УХВАЛА

18 липня 2025 року

м. Київ

справа № 204/6085/20

провадження № 61-8776ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Туманова Сергія Геннадійовича на постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 червня 2025 року у справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Іванюта-Сандомирський Леонід Олегович, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Щетілова Ольга Валеріївна, комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради, про скасування реєстрації про готовність об`єкта до експлуатації ДП 55 та витребування майна,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року Дніпровська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , Комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Південне» (далі - КЖЕП «Південне»), третя особа - Департамент адміністративних послуг дозвільних процедур Дніпровської міської ради (далі - Департамент АПДП Дніпровської міської ради), про визнання недійсним свідоцтва про право власності, припинення права власності, скасування запису про державну реєстрацію права власності та витребування нерухомого майна, в якому просила суд:

- визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 від 11 листопада 1999 року, яке видане КЖЕП «Південне»;

- витребувати у ОСОБА_4 на користь територіальної громади міста в особі Дніпровської міської ради квартиру АДРЕСА_1 ,

- припинити право власності ОСОБА_3 на об`єкт нерухомого майна: квартиру АДРЕСА_1 ;

- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності ОСОБА_3 на об`єкт нерухомого майна: квартиру АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 29997930

від 21 січня 2019 року, внесений державним реєстратором КП «БТІ» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області Вусиком М. О.

Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська

від 20 травня 2021 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року, у задоволенні позовних вимог Дніпровської міської ради до ОСОБА_3 , КЖЕП «Південне», третя особа - Департамент АПДП, про визнання недійсним свідоцтва про право власності, припинення права власності, скасування запису про державну реєстрацію права власності та витребування нерухомого майна відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року касаційну скаргу Дніпровської міської ради задоволено частково.

Заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська

від 20 травня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 30 листопада 2021 року скасовано.

Справу № 204/6085/20 передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

18 січня 2023 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява Дніпровської міської ради про зміну предмету та підстав позову, згідно якої Дніпровська міська рада звернулась з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради (далі - Управління ДАБК), треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (далі - Департамент АПДП), приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Іванюта-Сандомирський Л. О. (далі - приватний нотаріус ДМНО Іванюта-Сандомирський Л. О.), приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Щетілова О. В. (далі - приватний нотаріус ДМНО Щетілова О. В.), комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради (далі - КП «Жилсервіс-5»), в якій позовними вимогами були зазначені:

- скасувати реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації ДП55, видану 24 березня 2021 року Управлінням ДАБК;

- витребувати у ОСОБА_2 : квартиру АДРЕСА_2 на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради,

- витребувати у ОСОБА_1 : квартиру АДРЕСА_3 на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2024 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду

від 10 червня 2025 року, позовну заяву Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Управління ДАБК, треті особи: Департамент АПДП, приватний нотаріус ДМНО Іванюта-Сандомирський Л. О., приватний нотаріус ДМНО Щетілова О. В., КП «Жилсервіс-5», про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації ДП 55 видану 24 березня 2021 року та витребування майна задоволено частково.

Витребувано від ОСОБА_2 на користь територіальної громади міста в особі Дніпровської міської ради, квартиру

АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Витребувано від ОСОБА_1 на користь територіальної громади міста в особі Дніпровської міської ради, квартиру

АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 сплачений судовий збір на користь позивача Дніпровської міської ради 2 549,33 грн.

Стягнуто зі ОСОБА_2 сплачений судовий збір на користь позивача Дніпровської міської ради 2 549,33 грн.

09 липня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Туманов С. Г. через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 червня 2025 року (надійшла до суду 10 липня 2025 року), в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просив суд скасувати оскаржуване судове рішення, направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного

у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції

в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Туманова С. Г. не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, у касаційній скарзі представник заявника узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права та цитує статтю 389 ЦПК України, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги

з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Також, у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги доданий документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 8 408,00 грн, однак це не підтверджує сплату судового збору у повному розмірі.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 03 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду, яка подана: юридичною особою 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви

і скарги від розміру оспорюваної суми; фізичною особою або фізичною особою - підприємцем 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), - не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції закону чинного на момент подачі позовної заяви) за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше

1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору становить 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Дніпровська міська рада звернулася до суду з позовом у 2020 році однак у січні

2023 року подала заяву про зміну підстав та предмета позову та заявила 1 позовну вимогу немайнового характеру та 2 позовні вимоги майнового характеру.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 684,00 грн.

При цьому суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» розрахунок розміру судового збору за подання касаційної скарги слід здійснювати, виходячи зі ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а не з тієї суми, яка фактично була сплачена позивачем.

Частиною четвертою статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення

в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Зі змісту положень пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України вбачається, що у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки із поданої касаційної скарги та копій судових рішень не вбачається ціни позову станом на день зміни предмету та підстав позову, а саме станом на 2023 рік (відсутнє визначення вартості квартир), тому неможливо визначити розмір судового збору, який підлягав сплаті при поданні позовної заяви за вимогу майнового характеру, у зв`язку з чим заявник при сплаті судового збору має підтвердити відповідність такої сплати належними доказами (позовна заява з визначеною ціною позову, майнова оцінка вартості квартир станом на 2023 рік або інші належні докази).

Отже, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подачу касаційної скарги за позовну вимогу немайнового характеру у розмірі 4 294,40 ((2 684,00*200%)*0,8=4 294,40) та за позовну вимогу майнового характеру (у розмірі 1,5 % від вартості об`єкту нерухомого майна, помноженого на 200 %, помноженого на 0,8).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055»).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Також, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено рішення (ухвала), що оскаржується.

У касаційній скарзі представник заявника просить скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 червня 2025 року.

Отже, представнику заявника необхідно повідомити суд, чи оскаржує він рішення суду першої інстанції, зважаючи на те, що оскаржуваною постановою апеляційного суду рішення суду першої залишено без змін.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги

з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Також, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Згідно з частиною шостою статті 43 ЦПК України процесуальні документи

в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Відповідно до пункту 29 Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), у разі подання до суду документів

в електронній формі учасник зобов`язаний у випадках, визначених процесуальним законодавством, надати доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Згідно із частиною сьомою статті 43 ЦПК України у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Так, касаційна скарга була сформована в системі «Електронний суд», проте доказів направлення всім учасникам справи копій цієї касаційної скарги через систему «Електронний Суд» або шляхом надсилання листом з описом вкладення представник заявника не надала.

Зокрема, представником заявника не надано доказів направлення касаційної скарги ОСОБА_2 , приватному нотаріусу ДМНО Іванюта-Сандомирський Л. О., приватному нотаріусу ДМНО Щетілова О. В.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Туманова Сергія Геннадійовича на постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 червня 2025 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць