Справа № 643/5910/25
Провадження № 2/643/3441/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2025 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - Поліщук Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Костенюк А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Луцький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини та припинення примусового стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог прохає: виключити відомості про ОСОБА_1 як батька з актового запису № 1297 від 17.07.2024, складеного Луцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що видано Свідоцтво про народження, Серія НОМЕР_1 від 17.07.2024 року Луцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції; припинити стягнення з ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , щомісячно аліментів на користь ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 08.04.2025 року і до досягнення дитиною повноліття, стягнутих на підставі судового наказу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09.04.2025 року по цивільній справі № 646/3145/25.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 30.10.2021 він з відповідачкою уклали шлюб, який 25.12.2024 рішенням Московського районного суду м. Харкова розірвано. З березня 2022 вони перебували на тимчасово окупованій території України в м. Старобільськ Луганської області. У квітні 2022 року він виїхав з тимчасово окупованої території України м. Старобільськ Луганської області до м. Харкова де і проживає по теперішній час. ОСОБА_2 залишилась проживати на тимчасово окупованій території України в м. Старобільськ Луганської області та 08.07.2023 зареєструвала шлюб з громадянином російської федерації ОСОБА_4 , після укладення шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_5 , в подальшому шлюб з ОСОБА_4 було розірвано. Дитина, чоловічої статі, який народився у м. Старобільськ Луганської області, не походить від подружжя зі мною, а була зачата ОСОБА_2 у шлюбі з іншим чоловіком ОСОБА_4 09.07.2024 року рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області по цивільній справі №161/13056/24 за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, встановлено факт народження громадянкою України, ОСОБА_2 , дитини чоловічої статі, який народився у м. Старобільськ Луганської області, Україна. Рішенням суду у цій справі ухвалено встановити факт народження громадянкою України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дитини чоловічої статі ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Старобільську Луганської області. Україна.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 26.09.2024 у справі № 161/13056/24 апеляційна скарга ОСОБА_1 була залишена без задоволення, апеляційне провадження у справі № 161/13056/24 за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа, Луцький відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України закрито. На підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області по цивільній справі №161/13056/24 ОСОБА_2 отримала Свідоцтво про народження дитини. Згідно з Свідоцтвом про народження, Серія НОМЕР_4 від 17.07.2024 року, виданим Луцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьки: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , актовий запис 1297 від 17.07.2024.

09.04.2025 Червонозаводським районним судом м. Харкова по цивільній справі №646/3145/25 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення на її користь з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини, було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 08.04.2025 і до досягнення дитиною повноліття. Проте він не є батьком дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Виключення запису про батьківство позивача є обставиною, що має істотне значення у розумінні ч. 2 ст. 197 СК України, і, відповідно, є підставою для припинення примусового стягнення з нього аліментів.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 18.04.2025 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Позивач у визначені в ухвалі суду строки недоліки позовної заяви усунув.

Ухвалою суду від 01.05.2025 провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

18.06.2025 ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито, та справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання позивач не з`явився. 22.07.2025 від представника позивача - адвоката Панасенка П.П. надійшла до суду заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги однак подано заяву про розгляд справи без участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Крім того, представником позивача - адвокатом Панасенком П.П. подано клопотання про стягнення з відповідачки на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 16000 грн. 00 коп.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, представник відповідачки - адвокат Шумейко Я.В. прохав проводити розгляд справи без участі відповідачки та її представника про що зазначив у письмовій заяві.

20.05.2025 представником відповідачки - адвокатом Шумейко Я.В. подані до суду письмові пояснення відповідно до яких відповідачка ОСОБА_2 повністю визнає позовні вимоги, не заперечує проти виключення відомостей про батька із актового запису та припинення стягнення аліментів на дитину - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Разом з тим, прохає зменшити витрати на професійну правничу допомогу до 5000 грн. 00 коп.

В.о. начальника відділу Луцького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Максимчук І. прохала розглядати справу без участі представника третьої особи за наявними в матеріалах справи документами.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25.12.2024 задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, шлюб між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , зареєстрований 30.10.2021 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис №5006 розірвано (а.с. 114-115).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.07.2024 задоволено заяву ОСОБА_2 , встановлено факт народження громадянкою України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дитини чоловічої статі ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Старобільськ Луганської області, Україна.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 26.09.2024 апеляційне провадження у справі № 161/13056/24 за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа, Луцький відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України закрито (а.с.90-91).

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 3 від 23.04.2025, 17.07.2024 реєстратором Луцького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції видано 17.07.2024 свідоцтво серії НОМЕР_1 (а.с.112-113).

