справа № 208/8885/25
провадження № 2-н/208/2822/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(про відмову у видачі судового наказу)

21 липня 2025 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду міста Кам`янського Подкопаєва І.А., розглянувши заяву Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль», подану через представника адвоката Маслюженка Миколу Павловича, про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, суми пені, судових витрат зі сплати судового збору та витрат на правничу допомогу адвоката, -

ВСТАНОВИЛА:

Представник Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги теплопостачання за період 01.12.2021 по 31.05.2025 у сумі 18862,05 грн, абонентського обслуговування за період 01.11.2022 по 31.05.2025 у сумі 142,76 грн з урахуванням індексу інфляції за період з 01.03.2024 по 31.05.2025 у сумі 3041,49 грн та 3 % річних за період з 01.03.2024 по 31.05.2025 у сумі 709,75 грн, суми пені за період з 01.03.2024 по 31.05.2025 у сумі 865,05 грн, судових витрат зі сплати судового збору у сумі 242,24 грн та витрат на правничу допомогу адвоката у сумі 600,00 грн.

Відповідно до частини другої статті 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Вивчивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд вважає, що слід відмовити у видачі судового наказу з таких підстав.

Відповідно до частини третьої статті 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Пунктом 3 частини першої статті 161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо: 3) заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Загальні вимоги щодо форми та змісту заяви про видачу судового наказу визначені у статті 163 ЦПК України.

Відповідно до частин першої другої статті 163 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

В порушення вищезазначених вимог заява про видачу судового наказу не містить відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету у боржника ОСОБА_1 .

Абзацом 4 частини восьмої статті 14 ЦПК України визначено, що якщо цим Кодексом встановлено вимогу зазначення у змісті процесуального документа відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету, особа, яка подає до суду відповідний процесуальний документ в електронній формі через електронний кабінет, звільняється від обов`язку зазначення відповідних відомостей.

Так, представник заявника подав заяву з використанням підсистеми «Електронний суд», відтак його звільнено від обов`язку зазначати відомості про наявність саме у нього електронного кабінету. Одночасно з цим, представник заявника зобов`язаний зазначити у заяві відомості про наявність або відсутність електронного кабінету у інших учасників справи, нормами чинного цивільного процесуального законодавства представник заявника від такого обов`язку не звільнений.

Суд зауважує, що інформація про наявність або відсутність електронного кабінету у інших учасників справи є загальнодоступною за критерієм пошуку - реєстраційний номер облікової картки платника податків учасника справи (для фізичних осіб) та код ЄДРПОУ (для юридичних осіб).

Представник заявника адвокат Маслюженко М.П. є користувачем підсистеми «Електронний суд», йому відомі реєстраційні номери облікової картки платника податків/код ЄДРПОУ інших учасників справи (такі дані зазначені представником в тексті заяви), отже жодних перешкод в отриманні зазначеної інформації та її відображенні в тексті заяви представник не мав.

Відповідно до частини третьої статті 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до частин першої, другої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.

Договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (пункт 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до частини четвертої статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України «Про безоплатну правничу допомогу».

Заява про видачу судового наказу подана через представника заявника адвоката Маслюженка М.П., на підтвердження повноважень якого в матеріалах заяви міститься Договір про надання послуг з адвокатської діяльності (про надання правничої допомоги) № 54/24 від 27.02.2024 року та Ордер на надання правничої (правової) допомоги серія АЕ № 1294663 від 14.06.2024 року, виданий на підставі Договору № 54/24 від 27.02.2024 року.

Правила виготовлення, оформлення, зберігання, обліку ордерів встановлює Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затверджене рішенням Ради адвокатів України № 41 від 12.04.2019 року (із змінами та доповненнями) (далі Положення № 41).

Відповідно до пункту 2 Положення № 41 ордер на надання правової допомоги - письмовий документ, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги у випадках і порядку, встановлених Законом України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та іншими законами України.

Ордер, встановленої цим Положенням форми, є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта (пункт 11 Положення № 41).

Відповідно до п.п. 12.3 пункту 12 Положення № 41 ордер містить наступні реквізити, серед іншого: посилання на договір про надання правничої допомоги/доручення органу (установи), уповноважених законом на надання безоплатної правничої допомоги, номер (у випадку наявності) та дату цього документа.

Відповідно до пункту 13 Положення № 41 відповідальність за достовірність вказаних в ордері даних несе адвокат (особа, яка видала ордер).

Так, наявний в матеріалах справи Ордер на надання правничої (правової) допомоги серія АЕ № 1294663 від 14.06.2024 року, виданий адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС» на підставі Договору про надання правової допомоги № 54/24 від 27.02.2024 року.

Відповідно до пунктів 8.1, 8.3, 8.4 розділу 8 Договору про надання послуг з адвокатської діяльності (про надання правничої допомоги) № 54/24 від 27.02.2024 року даний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до 31 грудня 2024 року (включно), а в частині проведення розрахунків до повного виконання Сторонами зобов`язань.

Якщо інше прямо не передбачено цим Договором або чинним в Україні законодавством, зміни у цей Договір можуть бути внесені тільки за домовленістю Сторін, яка оформляється письмово додатковою угодою до цього Договору.

Зміни в цей Договір набирають чинності з моменту належного оформлення Сторонами відповідної додаткової угоди до цього Договору, якщо інше не встановлено у самій додатковій угоді, цьому Договорі або чинному в Україні законодавстві.

Відповідно до пункту 11.1 розділу 11 Договору зміни до Договору можуть вноситись у випадках, передбачених цим Договором, та оформляються у письмовій формі шляхом укладання відповідної додаткової угоди, яка підписується уповноваженими представниками обох Сторін, скріплюється печатками Сторін (за наявності) та є невід`ємною частиною Договору.

Суд встановив, що Договір про надання послуг з адвокатської діяльності (про надання правничої допомоги) № 54/24 від 27.02.2024 року припинив свою дію 31.12.2024 року, тобто до подання до суду заяви про видачу судового наказу, додаткова угода до Договору та/або інші належні документи, що підтверджуються повноваження адвоката, у матеріалах заяви відсутні.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку, що у матеріалах заяви відсутній належний та достатній документ на підтвердження повноважень адвоката як представника заявника у справі, відтак заяву подано та підписано особою, яка не має права її підписувати.

Відповідно до частини першої статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: 1) заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу; 2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу (частина друга статті 165 ЦПК України).

За встановлених обставин, суд дійшов до висновку, що подана заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам статті 163 ЦПК України, оскільки не містить відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету у інших учасників справи (боржника), а також подана і підписана особою, що не мала права її підписувати (підписана адвокатом поза межами строку дії договору про надання правничої допомоги), що є підставами для відмови у видачі судового наказу.

Відповідно до частини першої статті 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Відповідно до частини другої статті 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160, 161, 163 - 167 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И Л А :

У видачі судового наказу за заявою Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль», поданою через представника адвоката Маслюженка Миколу Павловича, про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, суми пені, судових витрат зі сплати судового збору та витрат на правничу допомогу адвоката - відмовити.

Роз`яснити АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль», що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою до суду після усунення її недоліків.

Роз`яснити, що АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» має право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Роз`яснити АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль», що у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Копію ухвали суду надіслати заявнику.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://zv.dp.court.gov.ua/sud0415/

Ухвала суду знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб - адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя І. А. Подкопаєва