Ухвала

Іменем України

17 липня 2025 року

м. Київ

справа № 2605/7014/12

провадження № 61-8383ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крат В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Пархоменко П. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 02 червня 2025 року у складі колегії суддів: Кашперської Т. Ц., Фінагеєва В. О., Яворського М. А., у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання неправомірними дії державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ярмоленко Катерини Юріївни та зобов`язання вчинити певні дії, стягувач - житлово-будівельний кооператив «Суднобудівник-6»,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 31 січня 2025 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дії державного виконавця Оболонського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ярмоленко К. Ю. та зобов`язання вчинити певні дії, стягувач - ЖБК «Суднобудівник-6» відмовлено. Повний текст ухвали суду складено 14 лютого 2025 року.

Не погоджуючись із ухвалою, ОСОБА_1 20 березня 2025 року через Електронний суд подала апеляційну скаргу та заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року:

визнано зазначені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження неповажними;

апеляційну ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 31 січня 2025 року залишено без руху та встановлено строк тривалістю десять днів з дня вручення копії ухвали для виправлення вказаних недоліків.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що:

ухвала Оболонського районного суду м. Києва була постановлена 31 січня 2025 року, повний текст ухвали суду складено 14 лютого 2025 року, таким чином, строк апеляційного оскарження розпочався 15 лютого 2024 року та закінчився 03 березня 2025 року (п`ятнадцять календарних днів, враховуючи вихідні дні). Подавши апеляційну скаргу 20 березня 2025 року, ОСОБА_1 пропустила вказаний строк;

подана скаржником заява про поновлення строку на апеляційне оскарження мотивована тим, що повний текст ухвали суду ОСОБА_1 не отримувала. 04 березня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до канцелярії суду із заявою для видачі копії ухвали та ознайомлення з матеріалами справи. Під час ознайомлення з матеріалами справи скаржником було з`ясовано, що оскаржувана ухвала була надіслана 17 лютого 2025 року до її електронного кабінету в системі «Електронний суд». У поданій заяві ОСОБА_1 вказала, що з 07 лютого 2025 року по 06 березня 2025 року планшет, з якого вона отримує доступ до Інтернету, здійснює операції в системі «Електронний суд» та перевіряє пошту, перебував в ремонті у зв`язку з поломкою, таким чином, скаржник не могла отримати оскаржувану ухвалу в електронному вигляді, як і повідомлення про її надсилання, на підтвердження чого долучає акт виконаних робіт від 13 лютого 2025 року;

відповідно до пункту 2 частини шостої статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Згідно з матеріалами справи ОСОБА_1 була присутня в судовому засіданні 31 січня 2025 року. Крім того, на а. с. 149 наявна довідка від 17 лютого 2025 року про доставку електронного листа з документом в електронному вигляді «Ухвала» по справі № 2605/7014/12 до електронного кабінету ОСОБА_1 в системі «Електронний суд». Також, на а. с. 151 міститься заява ОСОБА_1 про видачу копії оскаржуваної ухвали. На зворотному боці обкладинки справи міститься розписка ОСОБА_1 від 04 березня 2025 року про отримання копії оскаржуваної ухвали;

інших поважних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, з яких вбачалося б, що ОСОБА_1 не мала можливості отримати копію ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 31 січня 2025 року у встановлений законом строк, скаржник не зазначає;

таким чином, ОСОБА_1 була достатньо обізнана про постановлення ухвали суду першої інстанції, разом із тим, посилаючись на поломку електронного засобу, з якого, за її словами, нею здійснювались дії в системі «Електронний суд», не вжила заходів для своєчасного отримання оскаржуваної ухвали іншим шляхом у розумний строк. Тому заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, оскільки підстави, що зазначені скаржником у вказаній заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження, визнаються судом апеляційної інстанції неповажними.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 квітня 2025 року:

клопотання ОСОБА_1 про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги задоволено;

продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, вказаний в ухвалі Київського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року, та встановлено строк тривалістю десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для виправлення вказаних недоліків.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що:

28 квітня 2025 року засобами електронного зв`язку через систему «Електронний суд» до Київського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги, оскільки заявник з 18 квітня 2025 року госпіталізована до КНП «КМКЛ № 8» у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, що підтверджується доданою до заяви копією довідки від 24 квітня 2025 року;

