Справа № 361/4453/25
Провадження № 2/355/807/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року Баришівський районний суд Київської області

у складі: головуючого-судді Чехова С.І.

за участю секретаря Котенко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Баришівка за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» адвоката Пархомчука Сергія Валерійовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся представник позивача ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» Пархомчук С.В. з позовною заявою у якій поросить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за кредитним договором №150173 від 05 вересня 2020 року в сумі 10200 гривень, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2000,00 гривень, простроченої заборгованості за процентами в розмірі 8200,00 гривень. Стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ « ФК КЕШ ТУ ГОУ» судовий збір сплачений під час подачі позовної заяви до суду в сумі 2422 гривень 340 копійок.

Свою позовну заяву обґрунтовує тим, що 05 вересня 2020 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №150173 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач ОСОБА_1 підтвердив , що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Ці правила є публічною пропозицією(офертою) у розмінні ст.ст.641,644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, прав і обов`язки сторін, іншу інформацію необхідну для укладення договору кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Сума виданого кредиту:2000 гривень. Дата надання кредиту:05 вересня 2020 року. Строк дії кредиту 25 днів. Стандартна процентна ставка-2% в день або 730% річних. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 13 січня 2025 року загальній розмір заборгованості за кредитним договором становить 10200,00 гривень, яка складається з: простроченою заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2000,00 гривень, прострочена заборгованість за процентами в розмірі 8200,00 гривень. На виконання вимог п.2.4 кредитного договору відповідачем були зазначені реквізити платіжної банківської картки № НОМЕР_1 для перерахування кредитних коштів.

28 жовтня 2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/2021 відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28 жовтня 2021 року до договору факторингу №01-28/10/2021, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 ..

Представник позивача від ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до судового засідання не з`явився, повідомив суд про можливість розгляду справи без його участі позовні вимоги підтримує просить задовольнити. У разі неявки до судового засідання відповідача розглянути справу заочно.

Відповідач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився був належно повідомлений про час, місце розгляду справи передав свої повноваження представнику адвокату Зачепіло З.Я..

Представник відповідача ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилась просила розглянути справу за її відсутністю позовні вимоги не визнає, надала до суду відзив стосовно позовних вимог у якому просить у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» відмовити повністю, провадження по справі закрити.

Відзив обґрунтований тим, що відповідач не був повідомлений про зміну кредитора за кредитним договором. У разі зміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію яка є важливою для їх здійснення. В тому числі і первинні документи. що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовому або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремим законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Належним доказом щодо заборгованості за тілом кредиту може бути і виписка по картковому розрахунку, яка повинна досліджуватися в сукупності з іншими доказами. Позивачем не підтверджено перерахування коштів за кредитними договорами відповідачу не надано належних доказів-розрахункового документа (платіжного доручення, меморіального ордеру, тощо) або виписки з банківського рахунку. У договорі з первинним кредитором відсутні будь-які відомості про те, що кредитні кошти будуть перераховуватися на користь позичальника іншою особою, яка не виступає стороною за кредитним договором. Відповідач вважає, що у даних документах не міститься відомостей про те, що кошти перераховуються на підставі відповідних договорів, що не дає суду можливості застосувати до них правовідносин умови цих договорів. Відповідно до умов договору, невід`ємною частиною його є схема кредитування, правила надання грошових коштів у позику за кредитним договором та паспорт споживчого кредиту в тому числі на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті кредитодавця. Однак роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в Умовах та Правилах споживчого кредитування. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Позивачем не підтверджено, що умови передбачені чинною редакцією Правил, є ідентичними тим, що передбачені кредитним договором. Зазначене не підтверджує факт перерахування коштів саме кредитодавцем на підставі відповідних договорів, а не іншими особами за іншими правовідносинами. Позивачем також не надано суду і електронних листів, що могли б підтвердити існування заборгованості відповідача у розмірі, що заявлений позивачем до стягнення. Стороною позивача не надано належного пояснення щодо нарахування суми заборгованості кредиту у сумі 8200,00 гривень. Належного розрахунку, який би узгоджувався із матеріалами справи, умовами кредитного договору, позивач не надав, хоча в цій частині саме на ньому лежить процесуальний обов`язок доказування, а тому цей конкретний позов не може бути задоволений, оскільки він є необґрунтованим, а позовні вимоги-недоведеними. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитом , підготовлений працівниками ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідачів. Сама позовна заява не містить таких даних, а лише констатує наявність недоведеного розміру всієї суми непогашеного кредиту. Документи, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформленні згідно із нормами ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операції та складені під час здійснення господарської операції-є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення, тому це підстава вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці є правильними. При цьому матеріали справи не містять відомостей, що підтверджують факт наявності заборгованості відповідача за кредитним договором у розмірі 8200 гривень. Відсутність в матеріалах справи первинних документів не тільки позбавляє можливість перевірити факт отримання позичальником коштів у кредит, але і перевірити розмір спірної заборгованості, порядок її нарахування, а також підстав та порядку нарахування відсотків за користування кредитом. Позивачем не надано суду безпосередньо реєстр боржників до договорів факторингу з яких вбачалося б право вимоги за спірним кредитним договором.

