справа № 235/4266/24
провадження № 2/208/1466/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2025 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Кузнєцова А. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», про відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» грошову суму у розмірі 350 000,00 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач ОСОБА_1 протягом тривалого часу працював на підприємствах вугільної промисловості. Загальний стаж складає 21 рік 06 місяців 28 днів. З відповідачем ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» перебував у трудових відносинах в період часу з 14.03.2012 року по 17.02.2014 року та з 29.06.2017 року по 02.05.2024 року, в останній час прохідником, звільнений 02.05.2024 року на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю робітника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я. Робота на підприємстві є небезпечною та шкідливою для здоров`я, оскільки це постійна важкість праці з нахилами корпусу і контакт із шкідливими речовинами, пилом та контрастними температурами. Здійснення такої трудової діяльності створює підвищену вірогідність спричинення шкоди здоров`ю працівника із-за неможливості підвищеного контролю людини за вказаними умовами і чинниками. За час роботи на підприємстві, 05.10.2022 року з позивачем стався нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом та складний акт форми Н-1 від 01.12.2022 року. Крім того, час роботи на підприємстві став причиною виникнення та розвитку в ОСОБА_1 професійного захворювання та 02.05.2024 року складено акт за формою П-4, затверджений начальником Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці від 03.06.2024 року, яким встановлено, що хронічний бронхіт ІІ стадія, фаза затихаючого загострення. Прикореневий пневмофіброз, ЛН І-ІІ ст. Хронічна радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико статико динамічними порушеннями, м`язево тонічним та больовим синдромами. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість ІІ ст. (легкий) зниження слуху за класифікацією ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

За результатами медичного освідкування 08.05.2024 року в міжрайонній медико-соціальній експертній комісії позивачу встановлено третю групу інвалідності за професійним захворюванням, визначено за сукупністю профзахворювань 65 % втрати працездатності, з 08.05.2024 року до 08.05.2027 року з яких 30% хронічна поперекова радикулопатія, 10% - хронічний бронхіт, 10% - хронічна приглухуватість, 15% - виробнича травма 05.10.2022 року. Саме за встановленням відсоткового ступеню втрати професійної працездатності, ОСОБА_1 просить стягнути з ПрАТ «Ш/у Покровське» моральну шкоду. Моральна шкода полягає в тому, що позивач втратив значний ступінь професійної працездатності, має серйозні порушення здоров`я із стійкими розладами функцій організму, обумовленими наслідками професійного захворювання, все це призвело до порушення звичного способу його життя і потребує від позивача додаткових зусиль для організації, неможливості продовження активного особистого життя, порушення нормальних життєвих зв`язків. Внаслідок вказаного, позивач відчуває суттєві незручності, свою неповноцінність, постійне хвилювання, емоційна напруга призводить до погіршення стосунків в родині та з оточуючими. Моральну шкоду ОСОБА_1 оцінює в сумі 350000,00 гривень, що відповідатиме справедливій сатисфакції за розвиток хронічного професійного захворювання, яким спричинено втрату професійної працездатності.

Позивач ОСОБА_1 в позовній заяві просив задовольнити його позов в повному обсязі та розглянути справу в його відсутності, будь-яких інших клопотань та заяв не заявляв (а. с. 1-4).

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03.06.2024 року за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» порушено справу за правилами спрощеного позовного провадження, між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України (а.с. 36).

Рішенням Вищої ради правосуддя № 74 від 29.08.2024 року територіальна підсудність судових справ Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з 02.09.2024 року визначено за Заводським районним судом міста Кам`янське Дніпропетровської області.

16 грудня 2024 року в провадження судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області Кузнєцової А.С. було передано вищезазначену цивільну справу і призначено її розгляд на 20.03.2025 року без виклику сторін.