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , батьком дитини вказано ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим 17.07.2024 Луцьким відділом держаної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.42).

09.04.2025 судовим наказом Червонозаводського районного суду м. Харкова по цивільній справі № 646/3145/25 стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , який, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 08.04.2025 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.48).

Згідно ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Відповідно до ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126, 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на штучне запліднення своєї дружини. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

Відповідно до ч. 6 ст. 136 СК України до вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

Пунктами 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини (п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3).

Відповідно до ч.ч.1,2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно ч. 2 ст. 197 Сімейного кодексу України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Відтак, з урахуванням предмета даного спору, однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема, з одержувачем аліментів чи з їх платником.

Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення (наприклад, у зв`язку із перебуванням платника аліментів у лавах Збройних Сил України, тяжким матеріальним становищем тощо). Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд (постанова Верховного Суду від 27.02.2019 у справі №307/1186/17).

Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них (ч. 4 ст. 273 ЦПК України).

Зазначена норма не надає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому не можуть бути будь-які обставини, що з урахуванням інтересів першочергово дитини, змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів, зокрема, й виключення з акту про народження дитини відомостей про походження дитини від певної особи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, зокрема ч. 1 ст. 82 ЦПК України, яка передбачає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Аналізуючи вищенаведене, враховуючи визнання відповідачкою позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд виходить із того, що позивач не є батьком дитини, а тому, враховуючи ст. 180 СК України, у позивача відсутній обов`язок щодо сплати аліментів на користь відповідача на утримання дитини ОСОБА_3 .

За викладеного суд вважає, що є усі законні підстави ухвалити рішення про задоволення позову.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає таке.

За змістом ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) Європейський суд з прав людини вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». Європейський суд з прав людини вказав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

У постановах від 19.02.2022 у справі № 755/9215/15-ц та від 05.07.2023 у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Так, у пункті 154 рішення від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою N 58442/00 щодо судових витрат ЄСПЛ зазначив, що за статтею 41 Конвенції він відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму. Крім того, будь-яке клопотання, подане на підставі статті 41 Конвенції, має містити конкретні суми, розбиті на пункти, і супроводжуватися необхідними документами на їх підтвердження, інакше Суд може відхилити це клопотання повністю або частково.

Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

На підтвердження наданих правничих послуг представником позивача надано копію ордеру серії АХ № 1253442 від 15.04.2025, копію договору про надання правничої допомоги від 09.04.2025, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Панасенком П.П., копію рішення № 13/1/7 ради адвокатів Харківської області від 21.07.2021, розрахунок суми витрат. Пов`язаних з правничою допомогою адвоката, за фактично надану правничу допомогу станом на 28.08.2024, копію квитанції про оплату за Договором від 18.06.2025, акт приймання - передачі від 18.07.2025.

Суд враховує, що правовідносини між сторонами, які склалися, мають типовий характер, адже практика щодо сімейних правовідносин про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини та припинення примусового стягнення аліментів є сталою і не вимагає якогось додаткового аналізу судової практики.

Отже, беручи до уваги задекларовані в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України і усталеній практиці у вищевказаних рішеннях ЄСПЛ принципи пропорційності, розумності і співмірності, а також заперечення відповідачки щодо стягнення судових витрат, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 5000 грн. 00 коп.

Частиною 1, 2 ст. 141 ЦПК України, встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

За змістом ст. 141, 142 ЦПК України суд повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а також стягує з відповідача на користь позивача іншу частину судового збору в розмірі 1211,20 грн.

З огляду на наведене, керуючись ст. 136 СК України, ст. 4, 13, 81, 263, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов - задовольнити.

Виключити відомості про ОСОБА_1 як батька з актового запису № 1297 від 17.07.2024, складеного Луцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що видано Свідоцтво про народження, Серія НОМЕР_1 від 17.07.2024 року Луцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Припинити стягнення з ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , щомісячно аліментів на користь ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 08.04.2025 року і до досягнення дитиною повноліття, стягнутих на підставі судового наказу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09.04.2025 по цивільній справі № 646/3145/25.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) 20 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп., а всього стягнути 6211 (шість тисяч двісті одинадцять) 20 коп.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову згідно квитанції до платіжної інструкції № 0.0..1 від 15.04.2025, в сумі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Третя особа: Луцький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, місцезнаходження: 43026, Волинська область, м. Луцьк, пр-т. Соборності. Буд. 18.

Суддя Т.В. Поліщук