Справа № 308/4482/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

17 липня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Бедьо В.І., за участю секретаря судових засідань Меклеш В.І., розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом адвоката Гумен Наталії Василівни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гумен Н.В., звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з вказаною позовною заявою, яку мотивує тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.02.2006 по 22.07.2021 роки. Під час перебування у шлюбі в подружжя народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У 2021 році подружжя ОСОБА_6 переживало кризу в сімейному житті, що призвело до напруження в стосунках, частих сварок, непорозуміннях.З огляду на те, що ОСОБА_4 не бажав дослухатися до думки позивачки, періодично ігнорував покладені на нього обов`язки батька щодо виховання їх спільних дітей, ОСОБА_1 вирішила звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. 27.04.2021 року ОСОБА_1 подала позов до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу. Таким чином позивачка намагалася вплинути на ОСОБА_4 та змінити його ставлення до дружини та родини зокрема.На судові засідання останній не з`являвся.В результаті рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 22.07.2021 року у справі № 308/5382/21 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був розірваний. Разом з тим ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не припиняли спільного проживання за адресою АДРЕСА_1 та ведення спільного господарства, то сварилися, то мирилися і фактично їх шлюбні відносини як до, так і після судового рішення про розірвання шлюбу не припинялися. Подружжю вдалося зберегти сімейні стосунки, а наявність судового рішення про розірвання шлюбу вони сприймали як формальність, яка жодним чином не впливала на їх відносини. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , був мобілізований . ОСОБА_1 пояснила, що весь час була на зв`язку з чоловіком, останній приїжджав у відпустки, які завжди проводив в колі сім`ї. ОСОБА_4 подбав про те, щоб його цивільна дружина ОСОБА_1 та їх діти були фінансово забезпечені. Так, він виготовив у АТ КБ «Приватбанк» дві заробітні картки, одну з яких залишив ОСОБА_1 , щоб таким чином брати участь у вирішенні побутових фінансових питань та витратах на дітей.01.01.2025 року ОСОБА_1 отримала сповіщення № 5 від ІНФОРМАЦІЯ_5 про те, що її чоловік, солдат ОСОБА_4 загинув ІНФОРМАЦІЯ_6 під час виконання бойового завдання на околицях населеного пункту Новоданилівка, Запорізької області. Разом з тим у позивачки виникла проблема з вирішенням всіх питань, що стосуються спадкування після смерті ОСОБА_4 , адже рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 22.07.2021 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був розірваний. У зв`язку з цим виникла необхідність доводити в судовому порядку факт проживання однією сімєю.

За таких обставин позивач просить суд встановити факт проживання чоловіка та жінки, а саме ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та померлого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 22.07.2021 року по вересень 2024 року.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.04.2025 року відкрито провадження у справі.

09.04.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 27.05.2025 року за клопотанням представника позивача до участі у справі залучено ІНФОРМАЦІЯ_1 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.06.2025 року задоволено клопотання сторони позивача про витребування письмових доказів від АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Відповідач ОСОБА_2 правом на подання відзиву на позов не скористався, жодних доказів по справі на спростування позовних вимог не подав.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 в судовому засіданні 27.06.2025 року позовні вимоги підтримали в повному обсязі та надали пояснення, аналогічні тим, що вказані у змісті позовної заяви.

Третя особа - ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечив.

Третя особа - представник ІНФОРМАЦІЯ_5 - в судове засідання не з`явився повторно, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, пояснень сприводу предмету позову до суду не подав, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду від нього не надходило.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився повторно, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, в тому числі й шляхом повідомлення на офіційному веб сайті судової влади. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду від нього не надходило, а тому суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.02.2006 по 22.07.2021 роки.

Під час перебування у шлюбі в подружжя народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (згідно свідоцтв про народження серій НОМЕР_1 та НОМЕР_2 ).

Згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22.07.2021 року у справі № 308/5382/21 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був розірваний.

Позивач ОСОБА_1 пояснила, що у 2021 році вона з чоловіком пережили кризу в сімейному житті, що призвело до напруження в стосунках, частих сварок та складності в досягненні порозуміння у вирішенні сімейних питань і тому позов про розірвання шлюбу подала виключно з виховною метою, намагаючись у такий спосіб привернути увагу чоловіка до існуючих проблем та необхідності більше приділяти увагу родині.

Зі змісту судового рішення вбачається, що ОСОБА_4 в судові засідання з розгляду справи про розірвання шлюбу не з`являвся.

ОСОБА_8 стверджує, що як під час судового розгляду справи у суді так і після нього вона та її чоловік ОСОБА_4 не припиняли спільного проживання за адресою АДРЕСА_1 та ведення спільного господарства і врешті-решт знайшли спільну мову, їм вдалося зберегти сімейні стосунки, а наявність судового рішення про розірвання шлюбу не впливало на сімейні відносини. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України була оголошена загальна мобілізація і ОСОБА_4 був мобілізований та зарахований до списків особового складу військової частни НОМЕР_3 на всі види забезпечення.Разом з тим він весь час був на зв`язку з позивачкою, приїжджав у відпустки, які завжди проводив в колі сім`ї.

Надавши правову оцінку наданим стороною позивача доказам на підтвердження вказаних вище доводів, суд встановив наступне.

Згідно Довідки ОСББ «Лобачевського 43» №54/01 від 13.03.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з нею за вказаною адресою фактично проживав без реєстрації у період з липня 2017 року по вересень 2024 рік ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно інформаційної довідки 429022195 від 28.05.2025 року квартира АДРЕСА_3 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 .