Представником приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» Бузівською Н. М.(діючого на підставі ордеру) на позовну заяву ОСОБА_1 в порядку ст. 278 ЦПК України подано відзив, з якого вбачається, що відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Позивач, посилаючись на Акт про нещасний випадок, вважає, що відповідач, на його думку, не виконував свій обов`язок по створенню безпечних умов праці, але нещасний випадок з позивачем стався не з вини роботодавця (відповідача по справі), а виключно з 100% вини позивача, який в свою чергу, порушив вимоги охорони праці, а саме з його боку мало місце застосування небезпечних способів в роботі під час розробки негабаритів породи.

Зі свого боку відповідач чітко дотримуючись вимог законодавства про працю, в тому числі і законодавства про охорону праці, проводив з позивачем перевірку знань з охорони праці.

Тобто, в даному випадку, якби позивач дотримуючись правил безпеки, з якими його ознайомив відповідач, виконував надане йому завдання безпечним способом, то нещасний випадок з ним би не трапився. Вина відповідача у заподіянні позивачу травми повністю відсутня, оскільки роботодавець повністю та сумлінно виконував вимоги законодавства про охорону праці, а тому доводи позивача, наведені у позові, спростовуються вищенаведеними аргументами та доказами.

Крім того, позивачем зазначено, що саме протиправними діями відповідача йому спричинено моральні страждання, пов`язані та подальшим захворюванням, яке є прямим наслідком важких та непереборних умов праці на підприємстві. При цьому позивачем не зазначено які саме дії відповідача завдали йому моральні страждання.

Як вбачається із трудової книжки та Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 03.05.2024 року стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів у галузі вугільної промисловості складає 17 років 06 місяців та 15 днів, з яких 08 років 09 місяців позивач працював на підприємстві відповідача ПРАТ «Шахтоуправління «Покровське», а інші 9 років на інших підприємствах вугільної промисловості. Останнє місце роботи є підприємство відповідача, тому акт розслідування причин отримання професійного захворювання був складений за участю відповідача.

У справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь якої грошової шкали чи прирівняне до іншого майнового еквіваленту.

Крім того, представник відповідача просить дати належну оцінку факту того, що причиною виникнення професійних захворювань позивача стала послідовна робота на декількох підприємствах вугільної галузі. Таким чином, шкода позивачеві була завдана внаслідок послідовної роботи на декількох підприємствах, а відтак її розмір має бути розподілений до стажу роботи позивача на цих підприємствах та ступеню шкідливого впливу.

Тобто, у позивача, на думку представника відповідача, хронічна хвороба розвивалася на протязі всього періоду його роботи на різних підприємствах, можливо на інших вищенаведених підприємствах вугільної промисловості.

Позивач вважає, що відповідач не створив безпечні та нешкідливі умови праці на його робочому місці, чим заподіяв шкоду його здоров`ю. Але позивач, ще до працевлаштування на ПРАТ «Шахтоуправління «Покровське» мав тривалий стаж роботи у шкідливих умовах праці на інших підприємствах з повним робочим днем на шахті що також позначилося на виникненні у нього професійного захворювання а у отриманні травми на виробництві винен сам.

Крім того, за загальним принципом відшкодування шкоди (в тому числі і моральної) розмір відшкодування шкоди має бути не більшим за достатній для розумного задоволення вимог заявника і не має призводити до його навіть неістотного збагачення. Розмір моральної шкоди, заявлений позивачем є значно завищеним та таким, що розрахований без урахування вимог розумності та справедливості та без законодавчо обґрунтованих підстав. В подібних справах, зазвичай, компенсація є набагато меншою.

За таких обставин, позовні вимоги позивача в сумі 350000 гривень безпідставно завищені, не відповідають критеріям розумності і справедливості та строку роботи на підприємстві відповідача, а тому, в разі, якщо суд при постановленні рішення не погодиться з думкою відповідача, та задовольнить позовні вимоги ОСОБА_1 , то просить в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнути мінімальну суму в розмірі 35000 гривень (10% від заявленої суми).

В цілому з позовними вимогами представник не погодилася та вважає, їх такими, що не підтверджені належними доказами і тому не підлягають задоволенню (а.с. 47-56).

Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено такі фактичні обставини та відповідні правовідносини.

ОСОБА_1 перебував в трудових відносинах з підприємствами вугільної промисловості:

ДХК «Селидоввугілля» ДВХТ шахта ім. Д. С. Коротченка:

- 09.12.2002 року - прийнятий гірничим робочим підземним 3 розряду з повним робочим днем в шахті;

- 11.02.2003 року переведений учеником прохідника підземним;

- 20.03.2003 року - переведений прохідником 5 розряду підземним з повним робочим днем в шахті;

- 21.06.2004 року - звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням;

ТОВ «Донбасшахтопроходка»:

- 01.07.2004 року прийнятий прохідником 5 розряду підземним;

-31.10.2004 року - звільнений за п. 5 ст. 36 КЗпП України у зв`язку з переходом на ТОВ «Донпромбізнес»;

ТОВ «Донпромбізнес»:

- 01.11.2004 року прийнятий по переводу прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем в шахті;

- 11.11.2004 року - звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням;

ВАТ «Шахтобудівельник»:

- 15.11.2004 року прийнятий прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем в шахті з іспитовим строком на 2 місяці;

- 20.12.2004 року - звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням;

ДОАТ «Трест» «Красноарміськшахтобуд» Шахтобудівельне управління №7:

-20.12.2004 року прийнятий прохідником підземним 4 розряду з повним робочим днем в шахті;

-17.03.2005 року - звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням;

ДП ВК «Краснолиманська»:

- 04.04.2005 року прийнятий прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем в шахті;

- 25.07.2008 року - звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням;

ТОВ «Донбасвуглепроходка»:

-30.07.2008 року прийнятий прохідником 5 розряду з повним робочим днем під землею;

-06.02.2009 року - звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням;

ТОВ «Ексіменерго», паливно енергетична компанія:

-06.03.2009 року прийнятий прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем на підземних роботах в шахті;

-14.03.2009 року - звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням;

Шахтопрохідне будівельне управління №9 ТОВ « Шахтобудівельна компанія» «Донецькшахтопроходка:

-13.04.2009 року прийнятий прохідником 5 розряду з повним робочим днем під землею;

-19.08.2011 року - звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням;

ТОВ «РШС»

-26.09.2011 року прийнятий прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем в шахті;

-08.03.2012 року - звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням;

Публічне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське»:

- 14.03.2012 року прийнятий прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем в шахті;

- 03.02.2014 року переведений прохідником 4 розряду з повним робочим днем в шахті;

- 17.02.2014 року звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням;

ВП шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля»:

- 21.02.2014 року прийнятий підземним прохідником 5 розряду та направлений на дільницю підготовчих робіт №1;

Публічне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське»:

- 29.06.2017 року прийнятий прохідником 4 розряду підземним з повним робочим днем в шахті;

- 13.09.2018 року Публічне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське» перейменоване на Приватне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське»:

- 03.2019 року переведений прохідником 5 розряду підземним з повним робочим днем в шахті;

- 02.05.2024 року - звільнений за п. 2 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю робітника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я (підтверджено записами в трудовій книжці позивача - а.с. 79-94).

За результатами засідання лікарсько-експертної комісії центральної лікарсько експертної комісії від 08.05.2027 року 12ААГ №772819 про наявність професійного захворювання та висновки про умови праці: позивачу протипоказана важка фізична праця, робота в підземних умовах з 08.05.2024 року по 01.06.2027 року (а.с. 30-31).

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» професійне захворювання - захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов`язаних з роботою.

