Справа № 682/1636/25
Провадження № 2-зз/682/6/25
У Х В А Л А

24 липня 2025 року

Славутський міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді Мотонок Т.Я.,

за участю секретаря Мелашенко О.В.,

представника позивача Оліферук Ж.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Славута клопотання відповідача ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у справі № 682/1636/25 за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник адвокат Оліферук Жанна Антонівна до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики (боргової розписки) та процентів за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання,

в с т а н о в и в:

В провадженні суду перебуває цивільна справа № 682/1636/25 за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник адвокат Оліферук Ж.А. до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики (боргової розписки) та процентів за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

Ухвалою суду від 25.06.2025 у даній справі вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах ціни позову 475497,16 грн., які належать ОСОБА_1 , що знаходяться на рахунках, які будуть виявлені державним або приватним виконавцем в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову, до набрання законної сили рішенням суду в цій справі.

15.07.2025 до суду надійшло клопотання відповідача ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на банківському рахунку НОМЕР_1 АТ КБ «Приват Банк», на який надходять кошти, які є заробітною платою ОСОБА_1 . Оскільки, на підставі ухвали суду заблоковано належний йому картковий рахунок, на який нараховується заробітна плата, у зв`язку із чим він не може матеріально себе забезпечувати.

В судове засідання, призначене на 24.07.2025 о 09 год. 30 хв., з`явилась представник позивача, адвокат Оліферук Ж.А., яка заперечувала проти задоволення клопотання відповідач про скасування заходів забезпечення позову з огляду на його необґрунтованість.

Відповідач ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Просив суд врахувати, що окрім заробітної плати він не має інших джерел для існування. Крім того, кошти необхідні йому для забезпечення можливості працювати, так як він фактично проживає в м. Славута, а працює в м. Шепетівка.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Під арештом майна слід розуміти заборону розпоряджатися цим майном, а в певних випадках - і користуватися ним. Заборона вчиняти певні дії, поряд з іншим, може бути пов`язана з необхідністю збереження об`єкта спору в існуючому стані та збереження його статусу, що має сприяти вирішенню спору та можливості виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Згідно вимог ч.4 ст. 150 ЦПК України - не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із ч. 3 ст. 52 Закону, не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Приписами ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати від 1 липня 1949 року № 95, визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Заробітна плата в розумінні поняття «власності» є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в ст.ст. 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статей 97 Кодексу законів про працю України, ст.ст. 15, 22, 24 Закону України «Про працю».

Зазначені норми в сукупності свідчать про те, що держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю.

Накладення арешту на рахунок боржника, який призначений також і для виплати заробітної плати, унеможливлює своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав особи.

Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти боржника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому, саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із ч. 4ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19.

У випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів.

Вказаний правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 квітня 2022 року у справі №756/8815/20 .

Як встановлено в судовому засіданні, державним виконавцем під час виконання ухвали суду про забезпечення позову накладено арешт на рахунок, на який здійснюється нарахування заробітної плати відповідача.

Накладення арешту на рахунок боржника, призначений для виплати заробітної плати, унеможливлює своєчасну виплату зарплати, що призводить до порушення конституційних прав громадян.

Рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17 січня 2020 року у справі №340/1018/19, від 29 січня 2020 року у справі №820/5422/17, від 27 червня 2019 року у справі №916/73/19.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 року у справі №756/8815/20 вказано, що залишення арешту на кошти, які складають заробітну плату боржника, та звернення на них стягнення унеможливлює отримання боржником будь-яких коштів заробітної плати, як єдиного джерела для існування та порушує право на отримання винагороди за працю.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що залишення арешту на кошти, які складають заробітну плату боржника, унеможливлює отримання ОСОБА_1 будь-яких коштів заробітної плати, як єдиного джерела, що порушує його право на отримання винагороди за працю.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового скасування заходів забезпечення позову, а саме в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на банківському рахунку, на який надходять кошти, які є заробітною платою ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 149, 150, 157, 158, 260, 350, 353 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 25.06.2025 по справі № 682/1636/25, в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на банківському рахунку НОМЕР_1 АТ КБ «Приват Банк», на який надходять кошти, які є заробітною платою ОСОБА_1 .

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено: 24.07.2025.

Суддя Мотонок Т. Я.