Справа № 296/5919/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2025 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі головуючої судді Петровської М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Житомирводоканал» Житомирської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення,-

встановив:

Комунальне підприємство «Житомирводоканал» Житомирської міської ради звернулось до Корольовського районного суду м. Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої, з урахуванням заяви поданої в порядку усунення недоліків позовної заяви, просить:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства «Житомирводоканал» Житомирської міської ради заборгованість за надані послуги з центрального водопостачання та центрального водовідведення в розмірі 8 392,50 грн;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства «Житомирводоканал» Житомирської міської ради витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що квартира АДРЕСА_1 , в якій проживає ОСОБА_1 , забезпечується послугами водопостачання та водовідведення, які надає КП "Житомирводоканал" Житомирської міської ради.

Вказує, що в період з 01 січня 2017 року по 01 травня 2025 року відповідачка не в повному обсязі сплачує кошти за надані послуги, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість, яка становить 8 392,50 грн.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира у даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідачка ОСОБА_1 відзиву на позовну заяву не подавала. Ухвала про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами двічі направлялись на адресу відповідачки за зареєстрованим місцем її проживання, у відповідності до приписів ЦПК України, однак поштові відправлення повернулись на адресу суду не врученими з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Також відповідачка повідомлялась про розгляд справи шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України.

Постановою Верховного Суду від 19 грудня 2022 року в справі № 910/1730/22 визначено, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статтями 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 , яка забезпечується послугами з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, належить на праві приватної власності з 10.04.2012 ОСОБА_1 (1/2 частка) та ОСОБА_2 (1/2 частка), що підтверджується відповіддю № 1596389 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У відповідності до відповіді на запит суду ВОМІРМП УДМС України в Житомирській області № 1888/5645 ОСОБА_1 з 22.07.2005 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

24.09.2024 між Комунальним підприємством «Житомирводоканал» Житомирської міської ради та ОСОБА_1 укладено угоду №269 про реструктуризацію та порядок погашення заборгованості, відповідно до п.1 угоди, предметом цієї угоди є реструктуризація та порядок погашення заборгованості боржника перед кредитором в сумі 12 127 грн 70 коп., яка виникла станом на 01 вересня 2024 року.

Із довідки про стан розрахунків за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01.01.2017 до 30.04.2025 (з урахуванням вхідного боргу), за адресою: АДРЕСА_2 , особовий рахунок НОМЕР_1 , вбачається, що заборгованість за послуги становить 8 392,50 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Зобов`язання, згідно із ч.1 ст. 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV, частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року №2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 5 Закону №2189-VIII, до житлово - комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

За змістом частини першої статті 9 Закону №2189-VIII, споживач здійснює оплату за спожиті житлово - комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово -комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно із частиною першою статті 10 Закону №2189-VIII, ціни (тарифи) на житлово -комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими.

Частинами другою та четвертою статті 23 Закону №2189-VIII передбачено, що виконавець послуги з централізованого водопостачання повинен забезпечити її постачання безперервно, з гарантованим рівнем безпеки та величини тиску. Послуга з централізованого водопостачання надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водопостачання, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст.24 Закону №2189-VIII, послуга з централізованого водовідведення надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водовідведення, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Виконавець послуги з постачання гарячої води зобов`язаний щомісяця надавати дані про загальний обсяг спожитої у будівлі гарячої води виконавцю послуг з централізованого водовідведення для нарахування плати за водовідведення гарячої води.

Відповідно до частини першої статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У частині 4 статті 319 Цивільного кодексу України закріплене правило про те, що власність зобов`язує.

Частиною 1 статті 360 Цивільного кодексу України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до положень статті 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності та залежно від положень закону або домовленості між співвласниками може належати їм на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (частина четверта статті 355 цього Кодексу).

Відповідно до частини четвертої ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У разі належності квартири декільком особам на праві спільної сумісної або спільної часткової власності, позовні вимоги мають бути пред`явлені до кожного з них про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірах, що відповідають їх часткам у праві спільної сумісної/часткової власності на квартиру, крім тих випадків, коли між співвласниками досягнуто домовленості щодо утримання квартири і визначено уповноваженого власника квартири (постанови Верховного Суду від 20 вересня 2018 року в справі №522/7683/13-ц, від 01 вересня 2020 року в справі №352/2163/13-ц).

Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом.

Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в статті 81 ЦПК України, відповідно до положень якої доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідачка ОСОБА_1 , як власник 1/2 частки квартири та споживач житлово-комунальних послуг, зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, в період з 01.01.2017 по 01.05.2025 належним чином не виконувала, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з останньої на користь позивача заборгованості, що виникла за вказаний період, в загальній сумі 4 196,25 грн, що відповідає 1/2 частці права власності на квартиру.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 514 грн підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачки.

Керуючись статтями 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 279, 352 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, -

ухвалив:

Цивільний позов Комунального підприємства «Житомирводоканал» Житомирської міської ради (10005, м.Житомир, вул. Чуднівська, 120, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Житомирводоканал» Житомирської міської ради заборгованість за послуги із централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, за період з 01 січня 2017 року по 01 травня 2025 року в сумі 4 196,25 грн (чотири тисячі сто дев`яносто шість гривень двадцять п`ять копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Житомирводоканал» Житомирської міської ради 1 514 грн (одну тисячу п`ятсот чотирнадцять гривень) судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено: 23.07.2025.

Суддя М. В. Петровська