З боку сторони позивача представником ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» Пархомчуком С.В. був наданий відповідь на відзив у якому він заперечив про те, що не отримання відповідачем повідомлення, про передачу права вимоги іншій особі не позбавляє його обов`язку погасити заборгованість первісному кредитору і не звільняє боржника його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Згідно правової позиції яка була висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15. У зв`язку з цим, слід вважати доводи сторони відповідача стосовно неналежного повідомлення про зміну кредитора за кредитним договором від ТОВ «Займер» до ТОВ «ФККЕГШ ТУ ГОУ» є безпідставним та необґрунтованим. Стосовно

виписки по особистому рахунку боржника та підтвердження перерахування кредитних коштів він вважає, що позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану позичальником при укладення кредитного договору були перераховані кредитні кошти, доступ до який має тільки банк емітент та відповідач ОСОБА_1 не первісний кредитор, ні ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» не мало та не має доступу до даної інформації, дана інформація є банківською таємницею. Відповідач має право як власник рахунку на який було перераховані кредитні кошти власноручно отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів. Відповідач ОСОБА_1 укладаючи кредитний договір, реалізував своє суб`єктивне право, визначивши кредитний рахунок, на який відповідно до умов договору було зараховано кредитні кошти. Первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання відповідно до умов кредитного договору, здійснив перерахування кредитних коштів на банківську картку НОМЕР_1 реквізити якої були надані самим позичальником. Стосовно первинних бухгалтерських документів слід вважати , що неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. Як було зазначено у постанові Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі №806/1033/17. ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» в повній мірі доведено факт отримання відповідачем кредитних коштів та наявності відповідної заборгованості. Стосовно нарахування відсотків та пролонгації кредитного договору слід, що у відповідності до умов укладеного договору нарахування відсотків здійснюється саме за кожен день користування кредитом, тобто умовами договору не передбачена відповідальність за неналежне виконання зобов`язання позичальником згідно ст.625 ЦК України. Позичальник погодився на умови визначені договором щодо його пролонгації та нарахування відсотків у випадку прострочення повернення кредиту, тому твердження відповідача про незаконність нарахування процентів є необґрунтованим.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, керуючись ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи у повному обсязі суд приходить до думки про можливу відмову у задоволенні заявлених позовних вимог, оскільки:

Відповідно до положень ч.1 ст. 2 ЦПК України слід, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Згідно з положеннями ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

На підставі ч.1ч.7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

З копії індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту №150173 від 05 вересня 2020 року слід, що між ТОВ «ЗАЙМЕР» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір про надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Відповідно до п.1.1 товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 2000,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених, цим договором. За п.1.2 кредит надається строком на 25 днів тобто до 29 вересня 2020 року, строк дії договору 25 днів. Згідно п.1.3 за користування кредитом, клієнт сплачує товариству 730% ручних від суми кредиту в розрахунку 2% на добу. Тип процентна ставка фіксована. За п.1.4 кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. Мається електронний підпис НОМЕР_2 .(а.с.23-27)

