Справа № 202/3999/16-ц
Провадження № 2-ві/932/17/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Орчелота А.В.,

за участю:

секретаря Чубенко А.О.,

представників заявника Рибіної І.В. , ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_3 - адвоката Рибіної І.В. про відвід головуючого судді Цитульського Володимира Ігоровича у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа - Дніпровська міська рада, про визнання права власності на нерухоме майно, визнання права власності на матеріали, обладнання, будівельні конструкції, конструктивні елементи будинку та іншого майна, що були використані в процесі будівництва,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Шевченківського районного суду міста Дніпра Цитульського В.І. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа - Дніпровська міська рада, про визнання права власності на нерухоме майно, визнання права власності на матеріали, обладнання, будівельні конструкції, конструктивні елементи будинку та іншого майна, що були використані в процесі будівництва.

17.07.2025 року до Шевченківського районного суду міста Дніпра представником позивача Рибіною І.В. було подано заяву про відвід головуючого судді по справі Цитульського Володимира Ігоровича.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.07.2025 року заява про відвід судді надійшла в провадження судді Орчелоти А.В.

В обґрунтування заяви про відвід головуючого судді по справі Цитульського Володимира Ігоровича представник позивача зазначила, що суддя Шевченківського районного суду м. Дніпра Цитульський Володимир Ігорович, ознайомившись з матеріалами цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа Дніпровська міська рада, про визнання права власності на нерухоме майно, визнання права власності на матеріали, обладнання, будівельні конструкції, конструктивні елементи будинку та іншого майна, що були використані в процесі будівництва об`єкта незавершеного будівництвом житлового будинку АДРЕСА_1 ухвалою від 04 червня 2025 року прийняв до свого провадження цивільну справу. ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , виданого 22 липня 2022 року Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). ОСОБА_3 є правонаступником ОСОБА_4 та набуває статусу позивача по даній справі після померлого батька.

Суддя Цитульський В.І. розглянувши у відкритому засіданні цивільну справу №200/16826/17 за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , треті особи - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мошковська Наталія Миколаївна, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Германенко Наталія Ігорівна, за участі Прокуратури Дніпропетровської області, про визнання недійсним договорів іпотеки, про задоволення вимог іпотекодержателя та свідоцтва про право на спадщину. Позов Дніпровської міської ради задовільнив. Визнав недійсним договір іпотеки, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 25.07.2015, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мошковською Н.М., реєстровий номер 815. щодо об`єкта незавершеного будівництвом житлового будинку АДРЕСА_1 . Визнав недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 10.09.2015, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мошковською Н.М., реєстровий номер 1026. щодо об`єкта незавершеного будівництвом житлового будинку АДРЕСА_1 . Визнав недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_3 після ОСОБА_4 , видане19.10.2023 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Германенко Н.І., реєстровий номер 865. щодо об`єкта незавершеного будівництвом житлового будинку АДРЕСА_1 .

У рішенні вказав, що відповідно ОСОБА_5 , його контрагент ОСОБА_4 та його спадкоємець ОСОБА_3 , що Дніпровська міська рада звернулася із позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 із позовом про визнання недійсними договорів іпотеки №815 від24.07.2015 та про задоволення вимог іпотекодержателя №1026 від 10.09.2015, укладених між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 щодо об`єкта незавершеного будівництвом житлового будинку АДРЕСА_1 . Суддя вказав що «обставини заперечують факт добросовісності набуття власності Документ сформований в системі «Електронний суд» 17.07.2025 4 ОСОБА_4 та ОСОБА_3.» Тобто Суддя Цитульський Володимир Ігорович вже висловлював свою правову позицію і думку щодо спірних правовідносин а саме спір виник між тими самими сторонами - Дніпровською міською радою та ОСОБА_4 , правонаступником якого є ОСОБА_3 , та стосовно одного і того ж нерухомого майна також звинуватив ОСОБА_3 у недобросовісності.

Крім того, суддя Цитульський Володимир Ігорович розглянувши цивільну справу №200/7497/19 за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_6 , Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, скасування державної реєстрації та припинення права власності позов Дніпровської міської ради задовільнив. Зобов`язати ОСОБА_3 знести самочинно побудоване нежитлове приміщення АДРЕСА_2 , під літ. «Г-1», загальною площею 19 кв.м. У висновках суду зазначив, що «Відповідачем у справі №2-3397/11 був ОСОБА_4 , а право власності на приміщення відчужено в користь ОСОБА_3 . Відтак не можна говорити про добросовісність набуття ОСОБА_3 права власності на приміщення.»

До того ж, суддя Цитульський В.І. розглянувши у відкритому засіданні цивільну справу № 932/1005/24 за позовом ОСОБА_3 до Дніпровської міської ради, третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання незаконними та скасування рішень, скасування державної реєстрації права власності. Рішенням від 24 грудня 2024 року суддя Цитульський В.І. у задоволенні позову відмовив.

