Справа №705/1343/25
Провадження 2/705/1754/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

21 липня 2025 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді Гудзенко В.Л.

при секретарі Музичук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умані цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до держави російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок збройної агресії,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Чимирис О.В. звернувся до суду з позовом до держави російська федерація в особі Міністерства юстиції російської федерації про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок збройної агресії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 володіє на праві приватної власності об`єктами нерухомого майна, обладнання та рухомого майна, які було пошкоджено внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, а саме: приміщення бурякосховища з прибудовами, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; обладнання, а саме: оприскувач ОВС 2000; контейнер яблучний до 400 кг; холодильна камера для зберігання яблук, яка складається з компресорно-конденсаторний агрегат середньотемпературний на базі COPELAND D4SH-250х 70.8 м3/год Ре=15кВт) (2 од.); холодильна автоматика: реле тиску, терморегулюючий вентиль, соленоїдний клапан (2 од.); Повiтроохолоджувач для фруктiв Thermofin TENA 1.045- 15-E-N-D5-07 (2 од.); - Щит управлiння холодильним агрегатом (1 од.) - Холодоагент R 404 А. 24 лютого 2022 року російська федерація вторглась на територію України та розпочала повномасштабну війну з метою ослаблення держави Україна, в тому числі на території Черкаської області. Дії відповідача, а саме нанесення збройними формуваннями російської федерації ракетних ударів по цивільних об`єктах на території Черкаської області 24.02.2022 року, внаслідок чого, дією вибухової хвилі та розльоту уламків, які утворилися після нанесення вказаних ракетних ударів ракетами, завдано пошкоджень майну, а саме будівлі, обладнанню та рухомому майну, яке знаходилось в будівлі с. Паланка, Уманського району Черкаської області, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить позивачу. 09 січня 2024 року, комісією з обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії російської федерації, було здійснено огляд об`єктів позивача та встановлено, що причинами пошкодження є наслідки ракетного удару. За результатами обстеження комісією були виявленні основні візуальні пошкодження за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :02:001:1931 а саме: 1. Нежитлова будівля, бурякосховище з прибудовами (капітальний ремонт 2015 року, обладнано промисловий холодильник для зберігання 600 тон фруктів), пошкодження: - Зовнішні стіни, фасад: утеплення знищено, стіни потріскані, не придатні для відновлення, метало профіль знищено 438 кв.м. - Дах/покрівля: знищено повністю 1360 кв.м. - Внутрішні стіни/перегородки: потріскані, не придатні до відновлення 91 кв.м. - Підлога: не придатна до використання 760 кв.м. - Заповнення віконних та дверних прорізів: ворота не придатні до використання 18 кв. м. - Інженерні мережі та обладнання зруйновані повністю, а саме: - Компресорно конденсаторний агрегат середньо температурний на базі COPELAND D4SH 250x(70.8 м. куб./год. Ре=15кВт) 2 шт. - Холодильна автоматика: реле тиску, терморегулюючий вентиль, соленоїдний клапан 2 шт. - Щит управління холодильним агрегатом 1 шт. - Холодоагент R 404 A. - Контейнер яблучний до 400 кг 1500 шт. - Оприскувач ОВС 2000 1 шт.

Відповідно до звіту № РЗ/2-02.09/2024 від 11.09.2024 про оцінку майна: розмір реальних збитків становить 2 833 778,37 грн., що еквівалентно 69 017 доларів США за курсом НБУ на дату оцінки: Холодильна камера для зберігання яблук, яка складається з: компресорноконденсаторний агрегат середньо-температурний на базi COPELAND D4SH-250х 70.8 м3/год Ре=15кВт) (2 од.); холодильна автоматика: реле тиску, терморегулюючий вентиль, соленоїдний клапан (2 од.) повiтроохолоджувач для фруктiв Thermofin TENA 1.045-15-E-N-D5-07 (2 од.); щит управлiння холодильним агрегатом (1 од.); холодоагент R 404 А становить 972 243,99 грн; оприскувач ОВС-2000 становить 797 586,25 грн; контейнер яблучний до 400 кг в кількості 1500 шт. становить 1 063 948,14 грн.. Відповідно до звіту № РЗ/1-02.09/2024 від 11.09.2024, розмір реальних збитків, завданих фізичній особі гр. ОСОБА_1 , внаслідок пошкодження 24.02.2022 року у зв`язку із збройною агресією російської федерації нежитлових приміщень бурякосховища з прибудовами за адресою: АДРЕСА_1 , для цілей цієї оцінки, з урахуванням округлення, станом на 02.09.2024 складає з врахуванням ПДВ: 11 379 918,96 гривень, що еквівалентно 277 158,81 доларів США за курсом НБУ на дату оцінки. Вартість проведення незалежної оцінки експертом відповідно до договору на проведення незалежної оцінки звітів № РЗ/1-02.09/2024, № РЗ/2-02.09/2024 від 11.09.2024, склала 60 000,00 грн. без ПДВ. Загальна сума майнової шкоди, що була завдана нежитловому приміщенню, обладнанню ОСОБА_1 внаслідок ракетного удару, спричиненого військовою агресією російської федерації, становить 14 273 697,30 грн. Все вказане нерухоме майно та обладнання позивача, що складало одне ціле промислового холодильника, будувалось для промислової діяльності, а саме зберігання фруктів, та використовувалось в підприємницькій діяльності. З даною метою було виготовлено комерційну пропозицію від 15.04.2015 року вказаної холодильної камери. 20.05.2021 року було виготовлено технічні характеристики холодильної камери та обладнання, щодо її використання та укладення в подальшому договору купівлі - продажу. Просить стягнути з держави російська федерація на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду завдану збройною агресією російської федерації в розмірі 14273697,30 грн. та в дохід Державного бюджету України судовий збір.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України», причину неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Віповідачем у справі є держава-агресор російська федерація.

