єдиний унікальний номер справи 531/331/25
номер провадження 2/531/341/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2025 року місто Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі

головуючого судді Попова М.С.,

за участі секретаря судового засідання Клименко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з вказаним позовом, у якому просили стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором у розмірі 25087,52 грн. та судові витрати.

У позові посилається на те, що 27.10.2008 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №010/82/2647/114401. Між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір про відступлення права вимоги №114/2-72 від 24.07.2024, відповідно до якого, позивач прийняв на себе право грошової вимоги до боржників АТ «Райффайзен Банк Аваль». Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги, позивач набув право грошової вимоги до відповідача у сумі 25087,52 грн., що є заборгованістю за основною сумою боргу. З моменту отримання права вимоги від відповідача, позивач не здійснював нарахування жодних штрафних санкцій. Оскільки ОСОБА_1 не виконала свої зобов`язання за кредитним договором №010/82/2647/114401, вона має непогашену заборгованість у розмірі 25087,52 грн.

Крім того, 27.10.2008 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 010/82/2647/114401.Відповідно до п.1.3 всі зобов`язання Боржника перед Банком по сплаті останньому будь - яких сум, що виникають згідно з положеннями Кредитного договору, як це визначено Кредитним Договором, в т.ч. щодо повернення уми кредиту, а саме 2200,00 грн., сплати процентів за його користування, комісійної винагороди, неустойки (пені, штрафів), в розмірі, строки та у випадках, передбачених Кредитним договором, а також відшкодування можливих збитків та виконання інших умов Кредитного договору в повному обсязі. Згідно п. 4.1 - сторони договору встановлюють, що у випадку невиконання або неналежного виконання Боржником взятих на себе зобов`язань по Кредитному договору, Поручитель і Боржник несуть солідарну відповідальність перед Банком за виконання Боргових зобов`язань в повному обсязі у відповідності до ч.1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України. П.4.2 - сторони договору встановлюють, що Поручитель не може передавати свої обов`язки по цьому договору третім особам без письмової згоди Банку. Пунктом 6.5. сторони Договору визначають, що цей Договір підписаний сторонами на добровільних засадах та відповідає намірам сторін по безумовному виконанню взятих на себе зобов`язань. Сторони цього договору погодили, що з укладанням цього договору Сторони досягли згоди з усіх його істотних умов та не існує будь-яких умов, які можуть бути істотними та необхідними за змістом цього договору.Відповідно до ст. 533 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником; Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Статтею 534 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що грунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором. Підсумовуючи вищевикладене, вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є солідарними боржниками, які не виконали зобов`язання передбачені Кредитним договором №010/82/2647/114401 від 27 жовтня 2008 року.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, та мається письмова заява, відповідно до якої, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Клопотання про розгляд справи за її відсутності від відповідача до суду не надходило, відзив на позов не подала.

Відповідачка ОСОБА_3 також не з`явилася до суду. Її представником надано письмове пояснення, у якому просить відмовити у задоволенні позову, в частині стягнення солідарно суми заборгованості за кредитним договором та судових витрат відносно ОСОБА_2 , справу просить розглядати без його участі та без участі відповідача ОСОБА_2 . Раніше представником було додано до матеріалів справи копію свідоцтва про шлюб, відповідно до якого ОСОБА_3 після реєстрації шлюбу отримала прізвище « ОСОБА_4 ».

Дослідивши письмові докази окремо та в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно достатті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першоїстатті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зістаттею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ст.12 ЦПКУкраїни кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першоїстатті 16 ЦК Україникожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.81ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що 27.10.2008 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №010/82/2647/114401 (а.с.6-7). Визначено розмір ліміту кредитування 2200,00 грн., строк дії ліміту кредитування з 27.10.2008 по 27.10.2010 включно (може змінюватись в порядку, передбаченому договором), тривалість дії ліміту кредитування 24 місяці.

27.10.2008 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 010/82/2647/114401 (а.с.24-25).

