ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6771/25 Справа № 186/1156/24 Суддя у 1-й інстанції - Демиденко С. М. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Сахарова Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання,

- за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,

на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

17.07.2023 року до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, в якому позивач просив стягнути солідарно з відповідачів 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, у сумі 4 547, 73 долара США.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (), три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 17 липня 2020 року по 23 лютого 2022 року в сумі 1516 доларів США 44 центи.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

14.05.2025 року від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надійшла апеляційна скарга в якій ставиться вимога про скасування рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2025 року та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що у разі спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання кредитор втрачає право на стягнення інфляційних втрат та 3% річних (постанова ВС від 18 березня 2020 року у справі № 442/398/15-ц).

Враховуючи, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 16.02.2021 року у справі № 186/1261/14-ц апеляційний суд скасував поновлення строку та видачу дубліката виконавчого листа ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», то можливо констатувати, що сплинув строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому з посиланням на судову практику зазначено, що позивач має право отримати від відповідачів 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.

СУДОВІ ВИКЛИКИ

Сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (а.с.87-91).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, які з`явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

25.05.2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Надра» було укладено кредитний договір №8/2007/840-к/1018Н, відповідно до якого відповідач ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 18116,00 доларів США, зі сплатою відсотків у розмірі 12,99%, строком до 20.05.2034 року.

У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 25.05.2007 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №1018-Н/2, яка поручилась за належне виконання позичальником ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором за №8/2007/840-к/1018Н від 25.05.2007 року.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань щодо погашення заборгованості за кредитним договором, ПАТ КБ «Надра» звернулося з позовною заявою до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 03.12.2014 року позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» було задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №8/2007/840-к/1018Н від 25.05.2007 року станом на 22.08.2014 року в розмірі 31455 доларів США 78 центів, та 51333гривні 16 коп. з яких: заборгованість за сумою кредиту 17822 доларів США 27 центів; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 13633 доларів США 51 цент; пеня в розмірі 27 120 гривень 40 коп., що еквівалентно за курсом НБУ (13,3654 за 1 долар США) 2029 доларів США 15 центів; штраф в розмірі 24212 гривень 76 коп, що еквівалентно за курсом НБУ (13,3654 гривень за 1 долар США) 1811 доларів США 60 центів, та в рахунок повернення сплаченого судового збору 4717 гривень 52 коп. Рішення набрало законної сили 16.12.2014 року.

17 липня 2020 року було укладено договір №GL48N718070_І_3 про відступлення права вимоги між ПАТ КБ «Надра» на користь ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп», за яким відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором №8/2007/840-к/1018Н від 25.05.2007 року укладеним між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 . Тобто, відбулася заміна стягувача.

02.12.2020 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» звернулося до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні.

Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 28.12.2020 року було замінено стягувача - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», у виконавчому листі №186/1261/14-ц, який виданий на підставі рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області у справі №186/1261/14-ц від 03.12.2014 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра», видано ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» дублікат виконавчого листа №186/1261/14-ц відповідно до рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 03.12.2014 року, та поновлено строк для його пред`явлення до виконання.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 16.02.2021 року ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 28.12.2020 року в частині видачі ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп дубліката виконавчого листа №186/1261/14-ц відповідно до рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2014 року та поновлення ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа №186/1261/14-ц скасувати і в цій частині в задоволенні заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» відмовлено. В іншій частині ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 28.12.2020 року залишено без змін.

17.07.2020 року відповідно до результатів відкритих торгів, оформлених протоколом електронних торгів №UA-EA-2020-05-12-000017-b від 22.05.2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» укладено договір №GL48N718070_І_3 про відступлення прав вимоги, за умовами якого ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, зокрема за кредитним договором №8/2007/840-к/1018Н від 25.02.2007 року, укладеним між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра» та договором забезпечення. Повідомлення/вимога щодо вказаного направлялась боржникам, тобто саме з цієї дати ТОВ ФК «Дніпрофінаснгруп» набуло право вимоги до відповідачів. За таких обставин, з останніх на користь позивача підлягає стягненню 3% річних за період з 17.07.2020 по 23.02.2022 у розмірі 1516 доларів США 44 центи (31455,78 доларів США * 3% : 365 * 587).

Щодо застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки (ст. 257 ЦК України). Законом України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Зазначений Закон України від 30.03.2020 № 540-IX набрав чинності 02.04.2020 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із наступними змінами і доповненнями) установлено з 12.03.2020 року до 31.10.2020 року на всій території України карантин, дію якого неодноразово було продовжено до 01 липня 2023 року.

В той же час, з початком повномасштабного вторгнення 24.02.2022 року, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» №2120-IX від 15.03.2022, який набув чинності 17.03.2022 року Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст.ст. 257-259 (позовна давність) цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Тобто, було запроваджено механізм, за якого позовна давність на період дії карантину, воєнного стану або надзвичайної ситуації продовжується на строк дії таких обставин.

З таким висновком погоджується й колегія суддів апеляційного суду з огляду на таке.

У постанові Верховного Суду від 27 листопада 2024 року, справа № 759/4324/23, провадження № 61-11727св24 зазначено, що частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до пункту 8.35 постанови від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19), Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Такі висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14?591цс18).

У пункті 8.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 зазначено, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою.

При цьому компенсаторний характер процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом» (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за «користування кредитом», до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.

Отже, в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок сформульований Великою Палатою Верховного Суду у пункті 54 постанови від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та пункті 6.19. постанови від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19).

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14?10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Суди встановили, що заочним рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2010 року у справі № 2-3205/2010 задоволено позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» та солідарно стягнуто з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в сумі 1 549 430,63 грн.

Отже, судовим рішенням від 05 жовтня 2010 року у справі № 2-3205/2010 підтверджено наявність грошового зобов`язання позичальника перед банком у розмірі 1 549 430,63 грн та його порушення.

Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, та висновками Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16 (провадження № 14-254цс19), до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу).

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і три проценти річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16 (провадження № 14-254цс19).

З наведеного правового обґрунтування вбачається, що позивач має право на стягнення з відповідачів 3% річних за порушення грошового зобов`язання у межах строків позовної давності.

Питання щодо строків позовної давності розглянуто та вирішено судом першої інстанції.

Наведена у апеляційній скарзі практика Верховного Суду не є ревалентною до правовідносин у цій цивільній справі, а тому не підлягає задоволенню.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення виготовлено 22 .07.2025 року.

Судді: