Справа № 368/1004/25
Рішення

Іменем України

"25" липня 2025 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Шевченко І.І.

за участю секретаря Назаренко А.І.

представника позивача адвоката Тихонової А.М.

розглянувши під час підготовчого засідання в залі суду м. Кагарлик в режимі відео конференції цивільну справу в загальному позовному провадженні за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Тихонова Альона Миколаївна до Кагарлицької міської громади про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, -

встановив:

представник позивача просять суд визнати, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 на праві приватної власності належить житловий будинок «А», загальною площею 44,40 кв.м., житловою площею 29,00 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_1 , обґрунтовуючи наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_2 , який проживав в селі Шпендівка, Кагарлицького району, Київської області (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 14.08.2017 року). Той факт, що ОСОБА_2 був її чоловіком підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3 .

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, яке складається, у тому числі, із житлового будинку АДРЕСА_1 , позначений в технічному паспорті літерою «А», загальною площею 44.40 кв. м., житловою площею 29.00 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами. Загальна оціночна вартість об`єкта нерухомості становить 405 674 грн.

Чоловік позивачки за свого життя заповіт не складав, спадкоємицею є його дружина відповідно до свідоцтв про спадщину за законом від 31.05.2018 року №1-507, №1-510. Спадкова справа 255/2017. ( ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у тому числі з урахуванням 3/4 часток у спадщині від яких відмовились діти померлого: син - ОСОБА_3 , дочка - ОСОБА_4 та дочка - ОСОБА_5 , кожний в рівній частці).

Відповідно до вищезазначених свідоцтв про спадщину позивачка успадкувала наступні

земельні ділянки:

- земельна ділянка: :01:322:0003, площею - 0,1947 га; цільове призначення: землі сільськогосподарського призначення, ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

- земельна ділянка: :01:315:0005 площею - 0,2488 га; цільове призначення: землі житлової забудови, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою АДРЕСА_1 .

До складу спадкового майна входить також будинок з надвірними будівлями, що знаходиться

на земельній ділянці кадастровий номер :01:315:0005 за адресою АДРЕСА_1 . Для оформлення спадкових прав на вищезазначений будинок позивач звернулась до державного нотаріуса, але відповідно до постанови №711 1/02-14/02-31 від 29.05.2025 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1 . Підставою відмови вказано відсутність правовстановлюючого документу на домоволодіння, оскільки права власності на будинок за

життя спадкодавець не зареєстрував.

Позивачка вступила у фактичне володіння та управління будинком, користується ним та присадибною земельною ділянкою, проте не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про успадкування будинку, так як чоловік при житті не виготовив технічний паспорт на будинок і не отримав свідоцтва про право власності на нього. 29 червня 2023 року, за її заявою було виготовлено технічний паспорт, а свідоцтво про право власності покійного чоловіка на будинок не може бути видане в силу п.11 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України. Ця обставина змушує її звертатись в суд з позовом до Кагарлицької міської ради (до складу Кагарлицького району входить Шпендівський старостинський округ, який не є відокремленою юридичною особою), так як у відповідності із ст. 1277 Цивільного кодексу України у випадку відсутності спадкоємців чи неприйняття ними спадщини, спадщина переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Той факт, що будинок належав спадкодавцю, підтверджує договір купівлі-продажу будинку від 30 червня 1989 року. Чоловік позивачки придбав вказаний будинок у 30 червня 1989 року у мешканця села Шпендівка ОСОБА_6 що належав йому на праві приватної власності за 3 000 карбованців. Договір складено у 3-х примірниках, один з яких зберігається у справах виконавчого комітету Шпендівської сільської ради народних депутатів. Договір підписаний старостою села Шпендівка Петренко М.В. Однак у зв`язку з життєвими обставинами (тривалими хворобами, похилим віком) ОСОБА_2 не встиг належним чином оформити право власності на житловий будинок. Згідно інформаційної довідки № 841 виданої 29.03.2018 року Комунальним підприємством Київської обласної ради Південне бюро технічної інвентаризації право власності на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами під номером

АДРЕСА_1 , не зареєстровано.

На даний час належним чином оформити правовстановлюючі документи на житловий будинок не є можливим в зв`язку зі смертю ОСОБА_2 . Чинне законодавство не передбачає можливості реєстрації права власності за померлою особою.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст.ст. 1216, 1218, 1220, 1221 Цивільного кодексу України).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК).

