Справа № 489/2736/25
Номер провадження 2/489/1959/25
22 липня 2025 року місто Миколаїв
Інгульський районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючого судді Кокорєва В. В.,
за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Інгульського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі позивач) до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення безпідставно набутих грошових коштів
Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, обґрунтовуючи вимоги тим, що 03.06.2024 ОСОБА_1 через мобільний застосунок monobank здійснив помилковий переказ власних коштів на суму 12 000,00 гривень на банківську карту № НОМЕР_1 невідомої йому особи, емітовану АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», що підтверджується копією квитанції AETP-9T6T-6HM6-H11T від 03.06.2024. ОСОБА_1 мав намір придбати у приватної особи товари та під час диктування номеру картки помилився в наборі цифр. Наступного дня коли позивач це з`ясував, грошові кошти вже перейшли у власність помилкового одержувача. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва по справі № 756/8860/24 від 19.07.2024 задоволено заяву про розкриття банківської таємниці, скеровану АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та вирішено: зобов?язати Акціонерне товариство «Універсал Банк» надати ОСОБА_1 інформацію щодо фізичної особи держателя картки № НОМЕР_1 , а саме інформацію, яка включає: прізвище, ім`я, по батькові, дату народження, адресу реєстрації, реєстраційний номер облікової картки платника податків, засоби зв`язку, шляхом надання відповідної довідки. Цим рішенням суду встановлено факт та суму помилкового переказу. За заявою ОСОБА_1 АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» в листі від 24.03.2025 за вих. № Л-262/КЕП розкрив відомості власника банківського рахунку, на який позивач здійснив помилковий платіж. Оскільки повернення помилково сплачених коштів добровільно не відбулось, позивач вважає свої права порушеними та вимушений звернутися до суду.
Окрім того, вказує, що за період з 04.06.2024 по 10.04.2025 сума інфляційних нарахувань на суму заборгованості 12 000,00 гривень становить 1 436,84 гривень. За період з 04.06.2024 по 10.04.2025 сума 3% річних на суму заборгованості 12 000,00 гривень становить 306,17 гривень. Загальна сума грошових вимог позивача до відповідачки становить: 13 743,01 гривень, які просить стягнути з відповідача на свою користь та суму сплаченого судового збору.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив розглядати справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки до суду не повідомила, подала заяву про ознайомлення з матеріалами справи 16.06.2025, однак для ознайомлення не прийшла, з матеріалами справи не ознайомилася, відзив до суду не подала.
Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, вирішено проводити заочний розгляд справи.
Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.
Згідно з листом АТ "Універсал Банк" від 24.03.2025 надано інформацію щодо ідентифікаційний даних власника карткового рахунку НОМЕР_1 , а саме: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН - НОМЕР_2 ,адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч.1 ст.177 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі, гроші.
У статті 1 Закону України «Про платіжні послуги», визначені поняття:
- неналежний отримувач - особа, на рахунок якої без законних підстав зарахована сума платіжної операції або яка отримала суму платіжної операції в готівковій формі;
- платіжна операція - будь-яке внесення, переказ або зняття коштів незалежно від правовідносин між платником і отримувачем, які є підставою для цього.
Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (частина перша статті 1212 ЦК України).
Передбачений статтею 1212 ЦК України вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав.
Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і неврегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (яке іменується також зобов`язанням із безпідставного збагачення) полягає у вилученні в особи-набувача (зберігача) її майна, яке вона набула (зберегла) поза межами правової підстави у випадку, якщо така підстава для переходу майна (його збереження) відпала згодом, або взагалі без неї, якщо цей перехід (збереження) не ґрунтувався на правовій підставі, та у переданні відповідного майна тій особі-потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.
Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом (стаття 1215 ЦК України).
Тлумачення цих норм свідчить, що при визначенні того, чи підлягають безпідставно набуті грошові кошти потерпілій особі слід враховувати, що акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад, зокрема, добросовісності. Безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, тому що вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 04.08.2021, справа №185/446/18 та від 11.01.2023, справа №548/741/21.
Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Для кондикційних зобов`язань характерним є, зокрема, приріст майна в набувача без достатніх правових підстав, а предметом доказування у цьому випадку є сам факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
Правова позиція подібного змісту викладена в постанові ВП ВС від 04.12.2019 року у справі №917/1739/17.
Зазначена ситуація виникла внаслідок допущеної позивачем помилки при заповненні реквізитів отримувача грошей, але, керуючись главою 83 ЦК України, яка регулює подібні правовідносини незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події, він має право на повернення втрачених внаслідок помилки коштів.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 11 січня 2023 року у справі №548/741/21 (провадження №61-1022св22), ключовим фактором у вирішенні правових підстав для задоволення позовів про повернення безпідставно набутих коштів, є саме наявність факту помилки у перерахуванні/оплаті таких коштів потерпілим.
Як слідує з матеріалів справи, позивач вважає, що наявні законні підстави для стягнення з відповідача на його користь, згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, інфляційних втрат та трьох відсотків річних, нарахованих на позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі ст.1212 ЦК України.
Суть кондикційного зобов`язання виражається в тому, що набувач безпідставно збагатився за рахунок потерпілого, а тому зобов`язаний не лише повернути йому майно в натурі чи відшкодувати його вартість (ст.1213 ЦК України), а й у повному обсязі компенсувати потерпілому негативні наслідки від неможливості йому користуватися майном за призначенням шляхом відшкодування всіх доходів, які набувач одержав або міг одержати від цього майна, а набувач безпідставно збагатився за рахунок потерпілого.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно з ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори та інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Статтю 625 ЦК України розміщено у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Отже, положення розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).
Дія ст.625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення (договір чи делікт), у тому числі, й на позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі ст.1212 ЦК України. Тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема, щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних та інфляційні нарахування від простроченої суми, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України.
Позивачем надано суду розрахунок суми інфляційних втрат та 3% річних за період з 04.06.2024 по 10.04.2025 у розмірі 306,17 грн. - 3% річних та 1436,84 грн. - інфляційних втрат. Суд приймає наданий розрахунок до уваги та погоджується з ним.
Суд, оцінивши наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості і достовірності, на підставі свого внутрішнього переконання, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.
Згідно з ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в сумі 968,96 грн., який сплачений позивачем при поданні позовної заяви.
Керуючись ст. ст. 2-13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд
Позовні вимоги задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок)
Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення - з моменту складення повного тексту рішення.

Позивач, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 10.06.2025.

Суддя В. В. Кокорєв