З копії довідки про ідентифікацію від директора ТОВ «ЗАЙМЕР» Кривець В.В. слід, що відповідач ОСОБА_1 ідентифікований товариством акцепт договору позичальником підписаний аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора KL9602.(а.с. 15)

З копії договору факторингу №01-28/10/2021 від 28 жовтня 2021 року слід, що ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГО»» уклали договір факторингу до умов якого, ТОВ «ЗАЙМЕР» передає (відступає) ТОВ « ФК КЕШ ТУ ГО» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ « ФК КЕШ ТУ ГО» приймає належні ТОВ «ЗАЙМЕР» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги та становиться кредитором. Відповідно до п.8.1.2 Факт здійснення між сторонами приймання-передачі документації підтверджується відповідним актом приймання-передачі (додаток №4 до цього договору) підписаній особами, що мають повноваження на здійснення цих дій від кожної за сторін. За п.8.2 передача клієнтом паперового реєстру боржників фактору здійснюється протягом одного робочого дня з дати підписання цього договору. За п.8.2.1 клієнт зобов`язаний передати фактору реєстр боржників в електронній формі на електронному носієві до цього договору, з усіма заповненими даними про боржників, які обов`язково повинні міститись в реєстрі боржників. За п.8.2.2 за фактом передачі реєстру боржників сторони підписують акт приймання-передачі реєстру боржників (додаток№2) (а.с.28-35)

З копії витягу реєстру боржників до договору факторингу №01-28/10/2021 слід, що ОСОБА_1 знаходиться в реєстрі боржників сума виданого кредиту значиться 2000,00 гривень, залишок по відсотках 8200,00 гривень загальна заборгованість 10200 гривень.(а.с.14)

З виписки з особистого рахунку за кредитним договором №150173 слід, що сума заборгованості відповідача ОСОБА_1 складає 10200,00 гривень. Прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 2000,00 гривень, прострочена заборгованість за процентами становить в розмірі 8200,00 гривень.(а.с.13)

З копії платіжного доручення №1653 від 02 листопада 2021 року ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГО» перерахувало ТОВ «ЗАЙМЕР» за договором факторингу №01-28/10/2021 від 28 жовтня 2021 року702417,04 гривень.(а.с.36)

З копії платіжного доручення №1672 від 23 листопада 2021 року ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГО» перерахувало ТОВ «ЗАЙМЕР» за договором факторингу №01-28/10/2021 від 28 жовтня 2021 року722417.04 гривень.(а.с.37)

З копії платіжного доручення №432 від 02 листопада 2021 року ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГО» перерахувало ТОВ «ЗАЙМЕР» за договором факторингу №01-28/10/2021 від 28 жовтня 2021 року 20000,00 гривень.(а.с.38)

З копії інформаційної довідки наданої ТОВ «Платежі Онлайн» ОСОБА_3 слід, що ТОВ «Платежі Онлайн» як технологічний оператор платіжних послуг повідомляє, що на сайті торговця через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція на суму 2000 гривень 05 вересня 2020 року номер платіжної картки НОМЕР_1 емітент платіжної картки OSCHAD BANK.(а.с.39)

З копії вимоги про виконання зобов`язань за кредитним договором вихідний №б/н від 13 січня 2025 року на ім`я відповідача ОСОБА_1 слід, що за підписом директора ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» Осипенко І.С. в адресу ОСОБА_1 було направлено повідомлення про те, що на підставі договору факторингу №01-28/10/2021 від 28 жовтня 2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» правові вимоги заборгованості по кредитному договору №150173 від 05 вересня 2020 року відступлено ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ». Заборгованість по кредитному договору перед кредитором складає 10200,00 гривень, яку сторона позивача просить в строк до 30 днів з дати отримання цієї вимоги сплатити суму боргу за кредитним договором.(а.с.12)

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Як слід з ч.1 ст. 207 ЦК України, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно п.п.5,6,7 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» слід, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Аналогічною правовою позицією є Постанова Верховного Суду №61-20799св19 у справі №561/77/19 від 16 грудня 2020 року щодо належності та законності підписання кредитних договорів за допомогою одноразового ідентифікатора та висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

З викладеного, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

За ч.1 ст. 526 ЦК України слід, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як слід з ст.536 ЦК України, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 512 ЦК України слід, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);2) правонаступництва;3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

З ст.514 ЦК України слід, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).

