У Х В А Л А

28 липня 2025 року місто Київ

справа № 755/5693/21

апеляційне провадження № 22-ц/824/14121/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А. Невідомої Т.О.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 21 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування,

в с т а н о в и в :

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про усунення від права на спадкування.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 21 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

3 липня 2025 року на зазначене судове рішення ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 липня 2025 року витребувано матеріали справи з Дніпровського районного суду міста Києва. Вирішення питання про відкриття апеляційного провадження відкладено до отримання матеріалів цивільної справи судом апеляційної інстанції.

23 липня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли матеріали цивільної справи № 755/5693/21, що дає підстави для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Перевіривши доводи особи, яка подала апеляційну скаргу щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду та матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження з таких підстав.

Відповідно до частини 1, пункту 2 частини 2 статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення

або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Разом з тим, апеляційна скарга на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 21 листопада 2023 року подана 3 липня 2025 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження (через півтора року після постановлення ухвали).

Доводи скаржника про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягають.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є позивачем у справі, про розгляд справи судом першої інстанції повідомлялась за адресою, вказаною в позовній заяві (а.с. 1, 57, 75, 94, 112, 118, 123, 135, 149, 166). Усі конверти повертались на адресу суду з відміткою про причини невручення "адресат відсутній за вказаною адресою".

Представник позивача ОСОБА_4 також подавав до суду заяви про відкладення розгляду справи, ознайомлення з матеріалами справи, виклик свідків, витребування доказів, зупинення провадження у справі, поновлення провадження у справі (а.с. 67, 69, 86, 87, 88, 116, 128, 139, 147).

Крім того, згідно з довідкою про доставку електронного листа копія ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 21 листопада 2023 року доставлена представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на його електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 23 листопада 2023 року о 17:55:06 (а.с. 176).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 № 475/97-ВР передбачено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дотримання процесуальних строків, зокрема, строків на апеляційне оскарження, є складовою принципу юридичної визначеності, який є одним з фундаментальних аспектів верховенства права, на чому неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.

Відповідно до частини 2 статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Згідно з частиною 1 статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Нешев проти Болгарії" від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних

норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Дія 97" проти України від 21 жовтня 2010 року).

Крім того, ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення. На цьому акцентувала увагу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 січня 2023 року у справі № 9901/278/21.

Ураховуючи те, що ОСОБА_1 та її представник Решнюк А.В. повідомлялись судом першої інстанції про розгляд справи, підтвердженням чого є копії судових повісток та численні клопотання сторони позивача з процесуальних питань, суд апеляційної інстанції критично ставиться до посилання заявника на пропуск строку апеляційного оскарження у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не знали та не могли довідатись про розгляд справи у зв`язку із запровадженням з 24 лютого 2022 року на всій території України воєнного стану.

Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Відповідну позицію Велика Палата Верховного Суду висловила у постанові від 10 листопада 2022 року у справі №990/115/22.

Таким чином, суд вважає, що позивач була зобов`язана цікавитися ходом розгляду справи та своєчасно скористатися процесуальним правом на подання апеляційної скарги.

Отже, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою про оскарження ухвали суду першої інстанції після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, а тому колегія суддів вважає, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтею 358 ЦПК України,

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 21 листопада 2023 року.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 21 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування, відмовити.

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: