Провадження 2-о/127/383/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2025 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

з участю секретаря судових засідань Сунько Я.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

в с т а н о в и в :

18.07.2025 року ОСОБА_1 звернулась із заявою, в якій зазначила, що перебувала в стосунках із ОСОБА_3 , певний час вони жили за адресою АДРЕСА_1 . В середині 2024 року ОСОБА_1 і ОСОБА_3 розірвали стосунки через погляди на життя і агресивну поведінку ОСОБА_3 і з цього часу почались погрози і переслідування на очах у дитини. Кривдник неодноразово приходив додому до заявника, стукав у двері, влаштовував скандали на фоні ревнощів, переслідував на вулиці, а у соціальних мережах писав негативні коментарі, щоб зіпсувати репутацію заявника. Внаслідок цього заявник і дитина переживають стрес, дитина отримала переляк і стала замкнутою та недовірливою до інших людей. Крім того, в переписці у месенджері ОСОБА_3 постіно погрожує фізичною розправою, супроводжуючи це образами і нецензурною лайкою, погрожує самогубством. 10.09.2024 року ОСОБА_3 в черговий раз прийшов до ОСОБА_1 додому, влаштував скандал в присутності дитини, висловлювався нецензурно, вказував на образи сексуального характеру, внаслідок чого у дитини сталась істерика. За викликом прибула поліція і склала протокол відносно ОСОБА_3 за ст. 173 КУпАП. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.11.2024 року справа закрита за відсутності складу правопорушення.

На підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ОСОБА_1 просила суд видати обмежувальний припис строком на 6 місяців стосовно ОСОБА_3 та визначити заходи тимчасового обмеження його прав, а саме:

-заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її донькою - малолітньою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;

-обмежити спілкування з ОСОБА_1 та її донькою ОСОБА_2 ;

-заборонити наближатись на 100 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 та її донькою.

Провадження у справі відкрите 18.07.2025 року.

В судовому засіданні представник заявника адвокат Шмиров Є.І. заяву підтримав і просив її задоволити. Додатково повідомив, що ОСОБА_1 і ОСОБА_3 в зареєстрованому шлюбі не перебували, але між ними були саме сімейні стосунки протягом тривалого часу, вони певний час разом проживали в Києві і в м. Вінниці, мали спільний побут, а в середині 2024 року стосунки припинили. Внаслідок цього ОСОБА_3 почав переслідувати ОСОБА_1 , вчиняти психологічний і фізичний тиск, погрожувати розправою, ображати у різний спосіб. Із заявами до правоохоронних органів ОСОБА_1 не зверталась, єдиний виклик був зафіксований 10.09.2024 року і на ОСОБА_3 склали протокол за ст. 173 КУпАП. Жодного разу до відповідальності за домашнє насильство ОСОБА_3 не притягувався. Просив заяву задоволити.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений завчасно і належним чином, в тому числі смс-повідомленням у додаток вайбер. Письмових пояснень, заяв не надавав.

Відповідно до ст. 350-5 ч. 1 ЦПК України неявка ОСОБА_3 не перешкоджає розгляду заяви про видачу обмежувального припису.

Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд дійшов висновку, що заява задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 разом із малолітньою ОСОБА_2 проживають в АДРЕСА_1 .

В зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 . ОСОБА_1 не перебувала і не перебуває, проживають і зареєстровані за різними адресами, доказів спільного проживання протягом будь-якого часу і фактичних шлюбних стосунків в матеріалах справи немає.

10.09.2024 року відносно ОСОБА_3 складений протокол про адміністративне правопорушеня за ст. 173 КУпАП, згідно якого 10.09.2024 року о 13.40 год. в АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 дзвонив і стукав безперестанку в двері квартири АДРЕСА_3 , на вимогу ОСОБА_1 залишити будинок не реагував, висловлювався нецензурною лайкою, чим порушив громадський порядок і спокій громадян.

За наслідками розгляду даного протоколу 14.11.2024 року Вінницьким міським судом Вінницької області провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за ст. 173 КУпАП закрите за відсутності в його діях складу правопорушення.

Також на підтвердження обставин, викладених в заяві, ОСОБА_1 надала особисту переписку у месенджері із абонентом « ІНФОРМАЦІЯ_3 », « ОСОБА_4 », « ОСОБА_5 », «Більше ніхто». Встановити тему розмови, обставини, які передували певним повідомленням, хронологію, стосунки, в яких перебувають особи, неможливо, оскільки переписка була вирвана із контексту і велась із застосуванням нецензурної лексики.

В судовому засіданні також було встановлено, що інших звернень ОСОБА_1 до правоохоронних органів про вчинення кримінального правопорушення по факту погроз, нанесення тілесних ушкоджень, псування майна тощо, не було, ОСОБА_3 до відповідальності за вчинення насильства в сім`ї відносно ОСОБА_1 або інших осіб не притягувався, тимчасовий заборонний припис не видавався.

Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання,а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти), наречені, особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти тощо.

Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству (ч. 3 ст. 3 Закону).

Звертаючись до суду з вимогами про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_3 заявник обґрунтувала заявлені вимоги тим, що останній вчиняє щодо неї і дитини домашнє насильство психологічного характеру (погрози фізичною розправою, образи, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, які викликали у неї побоювання за свою безпеку та безпеку своєї дитини, завдали шкоди психічному здоров`ю), проте, належних і достатніх доказів того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 спільно проживали (проживають), перебували (перебувають) у сімейних стосунках, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, є нареченими, заявник не надала.

За таких обставин на ОСОБА_3 не поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству.

Крім того, в установленому законом порядку вина ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, не встановлена.

Звернення до правоохоронних органів 10.09.2024 року було вперше по факту хуліганства, проте провадження у справі відносно ОСОБА_3 закрите за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Таким чином, заявницею не було доведено, що вона та її дитина є особами, які постраждали внаслідок домашнього насильства і потребують захисту в порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Враховуючи викладене, оцінюючи встановлені судом обставини та досліджені докази, суд дійшов висновку, що підстав для видачі обмежувального припису за заявою ОСОБА_1 немає.

Разом з тим, суд вважає необхідним роз`яснити, що ОСОБА_1 не позбавлена можливості звернутись за захистом до правохоронних органів в разі вчинення неправомірних дій будь-якими особами відносно неї або її дитини.

Керуючись Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. ст. 350-5, 350-6 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

в задоволенні заяви ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складене 21.07.2025 року.

Суддя