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за Формою П-4, складеного 02.05.2024 року комісією із залученням головного державного інспектора відділу гігієни праці та атестації робочих місць за умовами праці управління інспекційної діяльності у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, профпатолога КНП «Седидівської ЦМЛ» Селидівської міської ради, заступника директора з охорони праці та промислової безпеки ПрАТ «Ш/у «Покровське», провідного інженера з обліку і аналізу травматизму та професійних захворювань ПрАТ «Ш/у «Покровське», голови профспілки ПрАТ «Ш/у «Покровське», заступника голови, головний технічний інспектор праці Покровсько - Мирноградської територіальної організації профспілки працівників вугільної промисловості України, головного спеціаліста відділу профілактики та розслідування нещасних випадків управління контрольно перевірочної роботи Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - професійне захворювання у позивача ОСОБА_1 виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи в підземних умовах праці обумовленими впливом шкідливого виробничого фактору: недосконалістю технологічного процесу, недостатньою забезпеченістю засобами індивідуального захисту від пилу та недосконалістю технологічного процесу (а.с.24-28).

Крім того, з матеріалів справи, а саме з виписки із амбулаторної карти вбачається, що ОСОБА_1 починаючи з 2019 року перебував періодично на амбулаторному та стаціонарному лікуванні:

- з 01.11.2019 року по 07.11.2019 року з діагнозом: ХОЗЛ ІІ в стадії загострення, ЛН 1 ст.;

- з 18.08.2020 року по 28.08.2020 року з діагнозом: ХОЗЛ ІІ в стадії загострення, ЛН 1 ст.;

- з 23.11.2022 року по 07.12.2022 року з діагнозом: гострий обструктивний бронхіт, ЛН 1-2 ст.;

- з 15.12.2022 року по 26.12.2022 року з діагнозом: люмбалгія, хронічна вертеброгенна (сколіоз, остеохондроз, деформуючий спондільоз, спондільоз, грижа Шморля тіл L-1, L-2 хребців), люмбалгія з вираженим больовим, м`язево тонічним синдромами, стадія загострення;

- з 29.12.2023 року по 08.01.2024 року з діагнозом: І ХОЗЛ ІІ в стадії загострення, ЛН 1 ст.;

- з 09.01.2024 року по 24.01.2024 року з діагнозом: люмбалгія, хронічна вертеброгенна (сколіоз, остеохондроз, деформуючий спондільоз, спондільоз, грижа Шморля тіл L-1, L-2 хребців), люмбалгія з вираженим больовим, м`язево тонічним синдромами, стадія загострення (а.с. 112-124).

Також вбачається, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в Клініці професійних захворювань ДУ «Інститут медицини праці імені Ю. І. Кундієва Національної академії медичних наук України» з діагнозом: хронічний бронхіт ІІ стадія, фаза затихаючого загострення. Прикореневий пневмофіброз, ЛН І-ІІ ст. Хронічна радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико статико динамічними порушеннями, м`язево тонічним та больовим синдромами. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість ІІ ст. (легкий) зниження слуху за класифікацією ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 108);

Підґрунтям для визначення професійної категорії захворювань явились: дані клініко функціональних обстежень; динаміка та перебіг захворювань; їх розвиток під час роботи, інформація про умови праці, представлена в санітарно гігієнічній характеристиці від 04.04.2024 року, згідно якої хворий підлягав дії несприятливих виробничих факторів (фізичне навантаження, робоча поза) параметри яких перевищували допустимі величини (виробничий пил, фізичне навантаження, виробничий шум); стаж в шкідливих умовах більше 20 років (а. с. 108)

08.05.2024 року ОСОБА_1 був оглянутий в обласному центрі МСЕК м. Слов`янська та встановлено ступінь втрати професійної працездатності за професійним захворюванням за сукупністю професійних захворювань 65 % з 08.05.2024 року до 01.06.2027 року, що підтверджується довідкою серійний номер 12 ААА № 139674 (а.с. 32-33).

На підставі зазначених доказів позивач ОСОБА_1 ґрунтує заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди, пов`язаної з розвитком професійного захворювання, що є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві.

