ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/1480/24 Номер провадження 22-ц/814/2777/25Головуючий у 1-й інстанції Река А. С. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Грицай А.Я.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 25 березня 2025 року (час ухвалення судового рішення не зазначений; дата виготовлення повного текста судового рішення 04 квітня 2025 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Мушинський Олександр Юрійович, Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання права власності в порядку спадкування.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, просив ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,25 га. в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після смерті якого залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований на земельній ділянці площею 0,25 га, за адресою: АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_3 склав заповіт, яким належний йому будинок та земельну ділянку за вищевказаною адресою залишив позивачу. З метою оформлення своїх спадкових прав після смерті ОСОБА_3 позивач звернулася до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Мушинського О.Ю., однак отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, з якої вбачається, що відповідно до довідки Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 29.12.2023 року №614/15-23 земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована на ім`я ОСОБА_4 , який отримав Державний акт на земельну ділянку. ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Червонознам`янською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 . Після нього спадщину на будинок та земельну ділянку отримала бабуся позивача ОСОБА_5 , яка 28 березня 2002 року за реєстровим №1610 у Третій кременчуцькій державній нотаріальній конторі отримала свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок та земельну ділянку площею 0,25 га, передбаченої для обслуговування житлового будинку і господарських будівель - 0,07 га, та ведення особистого підсобного господарства - 0,18 га. Однак при цьому ОСОБА_5 не одержала на підставі вказаного свідоцтва Державний акт на землю, та, відповідно, право власності на земельну ділянку за нею зареєстроване не було. ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , після її смерті заяву про прийняття спадщини подав батько позивача ОСОБА_3 , який у Третій кременчуцькій державній нотаріальній конторі 29 січня 2011 року отримав свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, а щодо земельної ділянки - довідку за вих.№204/01-16, відповідно до якої ОСОБА_5 набула право власності на земельну ділянку, але не одержала на підставі цього документа Державний акт на землю, у зв`язку з чим право власності на земельну ділянку може бути визнано в судовому порядку, однак, ОСОБА_3 до суду так і не звернувся.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 25 березня 2025 року у задоволенні позову відмовлено за недоведеністю.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про задоволення позову.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що визначена суд першої інстанції підстава для відмови у позові є помилковою.

З посиланням на нормативні акти, які регулюють відносини спадкування, а також земельні правовідносини, зокрема п.6 Перехідних положень ЗК України, позивач наполягає на тому, що видача державного акта на землю після смерті спадкодавця свідчить про те, що останній набув право власності за цю земельну ділянку, тому ОСОБА_4 , дід позивача, у встановленому законом порядку набув право власності на спірну земельну ділянку, відповідно, його дружина ОСОБА_5 отримала свідоцтво про право на спадщину на цю земельну ділянку, проте за житття не отримала державний акт на землю.

Відзив на апеляційну скаргу судом не отриманий.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 13 липня 2001 року (а.с.8, т.1).

З копії Державного акту про право приватної власності на землю серії РЗ №678037 вбачається, що ОСОБА_4 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га, яка розташована на території с. Червона Знам`янка Червонознам`янської сільської ради для обслуговування жилого будинку і господарських будівель 0,07 га, ведення особистого підсобного господарства 0,18 га. Державний акт видано 14 січня 2002 року (а.с.24 т.1).

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Третьою кременчуцькою державною нотаріальною конторою 28 березня 2002 року, спадкоємцем майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , є дружина ОСОБА_5 . Спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з житлового будинку та земельної ділянки площею 0,25 га в межах згідно з планом, передбачена для обслуговування житлового будинку і господарських споруд 0,07 га, та ведення особистого підсобного господарства 0,18 га, що знаходяться в АДРЕСА_1 (а.с.9, т.1).

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 16 квітня 2010 року (а.с.11, т.1).

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом спадкоємцем майна ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_3 , який отримав свідоцтво на право на спадщину за заповітом від 29.01.2011. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з житлового будинку, що розташований на земельній ділянці площею 0,25 га, яка належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Третьою кременчуцькою державною нотаріальною конторою 28 березня 2002 року за реєстровим №1610 (а.с.87, т.1).

Щодо оформлення спадщини після померлої ОСОБА_5 на спадкоємця за заповітом ОСОБА_3 на земельну ділянку, що знаходяться в АДРЕСА_1 , нотаріусом Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області було надано роз`яснення за №204/01-16 від 29 січня 2011 року, згідно якого ОСОБА_5 набула право власності на земельну ділянку, що знаходяться в АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право на спадщину, виданого Третьою кременчуцькою державною нотаріальною конторою 28 березня 2002 року за реєстровим №1610, але не одержала на підставі цього документу Державний акт на землю, таким чином право на земельну ділянку може бути визнане в судовому порядку (а.с.70, 236, т.1).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.7, т.1).

За життя ОСОБА_3 було складено заповіт, посвідчений секретарем Новознам`янської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області 03 квітня 2017 року, відповідно до якого житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_3 заповів сину ОСОБА_1 (а.с.112, т.1).

З копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 травня 2024 року (а.с. 15, т.1), вбачається, що приватним нотаріусом Мушинським О.Ю. було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлого ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що не подано документи, що посвідчують право власності спадкодавця на заявлене спадкове майно. Зазначена земельна ділянка зареєстрована на ім`я ОСОБА_4 . ОСОБА_6 отримала право власності на зазначену земельну ділянку відповідно до Свідоцтва про право на спадщину, виданого Третьою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою 28 березня 2002 року за №1610, але не набула право власності на зазначену земельну ділянку.

Відповідно до листа Полтавського обласного державного нотаріального архіву №2204/01-20 від 24 жовтня 2024 року надати копію спадкової справи після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 неможливо (а.с. 36, т. 2).

З листа Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №9-16-0.62-5736/2-24 від 11 грудня 2024 року вбачається, що ОСОБА_4 видано Державний акт на право приватної власності на землю серії РЗ №678037, зареєстрований 14 січня 2002 року за № 454 на земельну ділянку площею 0,25 га, для обслуговування жилого будинку та господарських будівель 0,07 га, ведення особистого підсобного господарства 0,18 га, яка розташована на території с. Червона Знам`янка Червонознам`янської сільської ради. Відомості в Державному земельному кадастрі про вищезазначену земельну ділянку відсутні. Підставою для видачі Державного акту на право приватної власності на землю серії РЗ №678037 є рішення І сесії ХХІІІ скликання Ради народних депутатів Червонознам`янської сільської ради Полтавської області від 18 березня 1998 року.

Згідно рішення Виконавчого комітету Червонознам`янської сільської ради народних депутатів Кременчуцького району Полтавської області від 27 листопада 1997 року № 143, затвердженого рішенням Червонознам`янської сільської ради народних депутатів Кременчуцького району Полтавської області від 18 березня 1998 року, Виконавчим комітетом вирішено передати у приватну власність, зокрема, ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,25 га, з яких для обслуговування жилого будинку 0,07 га, для ведення особистого підсобного господарства 0,18 га за адресою: АДРЕСА_1 (а.с 88-91, т. 2).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що за життя ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , не набув право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,25 га., оскільки Державний акт на спірну ділянку серії РЗ №678037 було виготовлено та видано лише 12 січня 2002 року, після смерті ОСОБА_4 , тобто після припинення його цивільної право- і дієздатності, відтак, право власності на згадану земельну ділянку на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 не увійшло до її складу згідно вимог ст. 1218 ЦК України, та, відповідно, дружина ОСОБА_4 ОСОБА_5 не набула право власності на зазначену земельну ділянку в порядку спадкування, тож після смерті ОСОБА_5 спірна земельна ділянка також не могла бути успадкована її сином ОСОБА_3 .

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов`язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права); 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У межах розгляду цієї справи судом першої інстанції встановлено і визнається позивачем те, що державний акт на спірну земельну ділянку був виданий (зареєстрований) після смерті його діда ОСОБА_4 .

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд відповідно до приписів ч.4 ст.263 ЦПК України враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норми права у спірних правовідносинах.

У постанові Верховного Суду від 10 червня 2022 року (справа № 750/519/21) викладений висновок про те, що «згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права (пункт 1 частини третьої статті 152 ЗК України). ЗК України у редакції, чинній до 01 січня 2013 року, встановлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України. Враховуючи викладене, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки державні акти на спірні земельні ділянки були виготовлені після смерті спадкодавця, тобто після припинення її цивільної право- і дієздатності, такі земельні ділянки на момент відкриття спадщини не увійшли до її складу.»

У постанові Верховного Суду від 05 липня 2023 року (справа № 127/6627/22) зазначено таке: «Встановивши, що за життя ОСОБА_3 (спадкодавець матері позивача) не набула право власності на земельну ділянку площею 1,3903 га з кадастровим номером :01:123:0011 (в даному випадку виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), як і виготовлення державного акта на спірну ділянку серії І-ВН № 044433 мало місце після смерті названого спадкодавця, тобто після припинення її цивільної право- і дієздатності), а відтак, згадана земельна ділянка на момент відкриття спадщини не увійшла до її складу, та, відповідно, не могла бути успадкована матір`ю позивача - ОСОБА_2 , суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позов ОСОБА_1 про визнання за ним права власності в порядку спадкування на конкретно визначену в натурі земельну ділянку не може бути задоволений.»

Враховуючи наведені висновки і встановлені судом обставини, слід визнати обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_4 за життя не набув у встановленому законом порядку право власності на спірну земельну ділянку, тому вона не є об?єктом спадкування.

ОСОБА_5 , отримавши свідоцтво про право на спадщину на спірну земельну ділянку, не вчинила визначених законом дій для набуття її власність, аналогічним чином ОСОБА_3 , прийнявши спадщину після смерті його матері, також не вжив заходів для набуття у власність спірної земельної ділянки.

Отже, слід визнати, що суд першої інстанції виконав вимоги ст.89 ЦПК України - дав належну оцінку наданим у справу доказам, правильно визначився із характером спірних правовідносин, і зробив правильний висновок про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі відсутні посилання на нові істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 25 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 21 липня 2025 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов