній мірі наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення як необхідної умови застосування такої міри відповідальності, як стягення упущеної вигоди.

Таким чином, з огляду на викладене, у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення втраченої вигоди слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263, 265 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 18 липня 2025 року.

СУДДЯ: