Провадження №2/748/545/25
Єдиний унікальний № 748/741/25
У Х В А Л А

30 липня 2025 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі :

головуючого судді Хоменко Л.В.,

секретаря Базарної М.В.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Сірого І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

АТ «Сенс Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 501392791 від 17 листопада 2021 року у розмірі 456 555 грн. 69 коп., судовий збір в сумі 5 478 грн. 67 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 36 439 грн. 62 коп.

Ухвалою судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 10 березня 2025 року відкрито провадження у справі.

08 квітня 2025 року представник позивача Цимбал В.І. надав суду клопотання про зупинення провадження у справі до припинення перебування ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України та участі у заходах, необхідних для оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації.

У судове засідання представник позивача Акціонерного товариства «Сенс Банк» не з`явився, про дату та час повідомлений належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Сірий І.О. у судовому засіданні заперечив щодо клопотання про зупинення провадження у справі, млтивуючи тим, що відповідач не ініціював питання про зупинення провадження у справі, заперечує проти зупинення провадження у справі, у судовому засіданні приймає участь адвокат відповідача, який представляє його інтереси.

Розумність строків розгляду справи згідно ст. 2 ЦПК України належить до основних засад (принципів) цивільного судочинства і є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, та про що неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.

Так, відповідно до положень п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на розгляд справи упродовж розумного строку, закріплене в п.1 ст.6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. При цьому Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Водночас ЄСПЛ у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, неодноразово наголошував, що право на доступ до правосуддя, закріплене у ст.6 Конвенції, не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути розумний ступінь пропорційності між застосованими засобами та поставленою метою (рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашінгдейн проти Великої Британії», рішення від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України»).

Процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються і передбачають усталений порядок їх застосування. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (п.47 рішення Європейського суду з прав людини від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97» проти України», заява №19164/04).

Тобто принцип правової визначеності передбачає зрозумілість, прогнозованість та усталений порядок застосування процесуальних норм.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Наведена норма імперативна та покладає на суд саме обов`язок, а не право зупиняти провадження, якщо сторона перебуває у складі ЗСУ або інших, утворених відповідно до закону, військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення АТО. Водночас вказана підстава зупинення провадження пов`язана саме із фактом перебування учасника процесу у складі Збройних Сил України, або інших, утворених відповідно до закону, військових формувань, що переведені на воєнний стан, а не просто із введенням воєнного стану.

При цьому, норма має тимчасовий характер, тобто обмежується строком перебування сторони у складі Збройних Сил України або в інших військових формуваннях і відповідно підстава для зупинення провадження у справі вичерпується тоді, коли участь сторони у складі ЗСУ або в інших військових формуваннях припиняється. Аналогічна позиція міститься у численних судових рішеннях Верховного суду.

При вирішенні питання про зупинення провадження у справі суд, окрім процесуального обов`язку зупинення провадження, враховує особисту думку сторони (представника), яка перебуває на військовій службі. Якщо військовослужбовець наполягає на розгляді справи без його участі/за участю представника, то у суду відсутні підстави для зупинення провадження у справі.

Постановою Верховного Суду від 15 серпня 2023 року у справі № 174/760/21 (провадження № 61-8044св23), зазначено, що інститут зупинення провадження у справі не може бути застосований з ініціативи відповідача на підставі того, що позивач перебуває в лавах Збройних Сил України, якщо позивач активно бере участь у розгляді справи та наполягає на завершенні її розгляду.

Також Верховний Суд акцентує увагу на тому, що зупинення провадження у справі має бути доцільним і мотивованим. Суд аналізує ймовірні наслідки зупинення з урахуванням суті спірних правовідносин, щоб це не призвело до безпідставного затягування строків розгляду справи. (постанова ВС від 1 лютого 2022 року у справі №160/12705/19).

Оскільки, відповідач та його представник заперечують проти задоволення клопотання про зупинення провадження, наполягають на розгляді справи за участі представника відповідача, то у задоволенні клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 189,196-198, 200, 247, 259-260 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити представнику позивача ОСОБА_2 у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі до припинення перебування відповідача ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя Хоменко Л.В.