СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/1451/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Твердохліб Ю.О.

за участю секретаря судових засідань Шило М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні заяву представника позивача ОСОБА_1 про зміну предмету позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду перебуває вищевказана цивільна справа.

У листопаді 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду, через систему "Електронний суд" з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 20.11.2024 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. та 25.11.2024 року справа передана судді.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 28.11.2024 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 04.12.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 09.04.2025 року змінено порядок розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди із спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

11 липня 2025 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 про зміну предмету позову, в якій просила залучити до матеріалів справи копію висновоку експерта за результатами проведеної судової транспортно - товарознавчої експертизи № 2581/25-54 від 03.06.2025, стягнути з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_2 - 119 416,56 грн вартість матеріального збитку, вартість франшизи -2 500,00 грн, моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн, судовий збір в розмірі та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 36 000,00 грн. Заява мотивована тим, що час заподіяння шкоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля транспортного засобу «VOLKSWAGEN TIGUAN» номерний знак НОМЕР_1 була застрахована у ПАТ НАСК «ОРАНТА», за договором (полісом) (ОСЦПВВНТЗ) № AT5227307 від 29.11.2023 з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну у межах 160 000,00 грн., з врахуванням франшизи - 2500,00 грн., і яка з метою виплати страхового відшкодування перерахувала позивачу грошову суму в розмірі 97985,22 грн., з якою ОСОБА_2 не погодилась, тому звернулась до Дарницького районного суду м.Києва, щодо стягнення страхового відшкодування з ПАТ НАСК «ОРАНТА», як страхувальника цивільно-правової відповідальності власника автомобіля транспортного засобу «VOLKSWAGEN TIGUAN» номерний знак НОМЕР_1 . У даному спорі було судом призначено проведення судової транспортної - товарознавчої експертизи. При цьому, ОСОБА_2 неодноразово повідомляла Святошинський районний суд м.Києва, що розмір заподіяних збитків в наслідок ДТП завданих транспортний засіб «Ford Transit» номерний знак НОМЕР_2 буде змінено шляхом подання заяви про зміну предмету позову, оскільки: -позивачем в підтвердження позовних вимог у даній цивільній справі № 759/24548/24 було подано Звіт від 08.02.2024 про визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, відповідно до якого вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Ford Transit" номерний знак НОМЕР_2 в результаті його пошкодження в ДТП, станом на 09.01.2024 року, визначено 193605,80 грн., вартість відновлювального ремонту -169363,74 грн. (включаючи ПДВ на запасні частини). Відповідачем у даній цивільній справі № 759/24548/24 подано відзив на позовну заяву, до якого долучено Звіт про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу № 40-D/14/70 від 19.02.2024, і вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Ford Transit" номерний знак НОМЕР_2 , в наслідок ДТП, вказано 116 448,26 грн. включаючи ПДВ на запасні частини та матеріали, вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Ford Transit" номерний знак НОМЕР_2 , в наслідок ДТП, - 100485,22 грн. без ПДВ на запасні частини та матеріали. З огляду на вказане вбачається, що матеріали даної цивільної справи № 759/24548/24 містять два розрахунки з визначення вартості матеріального збитку в різних розмірах. В даній цивільній справі № 759/24548/24 враховуючи наявність двох різних Звітів про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного, позивач вважає за необхідне подати до суду висновок експерта за результатами проведеної судової транспортно - товарознавчої експертизи № 2581/25-54 від 03.06.2025, який проведено за ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 21.01.2025 у цивільній справі № 753/16540/24, за яким визначено вартість матеріального збитку з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу «Ford Transit" номерний знак НОМЕР_2 без урахування ПДВ вузли та деталі - 276916,56 грн., вартість відновлювального ремонту - 290156,44 грн. Оригінал висновку експерта за результатами проведеної судової транспортно - товарознавчої експертизи № 2581/25-54 від 03.06.2025 міститься у цивільній справі № 753/16540/24, що перебуває в провадженні Дарницького районного суду м.Києва. Враховуючи, що цивільно - правова відповідальність власника автомобіля транспортного засобу «VOLKSWAGEN TIGUAN» номерний знак НОМЕР_1 була застрахована у ПАТ НАСК «ОРАНТА» з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну у межах 160 000,00 грн., з врахуванням франшизи - 2500,00 грн., позивач вважає, що до відшкодування має підлягати відповідачем сума у розмірі 2500,00 грн. (франшиза), 119416,56 грн. вартість матеріального збитку (276916,56 грн. - 160000,00 грн. (ліміт відповідальності) - 2500,00грн. = 119416,56 грн.). Також враховуючи, що до цього часу, транспортний засіб «Ford Transit" номерний знак НОМЕР_2 залишається не відремонтованим і позивач ним не може належно користуватись, позивачу довелось звертатись до страхової компанії, до суду та до експертної установи, щодо проведення судової експертизи, здійснювати пошук адвоката щодо надання правничої допомоги. Тобто, усе це вимагало від позивача додаткових зусиль, викликало необхідність постійно залишати у робочий час своє робоче місце, що потягло за собою необхідність виконувати роботу у позаробочий час, а відповідач наразі, ніяким чином не сприяв і не сприяє вирішенню питання добровільно відшкодувати завдану матеріальну шкоду, що додає позивачу додаткових душевних страждань. Враховуючи емоційні переживання та вимушені зміни у сталому укладі життя позивача у зв`язку з ДТП і ушкодженням майна, які тривають вже досить довгий період часу, та вказують на глибину та тривалість душевних страждань, позивач визначає суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн і яку спричинив відповідач, а її розмір буде достатній для компенсації всіх зусиль позивача відносно захисту порушеного права. Позивачем було доплачено судовий збір у розмірі 207,97 грн.

