МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2025 р. Справа № 370/988/13-ц

Макарівський районний суд Київської області у складі

головуючого судді Косенко А.В.,

із секретарем судового засідання Зозулею Я.А.,

при розгляді у відкритому судовому у залі суду у смт Макарів Київської області цивільну справу за скаргою

заявника ОСОБА_1 до Макарівський відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» на бездіяльність державного виконавця,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця. Скарга мотивована тим, що під час відпустки заявник мав намір здійснити придбання нерухомого майна (квартири для власного проживання), однак, під час спілкування з потенційним продавцем та його нотаріусом випадково дізнався, що на все невизначене майно, що належить йому на праві власності, накладено арешт. З метою перевірки даного факту з інформації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.05.2025 було виявлено, що дійсно наявне обтяження - арешт нерухомого майна. Обтяження накладено Відділом державної виконавчої служби Макарівського РУЮ у м. Києві (надалі - ДВС) постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП 44270395 від 06.08.2014 року (номер запису про обтяження 6667687, дата державної реєстрації обтяження 13.08.2014).

Заявник вказує, що з 2014 року і до цього часу не отримував жодної постанови від органу ДВС ні про відкриття виконавчого провадження, ні про арешт майна, не отримував жодного судового рішення. Будь-яких грошових зобов`язань перед третіми особами він не має, що підтверджено відсутністю інформації про нього в Єдиному реєстрі боржників. Також відсутня будь-яка інформація в Автоматизованій системі виконавчого провадження (АСВП) про наявність відкритих проваджень.

З метою отримання повної інформації, було направлено адвокатський запит №14-юр від 16.05.2025 до Макарівського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) з вимогою повідомити на якій підставі накладено арешт, а також: надіслати копії постанови про відкриття виконавчого провадження 44270395 з ідентифікатором доступу до АСВП; надіслати копію постанови про арешт про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП 44270395 від 06.08.2014, якими накладено арешт на майно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ); надіслати копію виконавчого документа, на підставі якого відкрите виконавче провадження 44270395; повідомити, чи перебуває на примусовому виконанні у Макарівському ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУЮ (м.Київ) виконавчі провадження, боржником за яким є ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

30.05.2025 від ДВС отримано відповідь (лист №21339 від 22.05.2025) з якого вбачається, що з 14.08.2014 на виконанні у ДВС перебувало виконавче провадження №44270395 з примусового виконання виконавчого листа №370/988/13-ц, виданого 27.09.2013 Макарівським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 55 489.39 гри

25.12.2015 на підставі п.5 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу.

ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУЮ (м.Київ) повідомив, що надати постанови, в т.ч. і про арешт майна боржника, не є можливим, оскільки всі матеріали передані до архіву та знищені за закінченням строку зберігання.

Одночасно ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУЮ (м.Київ) підтвердив, що у його відсутні на примусовому виконанні відкриті виконавчі провадження стороною за якими є ОСОБА_1 .

В судове засідання 17.06.2025 року сторони не з`явились, про розгляд справи повідомленні належним чином, а тому справа розглядається без їх участі.

Згідно частини 2 статті 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначає основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус.

За нормою ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Як убачається з Інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, номер інформаційної довідки: 427233449 від 16.05.2025, відділом державної виконавчої служби Макарівського РУЮ у м. Києві винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , та оголошення заборони на його відчуження ВП 44270395 від 06.08.2014 року (номер запису про обтяження 6667687. дата державної реєстрації обтяження 13.08.2014).

Згідно відповіді на адвокатський запит, адвоката Ковальова В.М., яке надав Макарівський відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) від 22.05.2025 № 21339, вбачається, що з 14.08.2014 на виконанні у ДВС перебувало виконавче провадження №44270395 з примусового виконання виконавчого листа №370/988/13-ц, виданого 27.09.2013 Макарівським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 55 489.39 грн.

06.08.2014 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

06.08.2014 державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника.

25.12.2015 державним виконавцем керуючись п.5 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу.

Орган ДВС повідомив, що надати постанови, в т.ч. і про арешт майна боржника, не є можливим, оскільки всі матеріали передані до архіву та знищені за закінченням строку зберігання.