аналіз заяви про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги ОСОБА_1 свідчить про наявність підстав для продовження вказаного строку. Тому суд, на підставі частини другої статті 127 ЦПК України, продовжує його на строк тривалістю десять днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Оскарженою ухвалою Київського апеляційного суду від 02 червня 2025 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 31 січня 2025 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що:

ухвала Оболонського районного суду м. Києва була постановлена 31 січня 2025 року, повний текст ухвали суду складено 14 лютого 2025 року, таким чином, строк апеляційного оскарження розпочався 15 лютого 2024 року та закінчився 03 березня 2025 року (п`ятнадцять календарних днів, враховуючи вихідні дні). Подавши апеляційну скаргу 20 березня 2025 року, ОСОБА_1 пропустила вказаний строк;

подана ОСОБА_1 заява про поновлення строку на апеляційне оскарження мотивована тим, що повний текст ухвали суду ОСОБА_1 не отримувала. 04 березня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до канцелярії суду із заявою для видачі копії ухвали та ознайомлення з матеріалами справи. Під час ознайомлення з матеріалами справи скаржником було з`ясовано, що оскаржувана ухвала була надіслана 17 лютого 2025 року до її електронного кабінету в системі «Електронний суд». У поданій заяві ОСОБА_1 вказала, що з 07 лютого 2025 року по 06 березня 2025 року планшет, з якого вона отримує доступ до Інтернету, здійснює операції в системі «Електронний суд» та перевіряє пошту, перебував в ремонті у зв`язку з поломкою, таким чином, скаржник не могла отримати оскаржувану ухвалу в електронному вигляді, як і повідомлення про її надсилання, на підтвердження чого долучає акт виконаних робіт від 13 лютого 2025 року;

згідно з матеріалами справи ОСОБА_1 була присутня в судовому засіданні 31 січня 2025 року. Крім того, на а. с. 149 наявна довідка від 17 лютого 2025 року про доставку електронного листа з документом в електронному вигляді «Ухвала» по справі № 2605/7014/12 до електронного кабінету ОСОБА_1 в системі «Електронний суд». Також, на а. с. 151 міститься заява ОСОБА_1 про видачу копії оскаржуваної ухвали. На зворотному боці обкладинки справи міститься розписка ОСОБА_1 від 04 березня 2025 року про отримання копії оскаржуваної ухвали. Інших поважних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, з яких вбачалося б, що ОСОБА_1 не мала можливості отримати копію ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 31 січня 2025 року у встановлений законом строк, скаржник не зазначила. Таким чином, ОСОБА_1 була достатньо обізнана про постановлення ухвали суду першої інстанції, разом із тим, посилаючись на поломку електронного засобу, з якого, за її словами, нею здійснювались дії в системі «Електронний суд», не вжила заходів для своєчасного отримання оскаржуваної ухвали іншим шляхом у розумний строк;

для усунення недоліків апеляційної скарги скаржниці роз`яснено ухвалою Київського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року, що їй необхідно подати заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших поважних причин для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, оскільки ті підстави, що були вказані ОСОБА_1 у апеляційній скарзі, визнані судом неповажними. 28 квітня 2025 року засобами електронного зв`язку через систему «Електронний суд» до Київського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги, оскільки заявник з 18 квітня 2025 року госпіталізована до КНП «КМКЛ № 8» у зв`язку з погіршенням стану здоров`я. Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 квітня 2025 року було продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, вказаний в ухвалі Київського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року, та встановлено строк тривалістю десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для виправлення вказаних недоліків;

16 травня 2025 року засобами електронного зв`язку через систему «Електронний суд» до Київського апеляційного суду ОСОБА_1 була подана заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано заяву про поновлення строків на апеляційне оскарження, в якій заявник вказала, що не мала можливості подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк через технічну несправність планшету, з якого вона отримувала доступ до системи «Електронний суд», незадовільний стан здоров`я та скрутний майновий стан, в зв`язку з яким вона вимушена відмовитись від стаціонарного телефону, а мобільний номер телефону поповнює тільки на мінімальну суму, в зв`язку з чим вона не мала змоги подзвонити до суду для з`ясування виготовлення повного тексту ухвали. Крім того, заявник зазначила, що суд не повідомив її про дату виготовлення повного тексту ухвали, відтак, копію оскаржуваної ухвали заявник змогла отримати під час перебування в канцелярії суду першої інстанції лише 04 березня 2025 року. До заяви про поновлення строків на апеляційне оскарження надано копію квитанції сервісного центру Sigma mobile від 07 лютого 2025 року про прийняття пристрою на діагностику та подальший ремонт, копію акту виконаних робіт від 13 лютого 2025 року про ремонт планшету, копію консультаційного висновку спеціаліста КНП «Київська міська клінічна лікарня» від 14 березня 2025 року, 17 квітня 2025 року та 28 квітня 2025 року, копію довідки КНП «Київська міська клінічна лікарня» від 15 квітня 2022 року про звернення ОСОБА_1 за медичною допомогою, копію довідки лікаря травматолога, до якого ОСОБА_1 зверталася 28 лютого 2025 року, копію довідки лікаря невролога від 12 березня 2025 року, копію пенсійного посвідчення ОСОБА_1 , копію довідки КНП «Київська міська клінічна лікарня» від 24 квітня 2025 року про те, що вона знаходиться на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні з 18 квітня 2025 року по теперішній час;