Згідно сповіщення сім`ї(близьких родичів) № 5 від 01.01.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомив ОСОБА_1 про те, що її чоловік, солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , номер обслуги 1 взводу 2 мінометної батареї НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_3 загинув ІНФОРМАЦІЯ_6 під час виконання бойового завдання на околицях населеного пункту Новоданилівка, Запорізької області.

В судовому засіданні за клопотанням позивача було допитано в якості свідка ОСОБА_11 , (адреса проживання: АДРЕСА_4 , тел: НОМЕР_5 ), яка пояснила, що знала ОСОБА_1 та ОСОБА_4 давно, ще до одруження, стала їх кумою, підтримувала весь час тісні контакти з родиною. Також пояснила, що вони часто ходили один до одного в гості. Є близькою подругою ОСОБА_1 і була обізнана про сімейні проблеми у подружжя ОСОБА_6 у 2021 році та про розірвання шлюбу в судовому порядку. Разом з тим пояснила, що всупереч розірванню шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ніколи не припиняли спільного проживання однією сім`єю і зрештою вирішили існуючі між ними розбіжності. Після мобілізації ОСОБА_4 приїжджав на періоди відпустки до ОСОБА_1 та дітей, проживали разом. Також пригадала, що у період відпустки подружжя приходило до неї в гості, ОСОБА_4 розповідав, що вони з ОСОБА_1 мають намір повторно зареєструвати шлюб, однак не встигли цього зробити, оскільки на війні він загинув.

Також в судовому засіданні було допитано в якості свідка ОСОБА_14 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , адреса проживання:АДРЕСА_5 , яка пояснила, що проживає в тому ж будинку, що й позивачка, була їх сусідкою, добре знала ОСОБА_4 , підтримувала з родиною добросусідські відношення. З часу переселення родини у даний будинок ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали разом за одною адресою як сім`я. Про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_4 розірвали шлюб їй відомо не було. Вона знала про мобілізацію ОСОБА_4 до лав ЗСУ, бачила його разом з родиною в будинку у періоди відпусток.

Згідно відповіді АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Вх. 32904 від 09.07.2025 року ОСОБА_4 відкрив відкрив карткові рахунки для отримання заробітної плати:карта НОМЕР_7 від 28.04.2022 р. та карта № НОМЕР_6 від 06.11.2023 р. Виписка(рух коштів) по зазначеним рахункам з часу відкриття по день смерті ОСОБА_4 показують, що цими двома картками користувались особи з різним географічним розташуванням.

Вказаними карточками позивач підтверджує, що однією з банківських карточок користувалась вона особисто, використовуючи заробітну плату чоловіка ОСОБА_4 для потреб сім`ї та господарства.

Надавши правову оцінку вказаним вище дослідженим в судовому засіданні доказам в сукупності суд дійшов висновку, що такі дійсно підтверджують, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 після офіційного розірвання шлюбу продовжували проживати разом, як сім`я. Даний факт підтверджується довідкою ОСББ «Лобачевського 43» №54/01 від 13.03.2025 року про проживання ОСОБА_4 до загибелі без реєстрації у період з липня 2017 року по вересень 2024 рік за адресою позивачки, сповіщенням сім`ї(близьких родичів) № 5 від 01.01.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_1 , де ОСОБА_1 зазначена, як дружина ОСОБА_4 , поясненнями свідків, відомостями з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про оформлення ОСОБА_4 двох банківських зарплатних карток, однією з яких користувалась позивачка, а також тим фактом, що після офіційного розірвання шлюбу ОСОБА_4 залишився проживати у квартирі, співвласником якої він не був.

Зі змісту позовної заяви та наданих в судовому засіданні пояснень слідує, що встановлення вказаного факту має для позивачки юридичне значення та необхідне для набуття статусу члена сім`ї померлого військовослужбовця ОСОБА_4 відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розумінні СК України (незважаючи на відсутність державної реєстрації шлюбу між вказаними особами) та релізації у передбаченому законом порядку права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16-1 Закону № 2011-ХІІ та права на спадкування.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно із частиною другою статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною першою статті 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Існують два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий і судовий.

Статтею 19 ЦПК України визначені справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів. У частині першій цієї статті встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. У частині сьомій вказаної статті регламентовано, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Водночас у частині шостій статті 294 ЦПК України визначено, що суд залишає заяву про встановлення факту, без розгляду якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, і роз`яснює заінтересованими особами особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Отже, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року судом встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, є суд цивільної юрисдикції на підставі статті 19 ЦПК України та пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Про утворення особами сім`ї може свідчити не тільки укладення між ними шлюбу, кровне споріднення, усиновлення, а й інші обставини, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Про те, що законодавець визнає можливість створення сім`ї чоловіком і жінкою, які не перебувають у шлюбі, свідчать положення статті 74 СК України.

Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Таким чином, обов`язковою умовою для визнання однією сім`єю чоловіка і жінки, які не перебувають в зареєстрованому шлюбі, крім власне факту спільного проживання, є ведення ними спільного побуту, господарства, наявність спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків.

Згідно положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі показань свідків, письмових доказів, речових і електронних доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

На підставі викладеного, враховуючи, що чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю, сторона позивача довела фактичні обставини, на які посилається в обгрунтування позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 60-71 Сімейного кодексу України, ст.ст. Керуючись ст.ст.2,3,81,89,263,264,265,268,352,354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Задовольнити позовні вимоги.

Встановити факт проживання чоловіка та жінки, а саме ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та померлого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 22.07.2021 року по вересень 2024 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.І. Бедьо