Право власності на придбаний житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його купівлі. Чоловік позивача набув права власності на вказаний вище житловий будинок до 01.01.2004 року, тобто до дати набрання чинності ЦК України. Так, на дату купівлі житлового будинку (1989 рік), питання набуття громадянами права власності та реєстрації будинків регулювалися «Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» від 31.01.1966 року, яка втратила чинність 13.12.1995 року (далі Інструкція від 31.01.1966 року), та «Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР», затвердженої наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31.10.1975 року №45/5, яка втратила чинність 07.07.1994 року (далі Інструкція від 31.10.1975 року). За змістом п.1 Розділу І Інструкції від 31.01.1966 року реєстрацію будинків із обслуговуючими будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадили бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих рад депутатів трудящих.

Таким чином, з урахуванням викладеного, а також того, що обов`язкова реєстрація (інвентаризація) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ могла здійснюватися виконавчими комітетами місцевих рад, вважаю, що посвідчений договір купівлі продажу будинку від 30.06.1989 року, що зареєстрований у виконавчому комітеті Шпендівської сільської ради народних депутатів, за номером 57 підтверджує належність будинку чоловіку позивача (спадкодавцю).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК).

За змістом листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Для подальшого утримання та збереження майна позивачу необхідно оформити право власності на спадкове майно, проте іншого шляху, окрім визнання права власності на вказаний житловий будинок в судовому порядку, не існує.

Представник відповідача в особі - Кагарлицької міської громади на підготовче засідання не з`явився, подавши до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у відсутність представника відповідача, за наявними в матеріалах справи документами, проти задоволення позову не заперечують.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки від відповідача до суду надійшла заява про визнання позовних вимог, яка не суперечить закону та інтересам сторін, суд вважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні.

Суд, вислухавши представника позивача та вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.

В силу ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Шпендівка Кагарлицького району Київської області.

Позивач ОСОБА_1 12.11.1977 року уклала шлюб з ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу № НОМЕР_4 .

Згідно договору купівлі-продажу будинку, укладеного 30.06.1989 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , згідно якого гр. ОСОБА_6 продав, а гр. ОСОБА_2 купив для тимчасового проживання будинок, належний продавцю ОСОБА_6 на праві особистої власності в АДРЕСА_1 . Цей будинок належав продавцю ОСОБА_6 на підставі особистої власності та запису в господарській книзі виконавчого комітету Шпендівської сільської Ради народних депутатів за № 7, що стверджується довідкою цього виконавчого комітету від 30 червня 1989 року за № 40. Будинок розташований на присадибній ділянці 5000 м2, критий шифером, загальна житлова площа 29 м2.

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 73125044, виданого Вишневою державною нотаріальною конторою, вбачається, що заведена спадкова справа № 255/2017 після смерті спадкодавця ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.05.2018 року спадкоємницею зазначеного в цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 , 1955 року народження, який помер

ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його дружина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у тому числі з урахуванням 3/4 часток у спадщині від яких відмовились діти померлого: син - ОСОБА_3 , дочка - ОСОБА_4 та дочка - ОСОБА_5 , кожний в рівній частці і спадщина на яку видане свідоцтво складається з земельної ділянки, загальною площею 0,.2488га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що належала померлому ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ№996803, виданого 05 жовтня 2011 року Шпендівською сільською радою Кагарлицького району Київської області на підставі Рішення 13 сесії 05 скликання Шпендівської сільської ради Кагарлицького району Київської області від 29 березня 2007 року, акт зареєстровано в

Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01307. Кадастровий номер земельної ділянки: :01:315:0005.

Постановою державного нотаріуса Вишневої державної нотаріальної контори від 29.05.2025 року було винесено відмову у вчиненні нотаріальної контори позивачу ОСОБА_1 , а саме: у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами під номером АДРЕСА_1 , що належав померлому ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України ).

Відповідно до роз`яснень, викладених в абзаці другому пункту 23 постанови Пленумом Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Положеннями ст. ст. 316, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Приймаючи до уваги те, що позивачка є єдиним спадкоємцем за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який є власник житлового будинку, відсутній спадковий спір, наявна відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка не оскаржена, тому задля захисту спадкових прав позивачки, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки вони законні, обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи.

На підставі викладеного та керуючись ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст. ст. 4, 76-89, 141, 258, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Тихонова Альона Миколаївна до Кагарлицької міської громади про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 на праві приватної власності належить житловий будинок «А», загальною площею 44,40 кв.м., житловою площею 29,00 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Апеляційні скарги на рішення можуть бути подані безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 28.07.2025 р.

Суддя І.І. Шевченко