18 травня 2025 року та 20 травня 2025 року до Київського апеляційного суду від ЖБК «Суднобудівник» через систему «Електронний суд» було направлено заперечення проти поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому зазначено, що строк апеляційного оскарження розпочався 15 лютого 2025 року та закінчився 03 березня 2025 року, однак, якщо навіть враховувати дату отримання ухвали в паперовому вигляді 04 березня 2025 року, тоді початок перебігу 15 днів починається з 05 березня 2025 року і закінчується 19 березня 2025 року;

оцінюючи доводи ОСОБА_1 щодо поважності причин пропуску нею строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує, що відповідно до пункту 2 частини шостої статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. ОСОБА_1 була присутня в судовому засіданні 31 січня 2025 року, крім того, на а. с. 149 наявна довідка Оболонського районного суду м. Києва про доставку електронного листа з документом в електронному вигляді «Ухвала» по справі № 2605/7014/12 до електронного кабінету ОСОБА_1 в системі «Електронний суд» 17 лютого 2025 року. Таким чином, днем отримання копії ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 31 січня 2025 року ОСОБА_1 є 17 лютого 2025 року;

доводи ОСОБА_1 про те, що з 07 лютого 2025 року по 06 березня 2025 року планшет, з якого вона отримує доступ до Інтернету, здійснює операції в системі «Електронний суд» та перевіряє пошту, перебував в ремонті у зв`язку з поломкою, не знайшли свого підтвердження, оскільки згідно акту виконаних робіт, долученого до заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, ремонтні роботи планшету, прийнятого на діагностику 07 лютого 2025 року, виконано 13 лютого 2025 року, видано замовнику 06 березня 2025 року, тобто з цього акту вбачається, що ОСОБА_1 вже з 13 лютого 2025 року не була позбавлена можливості ознайомлюватися з матеріалами справи в електронному вигляді у електронному кабінеті, однак допустила нічим не обґрунтоване зволікання при отриманні планшету з ремонту. Враховуючи вищевикладене, доводи ОСОБА_1 про відсутність телефонного та інтернет зв`язку через поламку планшету та відсутність відомостей про дату виготовлення повного судового рішення відхиляються апеляційним судом як необґрунтовані;

доводи ОСОБА_1 щодо погіршення самопочуття у спірний період не підтверджуються належними доказами, оскільки надані нею висновки спеціалістів КНП «Київська міська клінічна лікарня» датовані березнем-квітнем 2025 року, а до лікаря травматолога ОСОБА_2 звернулася 28 лютого 2025 року.

02 липня 2025 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подала касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 02 червня 2025 року, уякій, посилаючись порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції і направити справу до цього суду для продовження розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, що:

з 07 лютого 2025 року по 06 березня 2025 року планшет Sigma a103, з якого ОСОБА_1 отримує доступ до інтернету, здійснює операції в електронному суді та перевіряє пошту, перебував в ремонті, тому ОСОБА_1 не могла отримати ухвалу від 31 січня 2025 року в електронному вигляді, як і повідомлення про її надсилання;

внаслідок погіршення стану здоров`я ОСОБА_1 була госпіталізована в КНП «КМКЛ №8» та КНП «КМКЛ №15» поспіль в періоди 18 квітня 2025 року, 25 квітня 2025 року, 30 квітня 2025 року по 07 травня 2025 року;

