Номер провадження: 22-ц/813/4494/25
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2025 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Сєвєрової Є.С.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку, на рішення Київського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Бескровного Я.В. 30 січня 2025 року у м. Одеса,

встановила:

У серпні 2024 року до Київського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 із позовом до Одеської міської ради, в якому просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,06 га з кадастровим номером :45:007:0006 за адресою: АДРЕСА_1 , для індивідуального дачного будівництва.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 звертався до Одеської міськради із заявою про передачу вказаної земельної ділянки у власність, яка тривалий час не розглядалася, а на цей час не розглянута взагалі. Посилаючись на норм ст. 116, 118, 122 та 152 ЗК України, позивач просив вимоги позову задовольнити.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 30 січня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції неправильно застосував положення ст. 118 ЗК України та не врахував, що апелянт виконав усі передбачені законом дії для отримання земельної ділянки у власність.

Сторони про розгляд справи на 08 липня 2025 року були сповіщені належним чином, у судове засідання з`явився представник Одеської міської ради.

08 липня 2025 року на адресу Одеського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 надійшла заява про проведення судового засідання без його участі.

Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи, 31 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Одеської міської ради із заявою про надання безоплатно у приватну власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва площею 0,06 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Департаментом комунальної власності Одеської міської ради листом від 20 вересня 2017 року №01-26/1169 ОСОБА_1 повідомлено про необхідність надання графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

28 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Одеської міської ради із аналогічною заявою про надання безоплатно у приватну власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва площею 0,06 га, розташованої за вищезазначеною адресою.

30 листопада 2017 року, 24 січня 2018 року, 16 лютого 2018 року позивачем на адресу відповідача надіслано клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва площею 0,06 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

07 лютого 2018 року позивач звернувся до Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради із запитом про надання кадастрової довідки служби містобудівного кадастру управління про території по АДРЕСА_1 .

Листом від 13 лютого 2018 року за №01-13/46/ЗШ Управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради позивача повідомлено про те, що рішенням Одеської міської ради від 30 червня 2016 року за № 900-VII надано дозвіл на розробку проекту землеустрою по встановленню меж прибережної захисної смуги Чорного моря, проте на час його звернення вказаний проект землеустрою не затверджено. Окрім того, зазначено, що відповідно до плану зонування території, від 19 жовтня 2016 року земельна ділянка, що запитується, розташована на зсувному схилі, в рекреаційній зоні обмеженого користування Р-4, в проектній водоохоронній зоні Чорного моря та лиманів, призначена для розміщення дач, земельних насаджень вздовж вулиць, проїздів.

Відповідачем 16 лютого 2018 року прийнято рішення №2922-УІІ «Про надання дозволів громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», відповідно до п. 3 якого Одеською міською радою вирішено відмовити громадянам, визначеним у переліку (додаток №2) у наданні дозволу на розробку проектів землеустрою. Відповідно до п. 49, 73, 87, 90 зазначеного переліку ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки у межах м. Одеси, у зв`язку із відсутністю відповідних графічних матеріалів місця розташування земельної ділянки.

02 травня 2019 року позивач повторно звернувся до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва площею 0,06 га розмірами 20 на 30 метрів, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Департаментом комунальної власності Одеської міської ради листом від 31 травня 2019 року за №01-26/629 позивачу надано відповідь, що Одеською міською радою рішення про надання відповідного дозволу не приймалось, відповідно до протоколу постійної комісії з питань землеустрою та земельних правовідносин Одеської міської ради від 13 квітня 2018 року розгляд питання про надання дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою було відкладено.

Оскільки рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою є стадією процесу отримання земельної ділянки у власність, то у разі отримання дозволу на розробку проекту землеустрою, у зацікавленої особи виникають правомірні очікування на отримання земельної ділянки у власність.

Згідно ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для індивідуального дачного будівництва у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі, якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

У даному випадку, Одеська міська рада у місячний строк не надала дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивованої відмови у його наданні, а тому позивачем було замовлено розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,06 га для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , без надання такого дозволу, про що він письмово повідомив Одеську міську раду повідомленням від 01 липня 2019 року №31-Ф-3024/з.

За заявою позивача від 25 червня 2019 року сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_2 розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,06 га по АДРЕСА_1 для індивідуального дачного будівництва, код КВЦПЗ-07.03 за адресою: вул. Вєтрова, Київський район, м. Одеса, Одеської область.