Статті 12, 81 ЦПК України передбачають обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом надано оцінку поданих ОСОБА_1 доказів і прийнято висновок про слушність аргументів, наведених в позовній заяві та про часткове задоволення заявлених вимог з огляду на наступні норми права.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Приписами ст. 173 КЗпП України за потерпілим закріплено право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Таким чином, право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку, мають право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Аналогічна правова позиція була зазначена Конституційним Судом України в рішенні від 08.10.2008 р. по справі № 1-32/2008 та Верховним Судом у постанові від 04.07.2018р. по справі №210/5023/15-ц.

Згідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами, внесеними постановами від 8 липня 1994 р. №7, від 30 вересня 1994р. №11 та від 25 травня 1998 р. №15, від 24.10.2003р. №9), вирішуючи питання про прийняття до провадження заяв про відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, суди повинні враховувати, що спори між: потерпілим працівником та роботодавцем (незалежно від форм власності та виду діяльності) щодо права на відшкодування зазначеної шкоди підлягають судовому розгляду в порядку, встановленому для вирішення трудових спорів (гл. XV КЗпП).

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

З Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 02.05.2024 року вбачається, що підприємством, з яким позивач ОСОБА_1 перебував в трудових відносинах найбільший період часу, та на якому отримав захворювання з втратою 65 % професійної працездатності є ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», відповідач по справі.

Суд вказує на безпідставність доводів представника відповідача про те, що вимоги є безпідставними, оскільки позивач працював на підприємстві свідомо, добровільно, знаючи, що специфіка роботи по його професії передбачає працю в шкідливих умовах для здоров`я. Професійне захворювання отримав у зв`язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах, обумовлених впливом шкідливого фактора пил, фізичне навантаження, робоча поза, нахил корпусу.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про охорону праці» позивач мав право відмовитися від виконання роботи, якщо створилася виробнича ситуація чи навколишнє середовище небезпечне для його життя чи здоров`я.

Суд акцентує увагу, що якщо засоби виробництва прийнято в експлуатацію у встановленому законодавством порядку, то умови праці мають бути безпечними. Так, в п. 13 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 02.05.2024 року зазначено, що згідно з Гігієнічною класифікацією праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу, затвердж. наказом МОЗ України № 248 від 08.04.2014 року умови праці ОСОБА_1 : за важкістю праці до 3 класу 3 ступеню; за концентрацією пилу в повітрі робочої зони - до 3 класу 4 степеню, за параметрами мікроклімату до 3 касу 2 ступеню; за рівнем шуму до 3 класу 2 ступеню (а.с. 26).

Згідно ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Частиною третьою ст. 13 Закону України «Про охорону праці» на роботодавця покладено безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Актом про проведення розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання стверджується, що наявна вина працедавця.

Суд також не приймає викладене в письмовому відзиві посилання представника відповідача на те, що факт спричинення позивачу моральної шкоди є недоведеним, оскільки будь-яких додаткових висновків, експертиз в даному випадку не потрібно, оскільки наявна стійка втрата працездатності позивача, та встановлення останньому третьої групи інвалідності.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами в цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Сукупність наданих позивачем доказів: трудова книжка позивача, акт розслідування професійного захворювання, медичний висновок центральної лікарсько-експертної комісії про наявність професійного характеру захворювання, довідка МСЕК, - підтверджують факт завдання позивачу моральної шкоди.

Згідно роз`яснень Конституційного Суду України у рішенні від 27 січня 2004 року № 10рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і винною протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду.

