печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Новака Р.В.,

при секретарі судового засідання - Бурячок А.І.,

Справа № 757/52542/19-ц

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ «Дельта Банк» - Кадиров В.В.

предмет та підстави позову - визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку позовного (спрощеного) провадження з повідомленням (викликом) сторін в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ «Дельта Банк» - Кадирова Владислава Володимировича про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просила суд визнати дії протиправними та зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Дельта Банк» - Кадирова Владислава Володимировича включити грошові вимоги кредитора до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк». Позовні вимоги мотивує тим, що 20.05.2014 між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір №2394 банківського вкладу (депозиту) «8 років разом on-line» у доларах США. Крім цього, позивачем у ПАТ «Дельта Банк» були відкриті поточний рахунок, операції за якими можуть здійснюватися із використанням електронних платіжних засобів НОМЕР_4 у доларах США та поточний рахунок № НОМЕР_1 , відкритий теж у доларах США. В.ідповідно до довідки №26.4-07-541 від 26.02.2015 року залишки коштів на рахунках позивача становлять: № НОМЕР_5 - 200000,00 доларів США; НОМЕР_4/840 - 14486,90 доларів США; № НОМЕР_1 - 71434,44 доларів США. Постановою Правління НБУ від 02.10.2015 №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.11.2015 №181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку. Рішення від 02.10.2015 про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Дельта Банк» опубліковано у газеті «Голос України» від 08.10.2015 та АТ «Дельта Банк» розпочато прийняття вимог кредиторів з 09.10.2015 по 09.11.2015. 06.11.2015 позивачем на адресу відповідача була направлена заява про включення до реєстру кредиторів на повернення банківських вкладів та відсотків. Відповідно до довідки відповідача № 05-3247564, кредиторські вимоги позивача не включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк» з огляду на те, що кредиторські вимоги не були заявлені в строк. Позивач у своєму позові зазначає, що 03.02.2016, не погоджуючись з даною позицією відповідача, звернулась із вказаним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва. Постановою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.05.2017, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.08.2017, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, визнано бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В., яка полягає у невключені грошових вимог кредитора ОСОБА_1 до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк» протиправною та зобов`язано включити грошові вимоги кредитора ОСОБА_1 до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк». Після набрання постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.05.2017 законної сили, відповідач вніс кредиторські вимоги позивача до відповідного реєстру в четверту чергу на суму 6048181,88 грн. Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24.01.2019 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.05.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22.08.2017 скасовано, провадження у справі закрито в зв`язку з тим, що спір не є публічно-правовим і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а належить до цивільної юрисдикції. Позивачка дізналась про закриття провадження стосовно її адміністративного позову в частині заявлених нею кредиторських вимог з постанови Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24.01.2019 року, яка була їй вручена 09.09.2019. Вказаним рішенням підтверджено право позивачки на частину заявлених нею позовних вимог у адміністративному судочинстві. Оскільки права позивачки були порушені, а також останньою було понесено збитки, вона звернулася до суду з відповідним позовом.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.10.2019 було відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25.03.2021 було задоволено позов ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ «Дельта Банк» - Кадирова Владислава Володимировича, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії. Визнано протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. щодо невключення грошових вимог кредитора ОСОБА_1 до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк». Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. включити грошові вимоги кредитора ОСОБА_1 до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк». Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 9605,00 грн.

02.04.2024 до суду надійшла заява представника відповідача Мізунського Андрія Ігоровича про перегляд заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 25.03.2021 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича про визнання бездіяльності протиправної та зобов`язано вчинити дії.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.06.2024 задоволено заяву представника відповідача Мізунського Андрія Ігоровича про перегляд заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 25.03.2021. Скасовано заочне рішення від 25.03.2021 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича про визнання бездіяльності протиправної та зобов`язано вчинити дії та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

04.09.2024 представник відповідача - Мізунський А.І. подав до суду додаткові пояснення по справі у яких просив відмовити у задоволенні позову.

06.09.2024 представник відповідача - Мізунський А.І. подав до суду клопотання про долучення доказів.