Згідно положень ст. 118 Земельного кодексу Украі?ни, порядок безоплатної? передачі земельних ділянок у власність громадянам передбачає визначену земельно-правову процедуру, яка включає такі послідовні стадії?: 1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої? влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної? ділянки у власність; 2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної? ділянки (або мотивовану відмову у и?ого наданні); 3) після розроблення проекту землеустрою такий? проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої? влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 Земельного кодексу Украі?ни; 4) здіи?снення державної? реєстрації? сформованої? земельної? ділянки у Державному земельному кадастрі; 5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої? влади або органу місцевого самоврядування, який? передає земельні ділянки державної? чи комунальної? власності у власність, про що, в свою чергу, такий? орган у двотижневий? строк, зобов`язаний? прийняти відповідне рішення.

Аналіз наведених норм права, якими врегульовано процедуру безоплатного отримання земельних ділянок, свідчить про те, що всі діі? відповідних суб`єктів земельно-правовоі? процедури є взаємопов`язаними, послідовними і спрямовані на досягнення результату у вигляді отримання земельної? ділянки у власність.

Визначена законом процедура є способом дій відповідного органу державноі? влади або органу місцевого самоврядування у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого «земельного» питання. У світлі вимог ч.2 ст. 19 Конституціі? Украі?ни дотримання відповідним органом встановленоі? законом процедури є обов`язковим.

У п.40 Постанови Верховного Суду від 17.12.2018р. у справі № 509/4156/15-а також зазначено, що всі діі? відповідних суб`єктів земельно-правовоі? процедури є взаємопов`язаними, послідовними і спрямовані на досягнення результату у вигляді отримання земельноі? ділянки у власність.

Отже, передача (надання) земельної? ділянки у власність відповідно до ст. 118 Земельного кодексу Украі?ни є завершальним етапом визначеної? процедури безоплатної? приватизації? земельних ділянок.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду Украі?ни від 13 грудня 2016 року в справі № 815/5987/14 та від 27 лютого 2018 року у справі № 545/808/17.

Також з матеріалів справи вбачається, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2023 року у справі №420/9688/22 було скасовано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2022 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 до Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради, та прийнято в цій частині нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог до Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради в повному обсязі.

В інші частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2022 року - змінено, викладено резолютивну частину цього рішення у наступній редакції:

«Позов ОСОБА_1 до Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради, Одеського міського голови Труханова Геннадія Леонідовича, Одеської міської ради задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Одеської міської ради щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 10 серпня 2021 року вх. №31-К-6684 про передачу у власність земельної ділянки площею 0,06 га з кадастровим номером :45:007:0006 для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , та неприйняття Одеською міською радою за вказаною заявою рішення у строк, встановлений ч. 9 ст. 118 ЗК України.

Зобов`язати Одеську міську раду на черговому пленарному засіданні сесії розглянути заяву ОСОБА_1 від 10 серпня 2021 року вх.№31-К-6684 про передачу у власність земельної ділянки площею 0,06 га з кадастровим номером :45:007:0006 для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням приписів п.п. 5 п. 27 Розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України, та прийняти відповідне рішення».

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо особливостей регулювання земельних відносин в умовах воєнного стану», прийнятим 12.05.2022р., роботу Державного земельного кадастру призупинено.

Приписами п.п. 5 п. 27 Розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України, визначено, що передача органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування земельних ділянок державної, комунальної власності у власність, користування у період, коли функціонування Державного земельного кадастру призупинено, не здійснюється.

Таким чином, колегія суддів у повному обсязі погоджується із доводами суду першої інстанції про те, що на час розгляду даної справи у позивача відсутня відмова відповідача, як органу місцевого самоврядування, або залишення його заяви щодо передачі йому у власністю спірної земельної ділянки без розгляду, а отже, з врахуванням змісту постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2023 року у справі №420/9688/22, питання вирішення цього спору в судовому порядку є передчасним, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Із урахуванням того, що доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 є ідентичними доводам позовної заяви, яким судом першої інстанції надана належна оцінка, колегія суддів доходить висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 січня 2025 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 січня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 18 липня 2025 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді Є.С. Сєвєрова

О.М. Таварткіладзе