Відповідно до ст.498 ЦПК України у разі, якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Суд враховує, що 24.02.2022 розірвано дипломатичні відносини між Україною і російською федерацією у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України. Функціонування закордонних дипломатичних установ України на території російської федерації та діяльність дипломатичних установ російської федерації на території України зупинена. Комунікація Міністерства закордонних справ України з органами державної влади російської федерації за посередництва третіх держав не здійснюється. У зв`язку з чим наразі неможливе сприяння органами дипломатичної служби України у переданні судових документів російській стороні (листи Міністерства закордонних справ України вих. №71/17-500-67127 від 04.09.2022 та вих. №71/17-500-77469 від 03.10.2022). Також припинено доставку поштових відправлень до російської федерації з перших днів повномасштабного вторгнення.

Таким чином, передача будь-яких документів компетентним органам російської федерації, у тому числі дипломатичними каналами, наразі неможлива (лист Міністерства юстиції України вих. №100817/98748-22-22/12.1.3 від 31.10.2022).

Разом з цим, Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у постанові від 14.04.2022 у справі № 308/9708/19 (провадження № 61-18782св21) викладено правову позицію, відповідно до якої у цій категорії спорів (про відшкодування шкоди, завданої фізичній особі, її майну, здоров`ю, життю у результаті збройної агресії рф) іноземна держава-відповідач не користується судовим імунітетом проти розгляду судами України таких судових справ. При цьому зазначено, що направлення посольству рф запиту на згоду про участь у справі не є потрібним.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини у справі, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, ґрунтуючись на засадах справедливості, виваженості та законності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.2 ЦК України учасниками цивільних відносин є, зокрема, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Згідно зі ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з Віденською конвенцією про дипломатичні зносини від 18 квітня 1961 року, учасником якої є Україна, до іноземної держави, її дипломатичних представництв і консульських установ застосовується судовий імунітет. Відповідно до Положення про дипломатичні представництва та консульські установи іноземних держав в Україні, затвердженого Указом Президента від 10 червня 1993 року № 198/93, Україна гарантує додержання положень зазначеної вище Конвенції.

Порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, встановлює Закон України «Про міжнародне приватне право», який застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземними державами.

Статтею 79 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено поняття «судовий імунітет», відповідно до якого пред`явлення позову до іноземної держави, залучення іноземної держави до участі у справі як відповідача або третьої особи, накладення арешту на майно, яке належить іноземній державі та знаходиться на території України, застосування щодо такого майна інших засобів забезпечення позову і звернення стягнення на таке майно можуть бути допущені лише за згодою компетентних органів відповідної держави, якщо інше не передбачено міжнародним договором України або законом України.

Преамбулою Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що Україна згідно з Конституцією України є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншим міжнародно-правовим актам є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

У зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України 24 лютого 2022 року Україна розірвала дипломатичні відносини з росією, що у свою чергу з цієї дати унеможливлює направлення різних запитів та листів до посольства російської федерації в Україні у зв`язку із припиненням його роботи на території України. Верховний Суд встановив підстави для висновку про те, що починаючи з 2014 року відсутня необхідність у направленні до посольства російської федерації в Україні запитів щодо згоди російської федерації бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди у зв`язку з вчиненням російською федерацією збройної агресії проти України та ігноруванням нею суверенітету та територіальної цілісності Української держави, починаючи з 24 лютого 2022 року таке надсилання неможливе ще й у зв`язку із розірванням дипломатичних відносин України з російською федерацією.

Російська федерація, вчинивши неспровокований та повномасштабний акт збройної агресії проти Української держави, численні акти геноциду Українського народу, не вправі надалі посилатися на свій судовий імунітет, заперечуючи тим самим юрисдикцію судів України на розгляд та вирішення справ про відшкодування шкоди, завданої такими актами агресії фізичній особі - громадянину України. Названа країна-агресор діяла не у межах свого суверенного права на самооборону, навпаки віроломно порушила усі суверенні права України, діючи на її території, а тому безумовно надалі не користується у такій категорії справ своїм судовим імунітетом.

Факт масштабної немотивованої збройної агресії рф проти України визнано резолюцією Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02 березня 2022 року, військова агресія російської федерації була засуджена як така, що порушує статтю 2 (4) Статуту ООН, а також суверенітет, незалежність та територіальну цілісність України. Крім того, російську федерацію було зобов`язано припинити застосування сили проти України та вивести свої збройні сили за межі міжнародно визнаних кордонів України.

Аналогічних висновків дійшов і Міжнародний суд ООН, який у своєму наказі про забезпечувальні заходи від 16 березня 2022 року у справі щодо звинувачень в геноциді за конвенцією про попередження та покарання злочину геноциду (Україна проти Російської Федерації) зобов`язав російську федерацію припинити військову агресію проти України.

Також Генеральна Асамблея ООН прийняла Резолюцію ES-12/1 від 24 березня 2022 року, якою додатково засуджує військову агресію росії проти України, вимагає від російської федерації припинення військових дій, в тому числі проти атак проти цивільних осіб та цивільних об`єктів, а також засуджує всі порушення міжнародного гуманітарного права та порушення прав людини та вимагає безумовного дотримання міжнародного гуманітарного права, включно із Женевськими Конвенціями 1949 року та Додаткового протоколу І 1977 року до них.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 210/4458/15-ц, від 30 січня 2020 року у справі 287/167/18-ц, ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 серпня 2017 року у справі № 761/9437/15-ц висловлено правову позицію про те, що факт збройної агресії російської федерації проти України встановленню в судовому порядку не потребує.

Російська федерація несе повну юридичну відповідальність за майнову та немайнову шкоду, заподіяну цивільним фізичним та юридичним особам у результаті вчинення нею збройної агресії, зокрема за майнову шкоду, заподіяну підконтрольними їй збройними формуваннями, а також за майнову шкоду, заподіяну збройними формуваннями, підконтрольними Україні, під час здійснення ними законного права на самозахист. Зокрема, відшкодуванню підлягає шкода, заподіяна в результаті: пошкодження чи знищення майна під час бойових дій; вилучення майна збройними формуваннями, які перебувають під контролем країни-агресора; втрати майна особою, яка була змушена залишити місце проживання через бойові дії чи окупацію.

У даному випадку предметом позову є відшкодування матеріальної шкоди, завданої фізичній особі внаслідок збройної агресії російської федерації проти України; місцем завдання шкоди є територія суверенної держави Україна; передбачається, що шкода завдана агентами російської федерації, які порушили принципи та цілі, закріплені у Статуті ООН, щодо заборони військової агресії, вчиненої стосовно іншої держави - України; вчинення актів збройної агресії іноземною державою не є реалізацією її суверенних прав, а свідчить про порушення зобов`язання поважати суверенітет та територіальну цілісність іншої держави - України, що закріплено у Статуті ООН; національне законодавство України виходить із того, що за загальним правилом шкода, завдана в Україні фізичній особі в результаті протиправних дій будь-якої іншої особи (суб`єкта), може бути відшкодована за рішенням суду України (за принципом «генерального делікту»).

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.3, ст.321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

За змістом ч.ч.1, 3 ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно з ст.ст.4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до приписів ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Законодавець у частині першій статті 16 ЦПК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Пунктами 8, 9 ч.2 ст.16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

За змістом частин 1, 2, 3 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

При вирішенні спорів про відшкодування шкоди за ст.1166 ЦК України, доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , згідно паспорту серії НОМЕР_1 , виданого Уманським МВ УМВС України в Черкаській області 17.05.2003, є громадянином України та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивачу ОСОБА_1 належать нежитлові будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та складаються з: бурякосховища з прибудовами «О», «О1», «О11», площею 1300,6 кв.м, що становить 2/25 частини нежитлових будівель та споруд та які розташовані на земельній ділянці пл. 1,7832 га, (кадастровий номер :02:001:0043), що підтверджується Договором купівлі-продажу нежитлової будівлі, реєстр № 4- 4512 від 07.12.2010р., (зареєстровано в державному реєстрі Уманського виробничого відділку комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» номер витягу: 28403061 від 17.12.2010); Витягом з Державного реєстру правочинів № 9345195 від 07.12.2010; Витягом з Державного реєстру речових прав № 394263329.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 68996339 від 26.09.2016 року, земельна ділянка, кадастровий номер: :02:001:1931, плошею 1,7419 га для ведення особистого селянського селянського господарства за адресою: Черкаська область, Уманський район, Паланська сільська рада на праві приватної власності належить ОСОБА_1 .

Відповідно до акту комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії російської федерації від 09.02.2024 року № 23, 09.02.2024 після проведеного обстеження будівлі (бурякосховище з трьома прибудовами), загальною площею 1300,6 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 , комісія встановила, що будівля була пошкоджена як зовні, так і всередині в результаті влучання боєприпасів.. В акті зафіксовано знищення повністю даху/покрівлі площею 1360 кв.м, знищення утеплення, потріскання стін, які не придатні до відновлення, знищення метало-профіля 438 кв.м. внутрішні стіни/перегородки потріскані, не придатні до відновлення 91 кв.м.; підлога не придатна до використання 760 кв.м., ворота не придатні до використання 18 кв.м, інженерні мережі та обладнання зруйновано повністю. Відповідно до додатку до акту комісійного обстеження об`єкта від 09.02.2024, перелік знищеного обладнання внаслідок збройної агресії російської федерації: компресорно конденсаторний агрегат середньо температурний на базі COPELAND D4SH 250x(70.8 м. куб./год. Ре=15кВт) 2 шт. - Холодильна автоматика: реле тиску, терморегулюючий вентиль, соленоїдний клапан 2 шт. - Щит управління холодильним агрегатом 1 шт. - Холодоагент R 404 A. - Контейнер яблучний до 400 кг 1500 шт. - Оприскувач ОВС 2000 1 шт..

Відповідно до звіту № РЗ/2-02.09/2024 від 11.09.2024 (обладнання й інше рухоме майно) про оцінку майна: розмір реальних збитків становить 2 833 778,37 грн., що еквівалентно 69 017 доларів США за курсом НБУ на дату оцінки: Холодильна камера для зберігання яблук, яка складається з: компресорноконденсаторний агрегат середньо-температурний на базi COPELAND D4SH-250х 70.8 м3/год Ре=15кВт) (2 од.); холодильна автоматика: реле тиску, терморегулюючий вентиль, соленоїдний клапан (2 од.) повiтроохолоджувач для фруктiв Thermofin TENA 1.045-15-E-N-D5-07 (2 од.); щит управлiння холодильним агрегатом (1 од.); холодоагент R 404 А становить 972 243,99 грн; оприскувач ОВС-2000 становить 797 586,25 грн; контейнер яблучний до 400кг в кількості 1500 шт. становить 1 063 948,14 грн..

Відповідно до звіту № РЗ/1-02.09/2024 від 11.09.2024, розмір реальних збитків, завданих фізичній особі гр. ОСОБА_1 , внаслідок пошкодження 24.02.2022 року у зв`язку із збройною агресією російської федерації нежитлових приміщень бурякосховища з прибудовами за адресою: АДРЕСА_1 , для цілей цієї оцінки, з урахуванням округлення, станом на 02.09.2024 складає з врахуванням ПДВ: 11 379 918,96 гривень, що еквівалентно 277 158,81 доларів США за курсом НБУ на дату оцінки.

Загальна сума майнової шкоди, що була завдана нежитловому приміщенню, обладнанню ОСОБА_1 внаслідок ракетного удару, спричиненого військовою агресією російської федерації, становить 14 213 697,30 грн.

Відповідно до договору № Р3-30-08 про надання послуг з проведення оцінки майна від 30.08.2024 року, вартість проведення незалежної оцінки експертом відповідно до договору на проведення незалежної оцінки звітів № РЗ/1-02.09/2024, № РЗ/2-02.09/2024 від 11.09.2024, склала 60 000,00 грн. без ПДВ.