ОСОБА_1 не знала про складання повного тексту судового рішення 14 лютого 2025 року, очікувала його надсилання в паперовому вигляді, оскільки наявність кабінету електронного суду не скасовує таку необхідність.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини вказав, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Європейський суд з прав людини вказав, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, як у цій справі, де нібито складне економічне становище перешкоджало відповідачу сплатити державне мито, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Європейський суд з прав людини зауважував, що «одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами» (USTIMENKO v. UKRAINE, № 32053/13, § 46, ЄСПЛ, від 29 жовтня 2015 року).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина перша статті 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (частина друга статті 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу (частина третя статті 354 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 грудня 2021 року в справі № 592/6701/19 (провадження № 61-15286св20) зазначено, що «суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини першої статті 358 ЦПК України). Наведені вимоги процесуального закону унеможливлюють відкриття апеляційного провадження та апеляційний перегляд справи до вирішення питання щодо поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження».

Можливість поновлення пропущеного процесуального строку пов`язана із наявністю саме поважних причин його пропуску. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані із дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Клопотання чи заява про поновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості (див., зокрема, пункти 74, 75 постанови Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 квітня 2024 року в справі № 752/8449/20 (провадження № 61-15447св23)).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 521/2816/15-ц (провадження № 61-14230сво18) зазначено, що «апеляційний суд при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження має мотивувати свій висновок про наявність поважних причин на поновлення строку на апеляційне оскарження. Сама по собі вказівка про те, що є поважні причини для поновлення строку для апеляційного оскарженні не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вказане процесуальне порушення є самостійною підставою для скасування як оскарженого судового рішення апеляційного суду, так і ухвали апеляційного суду про поновлення строку на апеляційне оскарження і відкриття апеляційного провадження, та направлення справи до апеляційного суду зі стадії відкриття апеляційного провадження. Суд апеляційної інстанції не навів мотивів, за яких уважав причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції поважними. Сама по собі вказівка про наявність поважних причин для поновлення строку та/або погодження з доводами особи, яка подала апеляційну скаргу та відповідне клопотання, з урахуванням отримання представником ОСОБА_2 копії рішення 20 липня 2020 року, не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції».

Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини першої статті 358 ЦПК України).

Апеляційний суд встановив, що: ухвала Оболонського районного суду м. Києва була постановлена 31 січня 2025 року, повний текст ухвали суду складено 14 лютого 2025 року; апеляційну скаргу ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу 20 березня 2025 року; ОСОБА_1 була присутня в судовому засіданні 31 січня 2025 року; на а. с. 149 наявна довідка від 17 лютого 2025 року про доставку електронного листа з документом в електронному вигляді «Ухвала» по справі № 2605/7014/12 до електронного кабінету ОСОБА_1 в системі «Електронний суд»; на а.с. 151 міститься заява ОСОБА_1 про видачу копії оскаржуваної ухвали; на зворотному боці обкладинки справи міститься розписка ОСОБА_1 від 04 березня 2025 року про отримання копії оскаржуваної ухвали; днем отримання копії ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 31 січня 2025 року ОСОБА_1 є 17 лютого 2025 року. Необґрунтованими є доводи ОСОБА_1 про те, що з 07 лютого 2025 року по 06 березня 2025 року планшет, з якого вона отримує доступ до Інтернету, здійснює операції в системі «Електронний суд» та перевіряє пошту, перебував в ремонті у зв`язку з поломкою. Оскільки згідно з актом виконаних робіт, долученого до заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, ремонтні роботи планшету, прийнятого на діагностику 07 лютого 2025 року, виконано 13 лютого 2025 року, видано замовнику 06 березня 2025 року, тобто, ОСОБА_1 вже з 13 лютого 2025 року не була позбавлена можливості ознайомлюватися з матеріалами справи в електронному вигляді у електронному кабінеті, однак допустила нічим не обґрунтоване зволікання при отриманні планшету з ремонту.

Встановивши, що підстави, указані у заяві ОСОБА_1 для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду є неповажними, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Необґрунтованими є доводи касаційної скарги про те, що наявність кабінету електронного суду не скасовує необхідність надсилання рішення в паперовому вигляді, оскільки відповідно до частини одинадцятої статті 272 ЦПК України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої ухвали свідчить, що правильне застосовування судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Керуючись статтями 260, 390, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 02 червня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання неправомірними дії державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ярмоленко Катерини Юріївни та зобов`язання вчинити певні дії, стягувач - житлово-будівельний кооператив «Суднобудівник-6».

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

П. І. Пархоменко