Наведене ставить під сумнів об`єктивність судді при розгляді справи. ОСОБА_3 висловлює недовіру судді Цитульському В.І., фактично сумнівається в неупередженості суду, вважає, що данні обставини призводять до неможливості об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Згідно з ч.8 ст.40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Представник заявника Рибіна І.В. в судовому засіданні підтримала заяву про відвід та просила суд її задовольнити.

Представник заявника ОСОБА_2 в судове засідання надала додаткові пояснення у справі, заяву про відвід підтримала та просила суд її задовольнити. Крім того, повідомила, що вищезазначені рішення суду, ухвалені головуючим суддею Цитульським В.І. на теперішній час оскаржуються в суді апеляційної інстанції.

Суд, вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи дійшов до висновку про відсутність підстав для їх задоволення з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.40ЦПК України встановлено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно ч. 3 ст.40ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

В даному випадку така заява про відвід надійшла після прийняття справи до свого провадження, а відтак, питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу.

Відповідно до ч.1 ст.36ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч.ч.2 та 3 ст.36ЦПК України суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Згідно ч.3 ст.39ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до ч.1 ст.40ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» (Заява N 33949/02) від 09.11.2006 визначено: стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мироненко і Мартенко проти України», зокрема, у п.66 зазначено, що згідно з усталеною практикою Європейського суду наявність безсторонності має визначатися, для цілей п.1 ст.6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюються особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (зокрема, про це вказано у рішеннях ЄСПЛ у справах «Фей проти Австрії» та «Веттштайн проти Швейцарії»).

Як вбачається зі змісту заяви про відвід, доводи представників позивача зводяться до їх незгоди з процесуальними рішеннями, які були ухваленні суддею Цитульським В.І. під час розгляду вищенаведених цивільних справ. Окрім того, представниками позивача у судовому засіданні повідомлено суд, що станом на час розгляду заяви про відвід вказані рішення оскаржуються в суді апеляційної інстанції.

Вирішуючи такі доводи, суд враховує наступне.

Відповідно до частини 1 ст.124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійснені правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону. Однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення, крім випадків, встановлених законом (ст. ст. 126, 129 Конституції України).

Згідно із зазначеними положеннями Конституції України рішення судді і відповідно до цього дії або бездіяльність суддів у питаннях здійснення правосуддя (пов`язані з підготовкою, розглядом справ в судових інстанціях, перевіркою справ в апеляційному і касаційному порядку, звернення рішення до виконання, тощо) можуть оскаржуватися в чинному в даний час порядку.

Як зазначив Конституційний суд України в своєму рішенні №6-рп/2001 від 23.05.2001, судоустрій і судочинство визначаються виключно законом України. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідно процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення розгляду справи у першій інстанції та прийняття по них судових рішень належить до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» зазначено, що відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони нескасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Відповідно до ч.4 ст.36ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Таким чином, незгода представників позивача із процесуальними діями чи рішеннями головуючого у справі не є підставою для відводу.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06.01.2025 у справі №357/1662/23 (провадження №61-4877св24).

Щодо доводів заявників про упередженість судді Цитульського В.І. при розгляді даної справи, то такі їх доводи жодним чином не підтверджені.

Аналізуючи доводи представників позивача, суд відзначає, що заява про відвід не містить визначених процесуальним законом підстав для відводу головуючого судді у цій справі.

Суд звертає увагу, що жодних доказів будь-якої упередженості суду по відношенню до позивача чи її представників не надано.

На думку суду, заявники надають суб`єктивну оцінку діям головуючого судді, які ґрунтуються лише на припущеннях і об`єктивно нічим не підтверджуються, по суті заявник не погоджується з процесуальними рішеннями судді, які, за перевіркою суду не набули законної сили.

Суд наголошує, що не може бути підставою для відводу судді незгода учасника справи з процесуальними рішеннями судді чи невчиненням процесуальних дій, які, на їх думку, суддя повинен вчинити. В такому випадку, сторона, яка не погоджується з процесуальними рішеннями чи діями судді, не позбавлена права оскаржити їх окремо від рішення суду чи разом з рішенням суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку та строки, визначені ЦПК України.

Викладене дає підстави зробити висновок про відсутність визначених процесуальним законом підстав для відводу головуючого судді у цій справі, оскільки заявлена заява про відвід не містить посилань на обставини, які за суб`єктивними чи об`єктивними критеріями виключають можливість участі судді у розгляді цієї цивільної справи, відповідно до статей 36, 37 ЦПК України.

Будь-які порушення чи зловживання, які б могли свідчити про упередженість, головуючим суддею при розгляді даної справи не допускались.

При цьому слід зазначити, що необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є порушенням права на справедливий суд.

За таких обставин приходжу до висновку про необґрунтованість доводів заяви, що має наслідком відмови у її задоволенні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.36-40 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_3 - адвоката Рибіної І.В. про відвід головуючого судді Цитульського Володимира Ігоровича у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа - Дніпровська міська рада, про визнання права власності на нерухоме майно, визнання права власності на матеріали, обладнання, будівельні конструкції, конструктивні елементи будинку та іншого майна, що були використані в процесі будівництва - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала окремо в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя Шевченківського

районного суду міста Дніпра А.В. Орчелота