ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року

м. Черкаси

Справа № 712/1267/25
Провадження № 22-ц/821/1001/25
Категорія: 305010000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Василенко Л.І., Новікова О.М.

за участю секретаря: Костенко А.І.

учасники справи:

позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України

представник позивача: адвокат Сечко Сергій Володимирович

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Моторного (транспортного) страхового бюро України - адвоката Сечка Сергія Володимировича на заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 березня 2025 року (ухваленого під головуванням судді Пономаря В.О. в приміщенніСоснівського районного суду м. Черкаси, повний текст рішення суду виготовлено 19 березня 2025 року) у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

31 січня 2025 року МТСБУ звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 28.03.2023 з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пошкоджено транспортний засіб - автомобіль «Fiat», державний номерний знак НОМЕР_1 . Зазначена ДТП визнана страховим випадком. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на момент вчинення ДТП не була застрахована, то МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування потерпілому у вказаній сумі, і до нього як до особи, яка відшкодувала шкоду, завдану відповідачем, перейшло право вимоги до відповідача - водія, винуватого в заподіянні шкоди.

Враховуючи наведене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму виплаченого майнового відшкодування в розмірі 61 104,00 грн та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 березня 2025 року позовні вимоги - задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України в порядку регресу суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 42 138,56 грн., вартість послуг оцінювача у розмірі 1 450 грн, а всього 43 588,56 грн.

Відмовлено у задоволенні іншої частини позовних вимог.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 159 грн.

Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивоване тим, що МТСБУ відповідно до чинного законодавства здійснило відшкодування шкоди за винного водія транспортного засобу Mazda 625, державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_1 , що спричинив дорожньо-транспортну пригоду, а тому відповідно до ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», після проведення виплати на користь ОСОБА_2 в розмірі 42 138,56 грн та за послуги аварійного комісара (експерта) 1 450,00 грн, у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача ОСОБА_1 на загальну суму 43 588,56 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача коштів перерахованих ОСОБА_3 в розмірі 16 165,51 грн та 1 350,00 грн ФОП ОСОБА_4 як оплату за послуги аваркома (експерта) у справі № 91592, суд першої інстанції виходив з того, що стороною позивача не надано доказів, які б підтверджували підстави для здійснення вказаних виплат та обґрунтованість їх розміру (заяви на виплату до МТСБУ, звіт про оцінку автомобіля тощо).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 21 квітня 2025 року, представник МТСБУ адвокат Сечко С.М., вважаючи оскаржуване рішення суду таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи, просив заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 березня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що власник автомобіля Toyota Prado, державний номерний знак НОМЕР_3 29.03.2023 року звернувся до МТСБУ з Повідомленням про ДТП та Заявою про виплату страхового відшкодування.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля Потерпілого склала 16165,51 грн., а вартість послуг оцінювача 1350 грн.

Розрахунок та виплата проводились на основі Звіту №А04-13 про оцінку автомобіля Toyota Prado, реєстраційний номер НОМЕР_3 від 27.04.2023 року, Наказу №3/9805 від 02.06.2023 року, Довідки №1 від 01.06.2023 року.

Підтвердженням проведеної виплати майнового відшкодування на користь власника автомобіля Toyota Prado, державний номерний знак НОМЕР_3 у розмірі 16165,51 грн. є платіжне доручення №971750 від 05.06.2023 року.

У контексті наведеного, скаржник вважає, що до стягнення з ОСОБА_1 належить загальна сума, що була виплачена потерпілим в розмірі 61104,07 грн. (42138,56 грн +16165,51 грн.+1450 грн +1350 грн).

До апеляційної скарги долучено копію Повідомлення про ДТП ОСОБА_3 від 29.03.2023 року, копію Звіту №А04-13 про оцінку автомобіля Toyota Prado, реєстраційний номер НОМЕР_3 від 27.04.2023 року та копію Заяви ОСОБА_3 про виплату страхового відшкодування від 29.03.2023 року.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив

Фактичні обставини справи

Відповідно до постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.05.2023 у справі про адміністративне правопорушення 28.03.2023 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Mazda 625, державний номерний знак НОМЕР_2 (власник ОСОБА_5 ), не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Fiat Doblo, державний номерний знак НОМЕР_1 (власник ОСОБА_2 ) під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався попереду, та який, в свою чергу будучи некерованим, здійснив наїзд на автомобіль Toyota Prado, державний номерний знак НОМЕР_3 (власник ОСОБА_3 ) під керуванням водія ОСОБА_3 , який зупинився попереду, чим порушив п. 2.3б, 12.2, 13.1 ПДР України. При дорожньо-транспортній пригоді автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Винним в ДТП даною постановою визнано ОСОБА_1 та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

На дату настання ДТП, щодо автомобіля Mazda 625, державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував відповідач, поліс цивільно-правової відповідальності, яким би був забезпечений даний транспортний засіб, відсутній.

