Справа № 309/2181/25
Провадження № 2-с/309/25/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2025 року м. Хуст

Суддя Хустського районниого суд Закарпатської області Довжанин М.М.розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу, виданого Хустським районним судом Закарпатської області від 23.06.2025 року за заявою ТзОВ «Газорозподільні мережі України» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про скасування судового наказу від 23.06.2025 у справі № 309/2181/25 про стягнення з неї на користь ТзОВ «Газорозподільні мережі України» заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу у розмірі 4353,44 грн. та судового збору в сумі 242,24 грн., посилаючись на те, що Постанови НКРЕКП №3021 від 24.12.2019 року, №1159 від 24.06.2020 року, №2770 від 30.12.2020 року, №124 від 30.01.2021 року «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу» для ТзОВ «Газорозподільні мережі України» не зареєстровані у відповідності до вимог ст.117 Конституції України, тому вони чинності не набули та застосування їх стягувачем є помилковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу.

Форма та зміст заяви про скасування судового наказу відповідає вимогам закону, підстав для повернення без розгляду заяви про скасування судового наказу, згідно з ч. 6 ст. 170 ЦПК України, не має.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України, у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши заяву про скасування судового наказу, приходжу до наступного.

Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи (Операторами ГРМ) регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1382/27827. Відповідно до розділу III Правил постачання природного газу, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

У разі незгоди споживача укладати договір з постачальником із спеціальними обов`язками та за відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з іншим постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Доказів щодо подання заяви про припинення розподілу природного газу на його об`єкт суду боржником не надано.

Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживач фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Частиною 1 статті 9 цього Закону встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Отже, підстав для скасування судового наказу не вбачається, оскільки газопостачання до житлового будинку боржника і розмір боргу також не оспорюється.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 14 від 23.12.2012 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер, заперечення боржника проти вимог стягувача не стосуються розміру стягнутого боргу і будь-яких доказів боржника щодо спростування судового наказу не надано, то відповідна заява боржника не є підставою для скасування судового наказу.

Враховуючи вищевикладене, судовий наказ не підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 258-261, 353 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу, виданого Хустським районним судом 23.06.2025 року у справі № 309/2181/25, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Газорозподільні мережі України» заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу в сумі 4353,44 грн. та судового збору в сумі 242,24 грн., - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Хустського

районного суду: Довжанин М. М.