21.07.2025 року від представника відповідача Шишки Ю.О. до суду надійшли заперечення на заяву про зміну предмету позову, в яких зазначає, що заява підлягає залишенню без розгляду на підставі ст.126 ЦПК україни, оскільки представником позивача порушено строки звернення з заявою, таке право сторона позивача мала реалізувати до 18.04.2025 року. Крім того, враховуючи викладені вимоги, заява про зміну предмету позову є новим позовом у межах спору сторін, оскільки позивачем змінено предмет позову, що проявляється у зміні заявленої суми стягнення, а також відбулася зміна підстав позову - висновок експерта №2581/25-54 від 03.06.2025 року, який також не може братися судом до уваги, оскільки позивачем пропущено визначений законодавчо строк для подання доказів.

В судове засідання сторони не з`явились, на адресу суду представники сторін надіслали клопотання про проведення судового розгляду за їх відсутності.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування тобто обставин, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом положень частини другої та четвертої статті 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Виходячи з положень ч.8 ст.83 ЦПК України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадків, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Суд враховує, будь-яких належних доказів, які б підтверджували обґрунтованість пропуску строку на подання доказів представником позивача не надано. Обґрунтовуючи підставу пропуску строку, як обґрунтування правової позиції щодо обставин викладених у заяві, а саме, відсутністю доказів на час подачі позову, суд не вважає поважними, оскільки питання на подання заяв по суті справи з доказами вирішені судом в ухвалі про відкриття провадження. Також, ставить сторону відповідача у невигідне становище, що є порушенням засади рівності учасників перед законом і судом.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Під процесуальним строком розуміють строк, в межах якого вчиняються певні процесуальні дії.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. ( ст. 127 ЦПК України)

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення процесуального строку для вчинення процесуальної дії - долучення доказу та залишення заявленого клопотання про приєднання доказу - №2581/25-54 від 03.06.2025 року без задоволення, оскільки клопотання подані з порушенням процесуальних строків, визначених частиною другою та третьою статті 83 Цивільного процесуального кодексу України, належних обґрунтувань поважності причин пропуску вказаного строку суду надано не було.

Щодо клопотання представника позивача про зміну предмету позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.2 та 3 ст.49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача

Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

Зміна предмету позову можлива, зокрема у такі способи:1) заміна одних позовних вимог іншими;2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог.

Загальні положення ЦПК України вказують, що підстава позову це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Зміна підстав позову це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача.

Предмет позову це частина позову, яка становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення. Ця вимога повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права, а також підпадати під цивільну юрисдикцію.

Підстава позову це частина позову, яка відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що підтверджують кожну обставину, а також наявність підстав для звільнення від доказування.

Суд звертає увагу, що Верховним Судом у постанові від 09 липня 2020 року у справі №922/404/19 зроблено висновок: позовом є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. При цьому під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти, відповідно, збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під видом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви. Позивач може змінити або підставу, або предмет позову. Зміна підстав і предмету позову не допускається, і Верховний Суд вказує, що, якщо в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову, то це слід розглядати як нові позовні вимоги, які мають бути оформлені письмовою заявою у відповідності з ЦПК України і одночасною відмовою від раніше заявлених вимог.

Отже, суд вбачає, що у заяві про зміну предмету позову, що надійшла на адресу суду 11.07.2025 року фактично змінено як предмет, так і підстави позову, по суті є пред`явленням нового позову, суперечить положенням ст. 49 ЦПК України, та не допускається.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про відмову в прийнятті заяви про зміну предмету позову.

Одночасно суд роз`яснює представнику позивача, що відмова в прийнятті до розгляду заяви про заяви про зміну предмету позову не перешкоджає позивачу зверненню до суду з новим позовом.

Керуючись ст.43, 49, 126, 258, 260 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 про долучення доказів залишити без задоволення.

У прийнятті заяви представника позивача ОСОБА_1 про зміну предмету позову відмовити.

Роз`яснити представнику позивача ОСОБА_1 право на звернення до суду з новим позовом в загальному порядку, визначеному нормами ЦПК України.

Судове засідання відкласти на 09 вересня 2025 року 12.00 годин.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Ю.О. Твердохліб