Суд враховує, що російська федерація, здійснивши збройну агресію відносно України, та окупувавши частину території України порушила норми та принципи Статуту ООН, Загальної декларації прав людини, Будапештського меморандуму, Гельсінського заключного акту наради по Безпеці та Співробітництву в Європі від 01.08.1975 та Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 14 квітня 2022 року про заяву Верховної Ради «Про вчинення Російською Федерацією геноциду в Україні» визнано геноцидом Українського народу дії Збройних сил, політичного і військового керівництва росії під час збройної агресії проти України, яка розпочалася 24 лютого 2022 року, а також доручено Голові Верховної Ради спрямувати цю заяву до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї НАТО, урядів та парламентів іноземних держав. Голові Верховної Ради України надано повноваження звернутися до Генеральної прокуратури, Міністерства закордонних справ та Міністерства юстиції щодо невідкладного вжиття заходів для належного документування фактів вчинення Збройними силами Російської Федерації та її політичним і військовим керівництвом геноциду Українського народу, злочинів проти людяності, воєнних злочинів, інших тяжких злочинів на території України та ініціювання притягнення до відповідальності всіх винних осіб.

Відповідно до пунктів «а», «b», «c», «d» та «g» статті 3 Резолюції 3314 (XXIX) Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй «Визначення агресії» від 14 грудня 1974 року застосування Російською Федерацією збройної сили проти України становить злочин збройної агресії та грубо порушує Меморандум про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від05 грудня 1994 року та Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією від 31 травня 1997 року; констатуючи, що у світлі положень IV Гаазької конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додатка до неї: Положення про закони і звичаї війни на суходолі від 18 жовтня 1907 року, Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року та Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 08 червня 1977 року, одним із наслідків збройної агресії Російської Федерації проти України стала тимчасова окупація частини території України; беручи до уваги, що Російська Федерація чинить злочин агресії проти України та здійснює тимчасову окупацію частини її території за допомогою збройних формувань Російської Федерації; відзначаючи, що дії Російської Федерації на території окремих районів Донецької та Луганської областей, Автономної Республіки Крим та міста Севастополя грубо порушують принципи та норми міжнародного права, зокрема шляхом: систематичного недодержання режиму припинення вогню та продовження обстрілів цивільних об`єктів та інфраструктури, що спричиняють численні жертви серед цивільного населення, військовослужбовців Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань; приймає цей Закон, що має на меті визначити особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях.

Таким чином, російська федерація як держава-окупант відповідно до IV Гаазької конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додатка до неї: Положення про закони і звичаї війни на суходолі від 18 жовтня 1907 року, Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року та Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 8 червня 1977 року несе відповідальність за порушення захисту прав цивільного населення.

Як вбачається з матеріалів справи, надані позивачем докази відповідають критеріям щодо їх достатності, належності та допустимості та підтверджують належність позивачеві нерухомого майна, а також вид та обсяг збитків, пов`язаних із пошкодженням та знищенням частини даного майна, яке позивач втратив в зв`язку з нанесенням 24.02.2022 країною агресором рф ракетного удару по м. Умані Черкаської області.

Відтак, суд погоджується із тезами позивача щодо спричинення матеріальної шкоди у заявленому розмірі саме через пошкодження майна.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що дії російської федерації, як відповідача, у вигляді збройної агресії дійсно спричинили матеріальну шкоду позивачу, а відтак, така шкода має бути стягнута у судовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до пункту 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України належать витрати, пов`язані із залученням спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судом встановлено, що позивачем в ході розгляду справи було понесено витрати в розмірі 60000 грн. 00 коп., пов`язані з проведенням оцінки майна, що підтверджується відповідним рахунком-фактурою Р3-30-08/1 від 30.08.2024 року та актом виконаних послуг від 11.09.2024.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки згідно з п.22 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору в даній категорії справ, то, з урахуванням задоволення позовних вимог, з відповідача на користь держави Україна підлягає стягненню судовий збір.

Відповідно до ст. 4, 6 Закону України «Про судовий збір» станом на час подання позову (06.03.2025 року) позивач повинен був сплатити з урахуванням ціни позову судовий збір за ставкою: 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тому з урахуванням ціни позову з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 15140,00 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог майнового характеру, то понесені позивачем судові витрати, пов`язані із проведенням оцінки майна, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.2, 4, 8, 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст.12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 263-265, 280-284, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з держави російська федерація (119991, м. Москва, вул. Житня, 14) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду, завдану збройною агресією російської федерації, в розмірі 14 213 697 (чотирнадцять мільйонів двісті тринадцять тисяч шістсот дев`яносто сім) грн. 00 коп., та витрати, пов`язані із залученням оцінювача, в розмірі 60 000 (шістдесят тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути із російської федерації на користь державного бюджету України (отримувач коштів: Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37930566; Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); Рахунок отримувача: UA0023755; Код класифікації доходів бюджету: 22030101) судовий збір в розмірі 15 140 (п`ятнадцять тисяч сто сорок) грн. 00 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Роз`яснити сторонам у справі, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб`єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.Л. Гудзенко