Одночасно орган ДВС підтвердив, що у його відсутні на примусовому виконанні відкриті виконавчі провадження стороною за якими є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідно до Акту Про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду від 02.09.2020 року за №1, вбачається, що документу за справою 370/988/13-ц за позовом ПАТ «ВТБ БАНК» до ОСОБА_1 , спори що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу знищено.

Суд, розглянувши подані учасниками справи документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Аналогічні висновки містяться у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01.12.2021 по справі №441/243/21.

Відповідно до наведенного положення у разі визнання оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльність неправомірними суд в обов`язковому порядку зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця певним чином усунути порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до п.7 ч.3 ст.16 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно ч.1 ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до ч.4 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

5. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Судом встановлено, що 25.12.2015 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу, а документи що містилися в матеріалах справи, знищені за сплином строку зберігання.

Заявник у своїй скарзі вказує на те, що з 2014 року і до цього часу не отримував жодної постанови від органу ДВС ні про відкриття виконавчого провадження, ні про арешт майна, не отримував жодного судового рішення. Будь-яких грошових зобов`язань перед третіми особами він не має. Проте суд встановив, що Заочним Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 01.08.2013, справа № 370/988/13-ц, позовні вимоги ПАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 (паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій області 27.03.1997 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВТБ БАНК» (01004, Україна, місто Київ, бульвар Тараса Шевченка/вулиця Пушкінська, 8/26, МФО 321767, код ЄДРПОУ 14359319) заборгованість за кредитним договором №К5В від 06.09.2012 року у розмірі, що становить 55 489 (п`ятдесят п`ять тисяч чотириста вісімдесят дев`ять) гривень 39 копійки. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВТБ БАНК» судовий збір за подання позовної заяви у розмірі : 555 (п`ятсот п`ятдесят п`ять) гривень 00 копійок.

За змістом ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним

Згідно ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

За таких обставин вбачається порушення прав боржника, як власника майна, на користування та розпорядження таким майном у зв`язку з існуючим обтяженням майна у вигляді арешту.

Разом з цим, судом встановлено, що державний виконавець, правомірно, 06.08.2014 виніс постанову про відкриття виконавчого провадження, 06.08.2014 державний виконавець, правомірно, виніс постанову про звернення стягнення на майно боржника. 25.12.2015 державний виконавець керуючись п.5 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виніс постанову про повернення виконавчого листа стягувачу.

Враховуючи те, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є вимоги перелічені в п.1-10 ч.4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», проте встановити наявність чи відсутність останніх суд позбавлений можливості, адже документи що містилися в матеріалах справи, знищені за сплином строку зберігання.

Тому у відповідності до ч.5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт повинен бути знятий за рішенням суду.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 та його представник, - адвокат Ковальов В.М. не надали суду доказів того, що боржником виконані вимоги для зняття арешту з майна, передбачені п.1-10 ч.4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», тому суд вважає, що вимога скаржника зобов`язального характеру щодо уповноважених осіб суб`єкта оскарження є не ефективною, про що свідчить факт завершення виконавчого провадження та знищення його матеріалів.

У зв`язку з чим, суд не вбачає підстав визнати протиправною бездіяльність Макарівського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ), що полягає у не знятті арешту з майна боржника - ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ), накладеному у виконавчому провадженні № 44270395.

Проте, суд вважає, що є підстави для зняття арешту з майна боржника - ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ), накладеному у виконавчому провадженні № 44270395, установивши порушення прав скаржника, як власника майна та керуючись положеннями ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», зняти арешт з майна у всіх інших випадках.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, шляхом зняття арешту судом, який був накладений постановою державного виконавця при здійсненні виконання судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ЗУ «Про виконавче провадження», ст. ст. 447, 451 ЦПК України, суд, -

постановив :

Скаргу заявника ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця задовольнити частково.

Макарівському відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ), зняти арешт з майна ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ), яке накладене в рамках виконавчого провадження № 44270395, а саме: номер запису про обтяження: 6667687. дата та час державної реєстрації: 13.08.2014 року 16:36:24. вид обтяження: арешт нерухомого майна: підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП 44270395, виданий 06.08.2014, видавник: Заступник начальника відділу ДВС Макарівського РУЮ Булашенко В.О.

В іншій частині скарги - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.В.Косенко