Згідно із повідомленням ОСОБА_2 про дорожньо-транспортну пригоду від 29.03.2023 в м. Черкаси на 28.03.2023 на вул. Смілянська відбулася ДТП за участю транспортних засобів: Mazda 625, державний номерний знак НОМЕР_2 , Fiat Doblo, державний номерний знак НОМЕР_1 , Toyota Prado, державний номерний знак НОМЕР_3 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 власником транспортного засобу Fiat Doblo, державний номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_2 , який 29.03.2023 звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування.

На підставі звіту про оцінку автомобіля Fiat Doblo від 03.05.2023 № А04-18 встановлено, що вартість матеріального збитку власнику автомобіля складає 42 138,56 грн.

Згідно із наказом від 31.05.2023 № 3/9649 (номер справи 91605) МТСБУ прийнято рішення про виплату ОСОБА_2 за шкоду заподіяну в результаті ДТП 42 138,56 грн.

Факт перерахування ОСОБА_2 страхової виплати в сумі 42 138,56 грн підтверджується платіжною інструкцією від 01.06.2023 № 971634.

Також платіжною інструкцією від 05.06.2023 № 971750 МТСБУ здійснило виплату згідно із наказом від 02.06.2023 № 3/9805 ОСОБА_3 в розмірі 16 165,51 грн у справі № 91592.

Окрім цього, на підставі платіжної інструкції від 15.05.2023 № 922176 перераховано 1 450 грн ФОП ОСОБА_4 як оплату за послуги аваркома (експерта) у справі № 91605, а також на підставі платіжної інструкції від 03.05.2023 № 921705 перераховано 1 350 грн ФОП ОСОБА_4 як оплату за послуги аваркома (експерта) у справі № 91592.

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За змістом ч. 2 ст. 1166 ЦК України у деліктних зобов`язаннях передбачено презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди (постанова Верховного Суду від 27 грудня 2019 року у справі №686/11256/16-ц).

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з пп. 38.2.1. п. 38.2. ст. 38 та пп. «а» п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на Моторне (транспортне) страхове бюро покладається обов`язок за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодувати власнику транспортного засобу, чия цивільно-правова відповідальність застрахована, шкоду, заподіяну іншим транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Після сплати страхового відшкодування Моторне (транспортне) страхове бюро має право зворотної вимоги (регресу) до власника, водія транспортного засобу, винного у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.03.2023 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Mazda 625, державний номерний знак НОМЕР_2 (власник ОСОБА_5 ), не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Fiat Doblo, державний номерний знак НОМЕР_1 (власник ОСОБА_2 ) під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався попереду, та який, в свою чергу будучи некерованим, здійснив наїзд на автомобіль Toyota Prado, державний номерний знак НОМЕР_3 (власник ОСОБА_3 ) під керуванням водія ОСОБА_3 , який зупинився попереду, чим порушив п. 2.3б, 12.2, 13.1 ПДР України. При дорожньо-транспортній пригоді автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Винним в ДТП даною постановою визнано ОСОБА_1 .

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована не була.

Згідно із повідомленням ОСОБА_2 про дорожньо-транспортну пригоду від 29.03.2023 в м. Черкаси на 28.03.2023 на вул. Смілянська відбулася ДТП за участю транспортних засобів: Mazda 625, державний номерний знак НОМЕР_2 , Fiat Doblo, державний номерний знак НОМЕР_1 , Toyota Prado, державний номерний знак НОМЕР_3 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 власником транспортного засобу Fiat Doblo, державний номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_2 , який 29.03.2023 звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування.

На підставі звіту про оцінку автомобіля Fiat Doblo від 03.05.2023 № А04-18 встановлено, що вартість матеріального збитку власнику автомобіля складає 42 138,56 грн.

Згідно із наказом від 31.05.2023 № 3/9649 (номер справи 91605) МТСБУ прийнято рішення про виплату ОСОБА_2 за шкоду заподіяну в результаті ДТП 42 138,56 грн.

Факт перерахування ОСОБА_2 страхової виплати в сумі 42 138,56 грн підтверджується платіжною інструкцією від 01.06.2023 № 971634.

За складання звіту № А04-18 про оцінку автомобіля Fiat Doblo реєстраційний номер НОМЕР_5 МТСБУ було сплачено 1450,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 15.05.2023 № 922176.

Надавши належну оцінку обставинам справи та наданим доказам, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог МТСБУ про стягнення із ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, в порядку регресу в розмірі 42 138,56 грн. та витрат по оплаті оцінки вартості матеріального збитку в розмірі 1450,00 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача коштів, перерахованих ОСОБА_3 в розмірі 16 165,51 грн та 1 350,00 грн ФОП ОСОБА_4 як оплату за послуги аваркома (експерта) у справі № 91592, суд першої інстанції виходив з того, що стороною позивача не надано доказів, які б підтверджували підстави для здійснення вказаних виплат та обґрунтованість їх розміру (заяви на виплату до МТСБУ, звіт про оцінку автомобіля тощо)

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується та одночасно відхиляє посилання скаржника про те, що розрахунок та виплата страхового відшкодування потерпілому ОСОБА_3 проводились на основі Повідомлення про ДТП та Заяви про виплату страхового відшкодування від 29.03.2023 року, Звіту №А04-13 про оцінку автомобіля Toyota Prado, реєстраційний номер НОМЕР_3 від 27.04.2023 року, Наказу №3/9805 від 02.06.2023 року, Довідки №1 від 01.06.2023 року.

Так, до суду першої інстанції не було надано належних та достатніх доказів, які б у своїй сукупності підтверджували підстави здійсненої ОСОБА_3 виплати страхового відшкодування та її розрахунку, а відтак, суд першої інстанції був позбавлений об`єктивної можливості здійснити перевірку тверджень позивача в цій частині та надати їм відповідну оцінку.

Нормами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно положень ст. ст. 77-79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до статті 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (ч. 2, 3 ст. 83 ЦПК України).

Частинами 1-3 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

В постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 липня 2024 року (справа №646/857/18) викладено наступний правовий висновок. Верховний Суд зазначає, що застосуванню норм матеріального права передує встановлення обставин у справі та підтвердження їх відповідними доказами. Суд апеляційної інстанції має право досліджувати нові докази, якщо неподання таких доказів до суду першої інстанції зумовлене поважними причинами (поважність причин повинен довести заявник, який подає такі докази). Вказане положення закріплене законодавцем з метою забезпечення змагальності процесу в суді першої інстанції, де сторони повинні надати всі наявні в них докази, і недопущення зловживання стороною своїми правами.

Випадки дослідження апеляційним судом нових доказів можуть бути, зокрема, наступними:

1) докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, не знала і не могла знати про їх існування;

2) докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об`єктивних причин (не залежних від нього) не міг надати їх до суду;

3) суд першої інстанції помилково виключив із судового розгляду надані учасником процесу докази, що могли мати значення для справи;

4) суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, коли їх подання суду для нього становило певні труднощі тощо);

5) наявні інші поважні причини їх ненадання до суду першої інстанції, де відсутні умисел чи недбалість особи, яка їх подає, або вони не досліджені цим судом внаслідок інших процесуальних порушень.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

До апеляційної скарги долучено копію Повідомлення про ДТП ОСОБА_3 від 29.03.2023 року, копію Звіту №А04-13 про оцінку автомобіля Toyota Prado, реєстраційний номер НОМЕР_3 від 27.04.2023 року та копію Заяви ОСОБА_3 про виплату страхового відшкодування від 29.03.2023 року.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що апеляційна скарга не містить обґрунтування поважності причин неподання вказаних доказів до суду першої інстанції, в ній не наведено об`єктивних причин, які перешкодили подати вказані докази у встановлений законом строк. Таким чином, апеляційний суд не може врахувати нові докази як докази, яким заявник обґрунтовує свої вимоги.

Крім того, долучені до апеляційної скарги вище перелічені докази були відомі позивачеві при подачі позову, проте безпідставно не були своєчасно подані в якості доказів на підтвердження своїх вимог.

Виходячи із наведеного, з урахуванням вимог ст. 12, 367 ЦПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що позивач не надав доказів неможливості подання нових доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, тому апеляційний суд не має процесуальних повноважень приймати вказані докази та вирішувати справу з посиланням на ці докази.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у апеляційній скарзі доводами, не вбачає.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом судового рішення в апеляційній інстанції, розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст. 258, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника Моторного (транспортного) страхового бюро України - адвоката Сечка Сергія Володимировича залишити без задоволення.

Заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 березня 2025 року у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді Л.І. Василенко

О.М. Новіков