Відповідно до п.1.3 всі зобов`язання Боржника перед Банком по сплаті останньому будь - яких сум, що виникають згідно з положеннями Кредитного договору, як це визначено Кредитним Договором, в т.ч. щодо повернення суми кредиту, а саме 2200,00 грн., сплати процентів за його користування, комісійної винагороди, неустойки (пені, штрафів), в розмірі, строки та у випадках, передбачених Кредитним договором, а також відшкодування можливих збитків та виконання інших умов Кредитного договору в повному обсязі.

Згідно п. 4.1 - сторони договору встановлюють, що у випадку невиконання або неналежного виконання Боржником взятих на себе зобов`язань по Кредитному договору, Поручитель і Боржник несуть солідарну відповідальність перед Банком за виконання Боргових зобов`язань в повному обсязі у відповідності до ч.1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України.

П.4.2 - сторони договору встановлюють, що Поручитель не може передавати свої обов`язки по цьому договору третім особам без письмової згоди Банку.

Пунктом 6.5. сторони Договору визначають, що цей Договір підписаний сторонами на добровільних засадах та відповідає намірам сторін по безумовному виконанню взятих на себе зобов`язань. Сторони цього договору погодили, що з укладанням цього договору Сторони досягли згоди з усіх його істотних умов та не існує будь-яких умов, які можуть бути істотними та необхідними за змістом цього договору.

15.11.2012 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду (а.с.8-11). Визначено розмір поточного ліміту на дату початку кредитування 3900,00 грн., строк користування кредитом 48 місяців, починається з 15.11.2012 закінчується - 15.12.2016.

Цього ж дня, ОСОБА_1 познайомилася з умовами кредитування та орієнтовною вартістю по продукту «Кредитна картка Прозора»/«Кредитна картка Базова», про що підписала відповідну довідку (а.с.13).

Відповідно до ч.1, 2 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Згідно ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання (ст. 541 ЦК України).

У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ч.1. ст.543 ЦК України).

Згідно частини першої статті 559 Цивільного кодексу України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Дана норма захищає інтерес поручителя, так як він бере на себе відповідальність у встановленому розмірі за невиконання або неналежне виконання зобов`язань основного позичальника за кредитним договором. Відповідно, поручитель несе матеріальні ризики на умовах, з якими він згоден. Таким чином, логічно, що в разі зміни зобов`язань, внаслідок яких збільшилася матеріальна відповідальність поручителя без його згоди, порука припиняється як така.

Ключовими поняттями в тлумаченні норми, закріпленої ч.1 ст.559 Цивільного кодексу України, є поняття «зміна зобов`язання» та «згода поручителя», оскільки саме вони визначають її зміст і застосування.

Припинення поруки на підставі ч.1 ст. 559 Цивільного кодексу України можливе лише в тому випадку, якщо наслідком таких змін стало збільшення матеріальної відповідальності поручителя без його згоди.

За своєю юридичною природою, зміна зобов`язань по поруці - це зміна умов договору поруки. Згідно з ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, згода поручителя повинна бути отриманою шляхом укладення додаткової угоди до договору поручительства, або виражена активними діями, що еквівалентні такому способу зміни зобов`язань (обмін листами, факсимільними повідомленнями).

Поручитель є самостійним суб`єктом кредитних відносин. Умови договору поруки пов`язані з умовами кредитного договору, але не є його частиною. Ця позиція підтверджується Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ та викладена в листі головам апеляційних судів областей, міст Києва та Севастополя, Автономної Республіки Крим від 16.01.2012 року: «п.2 Виходячи з положень частини першої статті 533, частини першої статті 544 ЦК України, поручитель хоча і пов`язаний із боржником зобов`язальними правовідносинами, проте він є самостійним суб`єктом у відносинах із кредитором». Така позиція ВССУ ще раз підтверджує, що зміни умов зобов`язання за кредитним договором, що збільшують обсяг матеріальної відповідальності поручителя, не можуть автоматично, без згоди самого поручителя змінити умови поручительства.

Застосування ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України є одним із способів захисту порушених прав поручителя, що виражається в припиненні поруки в судовому порядку і вимагає одночасної наявності фактів, які визначають зміст і застосування закріпленої зазначеною статтею норми.

Оскільки кредитор і поручитель перебувають у самостійних договірних відносинах, останній несе самостійну відповідальність перед кредитором за порушення зобов`язань боржником. Отже, кредитор має право вимагати виконання обов`язку в повному обсязі як від боржника і поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно встановлених обставин справи, 27.10.2008 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №010/82/2647/114401, визначено розмір ліміту кредитування 2200,00 грн. Цього ж дня, між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 010/82/2647/114401, відповідно до якого, поручитель взяла на себе зобов`язання перед Банком по сплаті останньому будь - яких сум, що виникають згідно з положеннями Кредитного договору, як це визначено Кредитним Договором, в т.ч. щодо повернення суми кредиту, а саме 2200,00 грн., сплати процентів за його користування, комісійної винагороди, неустойки (пені, штрафів), в розмірі, строки та у випадках, передбачених Кредитним договором, а також відшкодування можливих збитків та виконання інших умов Кредитного договору в повному обсязі. Виконання збов`язань стосується саме умов кредитного договору №010/82/2647/114401 від 27.10.2028.

Разом з тим, 15.11.2012 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду, якою визначено розмір поточного ліміту на дату початку кредитування 3900,00 грн., строк користування кредитом 48 місяців, фіксовану процентну ставку 36% річних.

Підтвердження згоди поручителя ОСОБА_3 , щодо зміни умов кредитування (Збільшення кредитного ліміту, строку кредитування, встановлення процентної ставки), отриманої шляхом укладення додаткової угоди до договору поручительства, або виражена активними діями, що еквівалентні такому способу зміни зобов`язань (обмін листами, факсимільними повідомленнями), суду не надано.

Тож, внаслідок укладення 15.11.2012 додаткової уголи між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було збільшено матеріальну відповідальності поручителя без його згоди, що дає підстави для припинення договору поруки та відсутності підстав для солідарної відповідальності позичальника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 Цивільного Кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір про відступлення права вимоги №114/2-72 від 24.07.2024, відповідно до якого, позивач прийняв на себе право грошової вимоги до боржників АТ «Райффайзен Банк Аваль» (а.с.20-22).

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників №2 до Договору відступлення права вимоги №114/2-72 від 24.07.2024, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №010/82/2647/114401 у сумі 25087,52 грн., що є заборгованістю за основною сумою боргу (а.с.23).

З моменту отримання права вимоги, позивач не здійснював нарахування жодних штрафних санкцій.

Оскільки, ОСОБА_1 не виконала свої зобов`язання за кредитним договором №010/82/2647/114401, вона має непогашену заборгованість у розмірі 25087,52 грн., вбачається з наданого розрахунку заборгованості (а.с.19).

Тож, як встановлено судом, позивач набув право грошової вимоги від первісного кредитора, який свої зобов`язання виконав належним чином, надав відповідачу кредитні кошти. Відповідачка ОСОБА_1 , в свою чергу, свого обов`язку належним чином не виконала, своєчасно, в порядку, передбаченому договором, кредитні кошти в повному обсязі не повернула.

ОСОБА_1 не скористалася своїм правом та не подала відзив на позов. Не надала суду належні та допустимі докази, які б ставили під сумнів правильність проведеного розрахунку боргу чи наявність боргових зобов`язань взагалі, чи які б беззаперечно підтверджували солідарний обов`язок сплати боргу. Таким чином, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, та оскільки не вбачаються підстави солідарної відповідальності позичальника та поручителя, заборгованість, у визначеному позивачем розмірі 25087,52 грн., слід стягнути лише з ОСОБА_1 .

У відповідності до ст.141 ЦПК України, так як суд задовольняє позов, щодо стягнення всієї суми боргу, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 81, 259, 263-265, 277-279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, рахунок № НОМЕР_2 в АТ «ТАСкомбанк»), заборгованість за кредитним договором №010/82/2647/114401 від 27.10.2008 року в розмірі 25087,52 грн. (двадцять п`ять тисяч вісімдесят сім гривень п`ятдесят дві копійки), що складається з основної суми боргу. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, рахунок № НОМЕР_2 в АТ «ТАСкомбанк»), суму сплаченого судового збору, що складає 3028,00 грн. ( три тисячі двадцять вісім гривень нуль копійок). У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С.Попов