За положеннями частини 1 статті 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як слід за ст. 1077 ЦПК України, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

За ст. 1078 ЦК України слід, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

За ст.1082 ЦК України слід, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Як слід з правової позиції Верховного Суду у постанові від 03 листопада 2021 року (справа №301/2368/14-ц) де було зазначено, що вирішуючи питання про перехід до нового кредитора права грошової вимоги слід звернути увагу на наявність доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за кожним договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором. На необхідність перевірки факту перерахування коштів на виконання умов договору про відступлення права вимоги також посилався Верховний суд у постанові від 29 вересня 2021 року в справі №2-879/11(провадження №61-10005св21) з огляду на умови такого договору, зокрема щодо набуття новим кредитором права вимоги до боржника після здійснення оплати за вказаним договором.

В Постанові Верховний Суд зауважив, що: «Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.»

Аналогічна позиція стосовно первинних документів відображена і в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.06.2018 у справі № 364/737/17, де зазначено, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві. Позивачем не надано доказів на підтвердження розміру наданого відповідачу кредиту, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованих суми боргу, процентів та штрафних санкцій відповідачу не є можливим, отже суди дійшли правильного висновку, що доводи позивача щодо тіла кредиту, розміру нарахованих сум не підтверджені належними доказами.

Така ж позиція була висловлена і в Ухвалі Верховного Суду України від 15.06.2011 по справі №6-4882св11 згідно якої, належними доказами, що підтверджують наявність або відсутність заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені в порядку ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", які встановлюють розмір заборгованості.

Отже, як вбачається із сталої судової практики Верховного суду, належними та допустимими доказами, які б могли підтвердити отримання Відповідачем коштів є первинні документи, оформлені відповідно до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", які встановлюють розмір заборгованості.

Отже, банківські виписки з рахунків позичальника, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Доказів таких розрахунків стороною позивача надано не було.

Дана позиція суду узгоджується з висновками ВС від 24 травня 2018 року у справі №630/366/16-ц та від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц.

Отже, звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, надав докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування.

Позивач не позбавлений можливості подати до суду клопотання про витребування з банку-емітенту картки відомостей щодо належних відповідачу карток та руху коштів по рахунку.

Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа №755/18920/18, провадження № 61-17205ск19.

Як було встановлено судом відповідач уклав кредитний договір про надання фінансового кредиту з первісним кредитором який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Стороною позивача не було надано доказів про отримання відповідачем від первісного кредитора, кредитних коштів, які б підтверджували факт виконання зобов`язання первинного кредитора, перед відповідачем стосовно укладеного договору. Інформаційну довідку ТОВ «Платежі Онлайн» суд не може визнати належним та допустимим доказом, оскільки не відомо кому належить кредитна картка на яку були перераховані кредитні кошти. Виписку з особового рахунку цієї картки на огляд суду надано не було. Крім того у самому договорі факторингу між первинним кредитором та стороною позивача прямо вказано про конкретні дії виконання цього договору, а саме акту прийому передачі та реєстр боржників. Стороною позивача не було надано доказів виконання договору факторингу у яких повинно було зазначено, посилання на пункти договору за якими виконується договір факторингу, кількість боржників, які приймає сторона фактору, загальна сума заборгованості боржників, яку фактор отримує для подальшого стягнення як сторона, яка набула право на стягнення заборгованості за кредитними договорами. Стороною позивача не було надано доказів про знаходження відповідача в реєстрі боржників, з наданої виписки не видно його знаходження у черги боржників, під яким номером він там знаходиться. З таких підстав у задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити.

Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України слід, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 81, 89, 128, 141, 223, 229, 263-265, 280 ЦПК України, ст.ст.6,205, 207, 526, 625, 626, 628, 638, 639, 1048,1050,1052,1054 ЦК України,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю ФК КЕШ ТУ ГОУ адвоката Пархомчука Сергія Валерійовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів до Київського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 21 липня 2025 року.

Суддя Баришівського

районного суду С. І. Чехов