Номер провадження: 22-ц/813/4753/25
Справа № 509/7647/23
Головуючий у першій інстанції Панасенко Є.М.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2025 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Сєвєрової Є.С., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав, на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області, постановлену під головуванням судді Панасенко Є.М. 13 грудня 2024 року у смт. Овідіополь Одеської області, -

встановила:

У грудні 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила позбавити батьківських прав ОСОБА_1 щодо його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позовні вимоги обґрунтовані тим, 20.02.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 .. З травня 2021 року між сторонами між сторонами було припинено фактичні шлюбні відносини, та рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 18.05.2023 року по справі № 947/35696/21 шлюб між подружжям розірвано. Після припинення шлюбних відносин сторони почали проживати окремо, та зустрічі батька з сином ставали усе рідшими, проте як вказує позивачка, вона усіляко сприяла спілкуванню батька з сином. З часом позивачка помічати, що після зустрічі з батьком дитина повертається додому у пригніченому стані, не бажає спілкуватися з членами родини, поводить себе замкнено та відсторонено. Також зазначила, що батько припинив приймати участь у забезпеченні сину належних умов розвитку та проживання. Позивач вважала, що у діях ОСОБА_1 наявні ознаки ухилення від виконання своїх зобов`язань, які виражаються в умисному завданні шкоди моральному та психологічному здоров`ю малолітнього сина ОСОБА_3 , що призвело до небажання дитини продовжувати спілкування зі своїм батьком, тому вважає що є всі підстави для задоволення даного позову.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 13.11.2024 року у задоволенні позову ОСОБА_2 було відмовлено.

02.12.2024 року від представника відповідача ОСОБА_1 до суду першої інстанції надійшла заява про розподіл судових витрат у даній цивільній справі.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 13.12.2024 року заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, та ухвалити нове судове рішення, яким вирішити питання про розподіл судових витрат.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що матеріали справи містять оригінали кур`єрських накладних із відміткою про відправлення саме 15.11.2024 року заяви про розподіл судових витрат та ухвалення додаткового рішення, тобто в межах строку, передбаченого ст. 141 ЦПК України, що не було враховано судом першої інстанції.

Сторони про розгляд справи на 08.07.2025 року були сповіщені належним чином, у судове засідання з`явився ОСОБА_1 .

Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 13.11.2024 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав було відмовлено.

02.12.2024 року від представника відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про розподіл судових витрат у справі.

В обґрунтування своїх вимог представник відповідача зазначав, що при винесенні судового рішення суд не вирішив питання про судові витрати на правову допомогу у розмірі 24000 грн., які відповідач поніс при розгляді справи. Сума була сплачена в повному розмірі шляхом сплати 20000 грн. в безготівковій формі та 4000 грн. готівкою, та надано докази понесених витрат.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (п. 3 ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

У ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 цього Кодексу (ст. 246 ЦПК України).

Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, якщо до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат.

Заяву щодо вирішення питання про стягнення витрат необхідно залишити без розгляду, якщо докази були надані поза межами строку, без клопотання про поновлення цього строку та обґрунтування поважності причин його пропуску (п. 57-58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19));

Потрібно розрізняти наслідки несвоєчасного подання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів у підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів у підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду (постанова Верховного Суду від 29.06.2022 року у справі № 908/574/20 (провадження № 61-3454св22)).

У даному випадку, від відповідача чи його представника до винесення судового рішення 13.11.2024 року не подавались до суду першої інстанції будь-які клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, чи про намір подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу представник відповідача звернувся тільки 02.12.2024 року, подавши при цьому докази їх розміру. Вказану заяву, згідно трекінгу поштового відправлення, було прийнято від заявника засобами поштового зв`язку 27.11.2024 року, тобто через 14 днів після ухвалення рішення у справі.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (ст. 120 ЦПК України).

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 126 ЦПК України).

Аналіз положень ст. 126, ч. 8 ст. 141 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що у випадку неподання доказів витрат протягом визначеного ч. 8 ст. 141 ЦПК України п`ятиденного строку заява про розподіл судових витрат, зроблена стороною до закінчення судових дебатів у справі, повинна залишатися судом без розгляду, що унеможливлює розгляд судом питання розподілу судових витрат без поновлення цього строку, про що зазначено в Постанові Верховного суду по справі № 205/213/20 від 17.11.2021 року.

Враховуючи те, що докази на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу подані представником разом із заявою про їх відшкодування після ухвалення рішення суду, однак в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що до закінчення судових дебатів у справі сторона позивача зробила відповідну заяву про відшкодування таких витрат, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягала залишенню без розгляду.

Безпідставними при цьому є доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 про те, що матеріали справи містять оригінали кур`єрських накладних із відміткою про відправлення саме 15.11.2024 року заяви про розподіл судових витрат та ухвалення додаткового рішення, тобто в межах строку, передбаченого ст.141 ЦПК України, що не було враховано судом першої інстанції.

Колегія суддів звертає увагу апелянта, що оригінали кур`єрських накладних із відміткою про відправлення саме 15.11.2024 року заяви про розподіл судових витрат та ухвалення додаткового рішення, не містять доказів їх дійсного відправлення відповідачем на адресу суду першої інстанції, а також отримання їх судом, у зв`язку із чим вказані докази не можуть бути визнані судом апеляційної інстанції належними, та не приймаються судом до уваги.

Натомість, з трекінгу поштового відправлення ТОВ «Нова Пошта» вбачається, що вказані вище заяви було прийнято засобами поштового зв`язку 27.11.2024 року о 19 год.39 хв., тобто через 14 днів після ухвалення рішення у справі, та доставлено до суду першої інстанції 29.11.2024 року, що свідчить про пропуск апелянтом строку, передбаченого ст. 141 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками суду першої інстанції, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи.

При цьому, судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 13.12.2024 року постановлено з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 грудня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 21 липня 2025 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді Є.С. Сєвєрова

О.М. Таварткіладзе