Справа №243/9543/24
Провадження №2/243/187/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2025 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя Соловйова О.О.,

за участю секретаря судового засідання Коваленка В.В.,

від позивача: не з`явився

від відповідачів: не з`явилися

від третьої особи: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

20 листопада 2024 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на 31/200 частку земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1936 га, кадастровий номер :01:007:1667, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер дідусь позивача ОСОБА_8 . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшли 31/50 частка житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка за цією ж адресою площею 01936 га, кадастровий №:01:007:1667. Після смерті дідуся спадщину прийняли дружина померлого ОСОБА_7 та його син ОСОБА_3 , які постійно проживали зі спадкодавцем на день відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_7 . Після її смерті спадщину прийняв син померлої ОСОБА_3 , який постійно проживав разом із спадкодавцем на день відкриття спадщини. Позивач стверджує, що він як спадкоємець за правом представництва прийняв спадщину і отримав свідоцтво про право на спадщину, до складу якої увійшла 31/200 частка вказаного житлового будинку. Постановою нотаріуса від 28 квітня 2021 року позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про праву на спадщину, до якої входить вказана земельна ділянка, оскільки в державному акті не містяться визначення часток земельної ділянки які належали померлим та зазначено, що земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності.

Позивач вважає, що до нього повинно перейти право власності на 31/200 частку вказаної земельної ділянки, тому просить суд визнати за ним право власності на вказану частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 .

Ухвалою суду від 26.11.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження, сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті позову, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 02.05.2025 залучено до участі у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 19.05.2024 підготовче провадження у справі закінчено, розгляд справи призначено на 10.07.2025.

Позивач - ОСОБА_1 та адвокат Фальченко Іван Володимирович в судове засідання не з`явились, надавши заяви про розгляд справи без їх участі, наполягають на задоволенні позовних вимог.

Відповідачі, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 надали до суду заяву про здійснення розгляду справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Відповідач, ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, відзив не надав, був належним чином повідомлений.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, відзив не надала, була належним чином повідомлена.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось на підставі частини другої статті 247 ЦПК.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

У судовому засіданні встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, досліджені докази, на підставі яких встановлені ці обставини.

Згідно договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Першої слов`янської державної нотаріальної контори 22 грудня 1992 року, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 стали власниками 9/25 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 , на земельній ділянці Слов`янської міської ради народних депутатів. Вказана частина житлового будинку 24 грудня 1992 р. зареєстрована в Слов`янському БТІ за ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , реєстраційний № 17305/73.

З договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Першої слов`янської державної нотаріальної контори 17 листопада 1992 року, вбачається, що ОСОБА_8 став власником 11/25 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 , на земельній ділянці Слов`янської міської ради народних депутатів. Вказана частина житлового будинку 14 грудня 1993 р. зареєстрована в Слов`янському БТІ за ОСОБА_8 , реєстраційний № 17305/73.

Таким чином, на підставі вказаних вище договорів ОСОБА_8 був власником 31/50 частки вказаного житлового будинку. (9/25 : 2 + 11/25 = 9/50 + 22/50 = 31/50).

ОСОБА_8 з 28 жовтня 1972 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 , яка прийняла прізвище чоловіка ОСОБА_10 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 28 жовтня 1972 року міським відділом ЗАГС м. Слов`янська,

Відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого 4 жовтня 1973 року міським ЗАГС м. Слов`янська, Донецької області, ОСОБА_11 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 , її батьком в свідоцтві зазначено ОСОБА_8 , матір`ю ОСОБА_7 .

В подальшому, ОСОБА_11 уклала шлюб з ОСОБА_12 , прийнявши прізвище чоловіка ОСОБА_13 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 21 листопада 1992 року Слов`янським міським відділом ЗАГС Донецької області.

Від цього шлюбу подружжя ОСОБА_13 мають сина - ОСОБА_1 (позивач), який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , що вбачається з копії свідоцтва про народження, виданого 7 жовтня 1998 року відділом РАГС м. Слов`янська, Донецької області (батько в свідоцтві зазначено ОСОБА_12 , матір`ю ОСОБА_14 ).

ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_14 померла, що встановлено відповідно до копії свідоцтва про смерть, виданого 13 червня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецької області.

Згідно копії свідоцтва про народження, виданого 12 червня 1980 року міським ЗАГС м. Слов`янська, Донецької області, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_8 , його батьком в свідоцтві зазначено ОСОБА_8 , матір`ю ОСОБА_7

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до копії свідоцтва про смерть, виданого 12 листопада 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецької області, встановлено, що

У зв`язку зі смертю ОСОБА_8 відкрилась спадщина, до складу якої увійшли вказані в позовній заяві житловий будинок та земельна ділянка.

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 28 квітня 2021 року державним нотаріусом Першої слов`янської державної нотаріальної контори, після смерті ОСОБА_8 спадщину прийняли дружина померлого ОСОБА_7 , однак право на спадщину не оформила.

Крім того, спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_8 є його син ОСОБА_3 , який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак право на спадщину не оформив.

Таким чином, після смерті ОСОБА_8 його дружина ОСОБА_7 успадкувала 31/100 (31/50 : 2) частку вказаного житлового будинку.

В подальшому, ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що встановлено відповідно до копії свідоцтва про смерть, виданого 22 березня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецької області.

28 квітня 2021 року, враховуючи відкриття спадщини, після смерті бабусі ОСОБА_7 , позивач ОСОБА_1 звернувся у нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті бабусі ОСОБА_7 на 31/50 часток на житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 28 квітня 2021 року державним нотаріусом Першої слов`янської державної нотаріальної контори, після смерті ОСОБА_7 спадщину прийняли її син ОСОБА_3 та онук ОСОБА_1 (позивач) син померлої дочки спадкодавця ОСОБА_14 в порядку ст. 1266 ЦК України за правом представлення.

Вказане свідоцтво про право на спадщину видано ОСОБА_1 (позивач) на частку спадкового майна після смерті ОСОБА_7 , до складу якого увійшла 31/100 частка житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 . Свідоцтво про право на спадщину на частку спадкового майна ще не видано.

Водночас, сестра позивача - ОСОБА_6 , заяву до нотаріальної контори щодо прийняття спадщини не надала, тому виходячи із положень ст. 1269 ЦК України, є особою, яка спадщину не прийняла.

Отже, позивач є власником 31/200 частки вказаного житлового будинку з господарськими побудовами та спорудами.

Як зазначено вище, 28 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся у нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті бабусі ОСОБА_7 на 31/50 часток житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

28 квітня 2021 року ОСОБА_1 державним нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину на частку вказаного житлового будинку, а постановою від 28 квітня 2021 р. державний нотаріус відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки в державному акті на землю не містяться визначення часток земельної ділянки, які належали померлим та зазначено, що земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності.

Відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку земельної ділянки суд вважає незаконною з огляду на наступне.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру від 26 лютого 2021 року земельна ділянка площею 01936 га, кадастровий №:01:007:1667, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Державного акту від 10 вересня 2001 р. належить ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 .

Копією Державного акту на право приватної власності на землю підтверджено право ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 приватної сумісної власності на земельну ділянку площею 01936 га, кадастровий №:01:007:1667, розташовану за адресою: АДРЕСА_1

Визначення часток вказаної земельної ділянки, які належать власникам, у Державному акті не зазначено.

За змістом ч.1, 2 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна, розміщений на земельній ділянці, право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті. У разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна право власності на земельну ділянку, на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувачу (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі.

Аналіз вказаних норм земельного законодавства свідчить про те, що частка та правовий режим земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку є похідним від частки та правового режиму житлового будинку і має повністю йому відповідати.

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У судовому засіданні встановлено, що позивач після смерті ОСОБА_7 у встановлений законодавством строк прийняв спадщину і отримав право власності на 31/200 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що є підставою для визнання за ним права власності в порядку спадкування на 31/200 частку земельної ділянки для будівництва і обслуговування прийнятого ним у спадщину житлового будинку.

Вирішуючи спір, суд приймає до уваги наступне законодавство.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право приватної власності набувається в порядку, передбаченому законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч.1 ст. 316 ЦК України).

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 р. право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Таким чином, визнати право власності на успадковане майно, а також захистити своє право власності на нього позивач може лише в судовому порядку.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення в нотаріальному порядку. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, у постанові від 22 вересня 2021 р. (справа № 227/3750/19).

Суд приймає до уваги, що позивач отримав відмову нотаріуса в оформленні права власності на частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом у зв`язку із відсутністю у правовстановлюючому документі даних про частки співвласників ділянки. Отже, у позивача відсутня можливість оформити в нотаріальному порядку своє право власності на частку земельної ділянки. Вказане є підставою для визнання за позивачем права власності на вказану частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті бабусі.

З огляду на викладене та керуючись ст. ст. 328, 392, 1218, 1266, 1268 ЦК України, ст. ст. 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності 31/200 частку земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1936 га, кадастровий номер :01:007:1667, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя О.О. Соловйова