14.11.2024 представник позивача - адвокат Школяр А.В. подав до суду клопотання про витребування доказів у цивільній справі, а саме: зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, що розташовується за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, надати відомості про внесення до реєстру акцептованих вимог кредиторів публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» грошових вимог ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_3 , виданий Обухівським РВ УДМС в Київській області 07.07.2015.

14.11.2024 представник відповідача - Мізунський А.І. подав до суду заперечення на клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.11.2024 було відмовлено у задоволенні клопотанні представника позивача - адвоката Школяра А.В. про витребування доказів.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. 04.02.2025 представник позивача направив до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи і це не оспорювалось сторонами, 06.11.2015 позивачем на адресу відповідача була направлена заява про включення до реєстру кредиторів на повернення банківських вкладів та відсотків.

Відповідно до довідки відповідача № 05-3247564, кредиторські вимоги позивача не включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк» з огляду на те, що кредиторські вимоги не були заявлені в строк.

Позивач у своєму позові зазначає, що 03.02.2016, не погоджуючись з даною позицією відповідача, звернулась із вказаним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Постановою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.05.2017, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.08.2017 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, визнано бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В., яка полягає у невключені грошових вимог кредитора ОСОБА_1 до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк» протиправною та зобов`язано включити грошові вимоги кредитора ОСОБА_1 до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк».

Після набрання постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.05.2017 законної сили, відповідач вніс кредиторські вимоги позивача до відповідного реєстру в четверту чергу на суму 6048181,88 грн.

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24.01.2019 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.05.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22.08.2017 скасовано, провадження у справі закрито в зв`язку з тим, що спір не є публічно-правовим і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а належить до цивільної юрисдикції.

Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме із оголошення про ліквідацію та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» випливає: «Відповідно до постанови Правління НБУ від 02.10.2015 №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.11.2015 №181, «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк» Кадирову В.В. на два роки з 05.10.2015 по 04.10.2017.

Рішення від 02.10.2015 про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Дельта Банк» опубліковано у газеті «Голос України» від 08.10.2015 та АТ «Дельта Банк» розпочато прийняття вимог кредиторів з 09.10.2015 по 09.11.2015.

Позивачка звернулася до відповідача із заявою про включення до реєстру кредиторів на повернення банківських вкладів та відсотків 06.11.2015.

Отже, із викладеного вище випливає, що Фонд приймав кредиторські вимоги з 09.10.2015 по 09.11.2015 (включно). ОСОБА_1 заявила свої кредиторські вимоги 06.11.2015, тобто вчасно. Вказані кредиторські вимоги були вручені за довіреністю представнику АТ «Дельта Банк» 07.11.2015.

Щодо тверджень представника відповідача про те, що матеріали справи не містять доказів направлення заяви про включення ОСОБА_1 до реєстру кредиторів і про те, що обставини встановлені у справі № 826/1582/16 не можуть бути преюдиційними.

Суд звертає увагу на те, що постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24.01.2019 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.05.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22.08.2017 скасовано, провадження у справі закрито в зв`язку з тим, що спір не є публічно-правовим і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а належить до цивільної юрисдикції. Проте, в даній постанові не заперечується той факт, що ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій, виходили з того, що позивачем строк звернення її до реєстру акцептованих вимог кредиторів не пропущено, а посилання відповідача на те, що поштовим відправленням 331 надіслано заяву ОСОБА_3 про витребування копій документів, не визнається судом достатнім доказом для спростування направлення цим же конвертом заяви позивача, крім того, відповідачем не надано копії заяви ОСОБА_3 на підтвердження її існування. Також, відповідно до ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 22.08.2017 по справі № 826/1582/16: «06.11.2015 позивач рекомендованим листом зі штрихкодовим ідентифікатором № 331 надіслала на адресу уповноваженої особи Фонду заяву про включення її до реєстру акцептованих вимог кредиторів. За даними сайту ПАТ «Укрпошта» вказаний лист отримано відповідачем 07.11.2015. Направлення заяви на адресу відповідача також підтверджується копією опису вкладення у цінний лист».

Відтак, судом, в даному випадку, жодних порушень вказаних вище норм чинного законодавства з боку позивачки не встановлено. Відповідно, вказана підстава не може бути підставою для відмови у включенні кредиторських вимог ОСОБА_1 до загального реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк».

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» щодо не включення в Реєстр акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк» кредиторських вимог ОСОБА_1 , суд дійшов наступних висновків.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI).

Частиною першою статті 3 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Щодо тимчасової адміністрації було встановлено, що на виконання постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 №150 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 №51 в публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію.

Пунктом 54 ч. 1 ст. 2 Закону слідує, що кредитор - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до банку щодо його майнових зобов`язань.

Згідно із ч. 2 ст. 49 Закону передбачено, що протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; (пункт 2 частини другої статті 49 із змінами, внесеними згідно із Законом України від 16.07.2015 № 629-VIIІ); 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Відповідно до ч. 8 ст. 49 Закону вбачається, що вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

На підставі наведеного, оскільки права позивачки як кредитора банку були порушені відповідачем в результаті його незаконних та безпідставних дій, то вказані вимоги підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк» кредиторські вимоги ОСОБА_1 , суд дійшов наступних висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону, основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Для цього Фонд наділено відповідними функціями, передбаченими частиною другою статті 4 Закону серед яких, зокрема, ведення реєстру учасників Фонду; здійснення заходів щодо організації виплат відшкодування за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснення заходів щодо інформування громадськості про функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, захисту прав та охоронюваних законом інтересів вкладників, підвищення рівня фінансової грамотності населення відповідно до цього Закону.

За змістом п.17 ч.1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Відповідно до частини 4 статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 (з наступними змінами і доповненнями) «будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури».

Згідно із статтею 54 Закону, «рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду».

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Згідно із статтею 52 Закону, Кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: 1) зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян; 2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов`язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі покриття витрат Фонду, передбачених пунктом 7 частини другої статті 20 цього Закону, витрат, пов`язаних із консолідованим продажем активів Фондом; 4) вимоги вкладників - фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов`язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; 5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування, а також для забезпечення повернення банкнот і монет, переданих Національним банком України на зберігання та для проведення операцій з ними; 6) вимоги фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов`язаними особами банку, платежі яких або платежі на ім`я яких заблоковано; 7) вимоги інших вкладників, які не є пов`язаними особами банку, юридичних осіб - клієнтів банку, які не є пов`язаними особами банку; 8) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; 9) вимоги кредиторів банку (фізичних осіб, у тому числі фізичних осіб - підприємців, а також юридичних осіб), які є пов`язаними особами банку; 10) вимоги за субординованим боргом.

Вимоги до банку, незадоволені за недостатністю його майна, вважаються погашеними, що не позбавляє Фонд або уповноважену особу Фонду права звертатися з вимогами до пов`язаної з банком особи у порядку, визначеному частиною п`ятою цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи, залишки коштів на рахунках позивача становлять НОМЕР_5 - 200000,00 дол. США, НОМЕР_4/840 - 14486,90 дол. США, № НОМЕР_1 - 71434,44 дол. США.

Вказані кошти так і не були повернуті Банком та не повернуті як станом на дату заявлення позивачкою кредиторських вимог до банку, так і станом на момент розгляду справи.

В статті 612 ЦК України вказано, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Оскільки заявлена позивачкою сума кредиторських вимог підтверджується фактичними даними та первинними документами, то кредиторські вимоги ОСОБА_1 мають бути включені до загального реєстру.

Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Доходячи до такого висновку, суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, № 303-A, п.29).

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд відповідно до ст.88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 9605,00 грн. судового збору.

На підставі Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 2, 12, 16, 38, 48, 49, 52, 50, 54 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст.ст. 612, 625, 1071, 1073 ЦК України, керуючись, ст. ст. 12,13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79,80, 81, 82, 88, 89, 141, 223, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ «Дельта Банк» - Кадирова Владислава Володимировича, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. щодо невключення грошових вимог кредитора ОСОБА_1 до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк».

Зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. включити грошові вимоги кредитора ОСОБА_1 до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк».

Стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 9605,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15.12.2017.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ;

відповідач: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ «Дельта Банк» - Кадиров Владислав Володимирович, 01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б, .

Суддя Р.В. Новак