Суд при розгляді справи вважає доцільним акцентувати увагу, що Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 02.05.2024 року засвідчено, що причиною розвитку у позивача професійного захворювання є тривалий період роботи у шкідливих умовах праці, обумовленим впливом шкідливих виробничих факторів пил переважно фіброгенної дії - фактична величина 75-196,8 мг/м3, при нормальному значенні 2 мг/м3. Тривалість дії упродовж зміни 84-90,3% зміни. Важкість праці: фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів нижніх кінцівок та тулуба) фактична величина 194,4-224,0 Вт, при нормативному значенні 90Вт; фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів рук та плечового поясу)- фактична величина 89-116,7 Вт, при нормативному значенні 45Вт; маса вантажу, що підіймається фактична величина 20-40 кг, при нормативному значенні 30 кг. Виробничий шум фактична величина 84-90 дБА, при нормативному значенні 80 дБА. Робоча поза в незручній та/або фіксованій позі 30-53% часу зміни, при нормативному значенні до 25% часу зміни; перебування у вимушеній позі 30-52% часу зміни, при нормативному значенні до 10%; в позі «стоячи» 40% часу зміни, при нормативному значенні періодичне перебування в незручній або фіксованій позі до 25%, у вимушеній позі до 10%, у позі «стоячи» до 60 % часу зміни. Нахили корпусу фактичне значення 40-230 разів, при нормативному значенні 50-100 разів. (п. 18 Акту).

По суті інших доводів представника відповідача (врахування практики розгляду аналогічних справ судами Дніпропетровської та Донецької областей), - суд реагує наступним. Згідно ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (рішення «Проніна проти України»). Доводи відповідача в зазначеній частині не дають підстави вказати на їх суттєвість в розгляді справи.

Суд вважає, що з причини розвитку професійного захворювання, позивач ОСОБА_1 зазнав фізичний біль, хворобливі відчуття, а також страждання у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я, лікування позивача вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, як наслідок беззаперечно настали зміни у його життєвих і виробничих зв`язках, неможливість їх поновлення.

При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з того, що життя і здоров`я людини найвища соціальна цінність, невід`ємні два поняття. Оскільки, якщо втрачене здоров`я, то немає того повноцінного життя, як того бажає сама людина. Немає вартості життю людини та вартості втраченому здоров`ю. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною.

Відповідно до прецендентної практики Європейського суду з прав людини, - моральна шкода має визначатися за автономними критеріями, що випливають з Конвенції, а не на підставі принципів, визначених у національному законодавстві чи практиці відповідної держави (Мельниченко проти України); деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами, але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства»); в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації (рішення у справах «Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії»).

Суд, приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи глибину фізичних та душевних страждань позивача, погіршення стану здоров`я, значну ступінь втрати професійної працездатності, втрату виробничих здібностей, а також вимоги розумності, виваженості і справедливості, - вважає необхідним задовольнити вимоги щодо компенсації моральної шкоди, стягнувши з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» на користь позивача ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 90000,00 гривень.

Суд при винесені рішення враховує положення Закону України № 466-ІХ від 16.01.2020 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», яким внесено зміни до статті 164 ПК України (норма набрала чинності з 23.05.2020 року).

До загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування змін, внесених Законом № 466-ІХ, включається відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п.п. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 ПК України).

Суд, в зв`язку з вищевикладеним, в рішенні вважає необхідним зазначити, що розмір присудженої моральної шкоди в сумі 90000,00 гривень підлягає стягненню з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» з урахуванням утримання обов`язкових податків і зборів, в розмірі, який перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Так, позивач ОСОБА_1 , в порядку п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судових витрат, тому передбачений п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 вказаного закону розмір мита підлягає стягненню в дохід держави з приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (розмір визначено з урахуванням дати подачі позову до суду -1073,60 гривень). Вимоги в цій частині задоволено частково на суму 90 000 гривень, тобто на 25,7% від заявленої суми (350 000 гривень), тому розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь держави дорівнює 276,06 гривень.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, ст. ст.153, 237-1 КЗпП України, керуючись ст. ст. 13, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди грошову суму в розмірі 90 000 (дев`яносто тисяч) гривень з утриманням обов`язкових платежів, згідно законодавства.

В інших частині позовних вимогах відмовити.

Судові витрати по справі, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, віднести на рахунок відповідача, стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь держави судовий збір в сумі 276 (двісті сімдесят шість) гривень 06 (шість) копійок.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дата складання повного тексту рішення суду 25.07.2025 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: Приватне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське», , юридична адреса місце знаходження: Донецька область, м. Покровськ, пл. Шибанкова, 1а.

Суддя: