Справа № 466/3473/24
Провадження № 2/466/380/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2025 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.,

секретарів с/з Пукшина А.В.,

справа №466/3473/24,

розглянувши в залі суду в м.Львові у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Львівське комунальне підприємство «Варшавське-407» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям нежитлового приміщення, належного на праві власності,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Манукян М.А.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Ощипок О.З.,

встановив:

29 березня 2024 позивач ОСОБА_3 звернулася до Шевченківського районного суду м.Львова із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Львівське комунальне підприємство «Варшавське-407» в особі директора Оксани Гадьо про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям нежитлового приміщення, належного на праві власності.

Як на підставу позовних вимог позивач вказала, що вона є власником нежитлового приміщення (група приміщень) кв./офісне приміщення 100 у будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав, індексний номер витягу: 357628117, реєстраційний номер 101.

Згідно з технічним паспортом загальна площа приміщення становить 66,7 кв.м., таке розташоване на першому поверсі і складається з приміщень: - основне під №1-2, площею 13,7 кв.м.; - основне під №2-2, площею 14, 9 кв.м.; - коридор під №2-3, площею 8,5 кв.м.;

- допоміжне під № 2-4, площею 10, 8 кв.м.; - основне під №2-5, площею 15, 6 кв.м.;

- ванна 2.0 кв.м.;- туалет під №2-7, площею 0,8 кв.м.; - комірка під №2-8, площею 0,4 кв.м.

Квартира відповідача ОСОБА_2 АДРЕСА_2 належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 20.06.2007 року.

14.12.2023 року відбулося затоплення нежитлового приміщення кв./оф. прим. 100 у будинку АДРЕСА_1 . Того ж дня позивач повідомила службу «102» про те, що сусіди затоплюють її квартиру та не йдуть на контакт.

З приводу затоплення приміщення позивач звернулася до ЛКП «Варшавське 407». 18.12.2023 року комісією ЛКП «Варшавське 407» в складі майстрів дільниць ЛКП «Варшавське-407» О. Бобрович та ОСОБА_4 було складено акт та проведено обстеження нежитлового приміщення першого поверху на АДРЕСА_1 . При обстеженні було встановлено, що згадане нежитлове приміщення затоплено 14.12.2023 року з квартири АДРЕСА_3 .

Внаслідок залиття в нежитловому приміщенні пошкоджено покращену побілку стін та стелі у коридорі, туалеті та ванній кімнаті. Причиною залиття стало халатне відношення мешканців квартири АДРЕСА_3 до сантехнічних приладів, а саме: тріснутий фільтр перед лічильником, після вхідного крану на квартиру.

У зв`язку з необхідністю визначення розміру відшкодування майнових збитків, завданих залиттям квартири, позивач уклала договір №13/03-24 про проведення експертного дослідження з ФОП ОСОБА_5 . Дослідження проводилось методом візуального огляду з фото фіксацією результатів огляду з подальшими розрахунками вартості відновлювального ремонту.

При вивченні наданих на дослідження документів та співставленні з результатами візуального огляду було встановлено, що залиття приміщення (групи приміщень) кв./оф. прим. 100 у буд. АДРЕСА_1 відбулося через міжповерхове перекриття з квартири АДРЕСА_3 , що розташоване вище.

Згідно висновку №13/03-24 за результатами проведеного експертного будівельно-технічного дослідження від 19.03.2024 року вартість відшкодування завданих майнових збитків приміщення (групи приміщень) 100, у житловому будинку АДРЕСА_1 становить 34 259,00 грн. Вартість експертного будівельно-технічного дослідження складає - 7 000, 00 грн.

Також, внаслідок залиття приміщення позивачці було завдано моральну шкоду, яку та оцінила 15 000, 00 грн. та яка виразилася у емоційному стресі, душевних стражданнях, негативних емоціях, переживання з приводу залиття та пошкодження приміщення.

Посилаючись на наведене позивачка звернулася до суду з вказаним позовом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.03.2024 вищезазначену справу передано до розгляду судді Донченко Ю.В.

Ухвалою судді від 22.04.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано термін для усунення недоліків.

Ухвалою судді від 13.05.2024 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

У відзиві на позовну заяву від 05.06.2024 відповідач ОСОБА_2 заперечив позовні вимоги та просив відмовити у задоволенні позову.

Мотивував свою позицію тим, що Акт від 18.12.2023 року є неналежним доказом наявності вини відповідача у залитті належного позивачу нежитлового приміщення, оскільки такий не відповідає вимогам додатку №4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76, а саме: складений за відсутності відповідача ОСОБА_2 , не відображено ряд реквізитів обов`язкових для заповнення, складений неповноважною комісією, не містить даних власника з вини якого сталося залиття тощо.

Відтак, вважає, що позивачкою не надано належних доказів спричинення їй матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 саме з вини відповідача та причинно-наслідковий зв`язок між шкодою і діями відповідача.

14.06.2024 року представником позивача адвокатом Манукян М.А. подано до суду відповідь на відзив. Як доказ спростування тверджень відповідача до відповіді додано диск із відеозаписом спілкування сторін по справі.

21.06.2024 року від третьої особи Львівського комунального підприємства «Варшавське-407» надійшло клопотання про слухання справи за його відсутності за наявними в матеріалах справи документами.

В судовому засіданні 30 липня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Манукян М.А. заявила клопотання про призначення у даній справі будівельно-технічної експертизи, оскільки Відповідачем заперечуються обставини, викладені в акті обстеження та встановлення причини затоплення.

Ухвалою від 30.07.2024 року суд призначив у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Львівське комунальне підприємство «Варшавське-407» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям нежитлового приміщення, належного на праві власності, судову будівельно-технічну експертизу та зупинив провадження.

01.05.2025 року від Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз до суду надійшов висновок №3164-Е від 28.04.2025 року за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи.

На підставі розпорядження №5 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ від 01.05.2025 справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Львівське комунальне підприємство «Варшавське-407» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям нежитлового приміщення, належного на праві власності передано на перерозподіл.

01.05.2025 року автоматизованою системою документообігу суду Д-3 справа 466/3473/24 (провадження № 2/466/380/25) була розподілена на розгляд судді Невойту П.С. (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.05.2025 року).

Ухвалою від 06.05.2025 року суд прийняв до розгляду справу №466/3473/24 та поновив провадження.

02.06.2025 року від представника позивача адвоката Манукян М.А. поступила заява про збільшення позовних вимог, яку мотивувала тим, що сторона позивача понесла значні судові витрати, які складаються із судового збору, витрат на проведення експертизи в позасудовому та судовому порядку, а також витрати на оплату наданої правової допомоги.

У судовому засіданні, яке відбулося 02.06.2025 року, суд прийняв таку заяву.

09.07.2025 в судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Манукян М.А. підтримали доводи викладені в позовній заяві, заяві про збільшення позовних вимог також додатково пояснили, що після залиття у грудні 2023 року з квартири відповідача відбулося ще одне залиття, але цього факту до матеріалів не долучали, т.я. ремонт після першого ще не завершений. Просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Ощипок О.З. заперечили щодо задоволення позовних вимог, вважають такі безпідставними та не доведеними належними доказами. Підтримали доводи, що викладені у відзиві на позовну заяву.

Свідок ОСОБА_6 дала показання про те, що вона є сусідкою ОСОБА_7 , проживає в будинку більше 50 років. Сусідка з першого поверну, позивачка з 2020 року проводить ремонт своєї квартири постійно гримають і можливо, що вони пошкодили трубу. Коли сталася подія ОСОБА_7 закликав її до себе і вона побачила, що десь там під умивальником щось трохи капала вода, на підлозі води не було. В той день як приходила комісія, вона була біля квартири ОСОБА_8 , але всередину не заходила.

Допитана свідок ОСОБА_9 дала показання , що вона проживає в будинку. Позивач проводить ремонт з 2022 року, шум і гуркіт неможливий. В день, коли сталася подія, ОСОБА_7 приходив до неї та просив перекрити воду. Вона допомогала збирати воду з підлоги, видно було, що труба біля унітазу трісла і вода текла. Вона заходила до приміщення позивача і бачила затоплення але зовсім незначне. Вважає, що позивач коли проводила ремонт могла поміняти труби і нічого не сталося б.

Суд, заслухавши пояснення сторін в справі, їх представників, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення (група приміщень) кв./офісне приміщення 100 у будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав, індексний номер витягу: 357628117, реєстраційний номер 101.

Згідно з технічним паспортом загальна площа приміщення становить 66,7 кв.м., таке розташоване на першому поверсі і складається з ряду приміщень.

Квартира відповідача ОСОБА_2 АДРЕСА_2 належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 20.06.2007 року.

14.12.2023 року відбулося затоплення нежитлового приміщення кв./оф. прим. 100 у будинку АДРЕСА_1 . Того ж дня позивач повідомила службу «102» про те, що сусіди затоплюють її квартиру та не йдуть на контакт.

З приводу затоплення приміщення позивач звернулася до ЛКП «Варшавське 407». 18.12.2023 року комісією ЛКП «Варшавське 407» в складі майстрів дільниць ЛКП «Варшавське-407» О. Бобрович та ОСОБА_4 було складено акт та проведено обстеження нежитлового приміщення першого поверху на АДРЕСА_1 . З Акту вбачається, що при обстеженні було встановлено, що згадане нежитлове приміщення було затоплено 14.12.2023 року з квартири АДРЕСА_3 . Внаслідок залиття в нежитловому приміщенні пошкоджено покращену побілку стін та стелі у коридорі, туалеті та ванній кімнаті. Причиною залиття стало халатне відношення мешканців квартири АДРЕСА_3 до сантехнічних приладів, а саме: тріснутий фільтр перед лічильником, після вхідного крану на квартиру (арк.спр. 15).

У зв`язку з необхідністю визначення розміру відшкодування майнових збитків, завданих залиттям квартири, позивач уклала договір №13/03-24 про проведення експертного дослідження з ФОП ОСОБА_5 . Дослідження проводилось методом візуального огляду з фото фіксацією результатів огляду з подальшими розрахунками вартості відновлювального ремонту.

При вивченні наданих на дослідження документів та співставленні з результатами візуального огляду було встановлено, що залиття приміщення (групи приміщень) кв./оф. прим. 100 у буд. АДРЕСА_1 відбулося через міжповерхове перекриття з квартири АДРЕСА_3 , що розташоване вище.

Згідно висновку №13/03-24 за результатами проведеного експертного будівельно- технічного дослідження від 19.03.2024 року вартість відшкодування завданих майнових збитків приміщення (групи приміщень) 100, у житловому будинку АДРЕСА_1 становить 34 259,00 грн. Вартість експертного будівельно-технічного дослідження складає - 7 000, 00 грн.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга стаття 77 ЦПК України).

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Отже, з огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить протиправність дій, наявність шкоди та її розмір й причинно-наслідковий зв`язок.

Згідно з частин першої, третьої статті 12, частин першої, шостої статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною четвертою статті 319 ЦК України власність зобов`язує. А статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Доказів того, що затоплення відбулося не з вини відповідача матеріали справи не містять.

Враховуючи,що на спірні правовідносини поширюється презумція вини заподіювача шкоди, а в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, відповідно вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Таким чином, суд приходить до висновку про заподіяння відповідачем шкоди позивачу внаслідок залиття його квартири.

Посилання представника відповідача про недоведеність позивачем факту затоплення нежитлового приміщення 14.12.2023 суд вважає безпідставними, так як це спростовується актом комісії. При цьому, відсутність в акті підпису відповідача не спростовує факту затоплення квартири з вини останньої.

У спірних правовідносинах, на відмінну від вини, обов`язок доказування розміру заподіяної шкоди покладається на особу, якій така шкода заподіяна.

Так, підтвердження заподіяння матеріальної шкоди позивач повторно через суд звернувся до Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, оплатив кошти за проведення такої та до суду надійшов висновок №3164-Е від 28.04.2025 року за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи. Згідно висновку вартість відновлювального ремонту нежитлових приміщень складає 35767,00 гривень. З висновку тукож вбачається, що станом на час проведення дослідження встановити візуально причину залиття 14.12.2023 року не надається можливим, оскільки як вбачається з пояснень відповідача, в його квартирі силами ЛКП замінені труби. Та сторони не заперечили, що після заміни труб у квартирі більше затоплень не відбувалося.

Проте, суд не в повній мірі погоджується з доводами позивача щодо розміру заподіяної матеріальної шкоди.

Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З посиланням на локальний кошторис до висновку експерта та рахунки на оплату №02-001 від 16.03.2024 позивач вказує, що йому заподіяна матеріальна шкода в розмірі 34 259 грн., а згідно висновку №3164-Е від 28.04.2025 року - 35767,00 гривень.

Проте, суд вважає, що вказана у висновку вартість ремонтно-будівельних робіт має бути зменшена на розмір ПДВ та становить 28 613, 60 грн., оскільки позивач не надала доказів проведення ремонту підрядною організацією та несення витрат на оплату ПДВ.

Відповідач не спростував належними та допустимими доказами своєї вини у залитті нежитлового приміщення позивача, клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема на предмет визначення причин залиття нежитлового приміщення позивача, не заявляв та не надавав інших належних та допустимих доказів щодо причин залиття та розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є їх процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

За такого, суд вважає доведеним причинно-наслідковий зв`язок між шкодою заподіяною позивачу залиттям та неправомірними діями відповідача, які підлягають у неналежному утриманні і обслуговуванні приладів водопостачання квартири, внаслідок чого позивачу заподіяно шкоду залиттям її нежитлового приміщення, тому позовна вимога про відшкодування матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню у доведеному розмірі, зазначеному судом.

При вирішенні позову в частині відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного.

Позивач вказує, що моральна шкода виразилася в емоційному стресі, душевних стражданнях, негативних емоціях, переживаннях з приводу залиття та пошкодження нежитло- вого приміщення, через що таке стало непридатним для використання без проведення ремонту.

Розмірі моральної шкоди позивач оцінила в 15 000,00 грн.

Згідно з положеннями статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (частина четверта статті 23 ЦК України).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

З урахуванням встановлених обставин під час розгляду справи щодо складу цивільного правопорушення, за наявності якого наступає відповідальність заподіювача шкоди, у тому числі й моральної, яка згідно викладеного у позові полягає в душевних стражданнях позивача через пошкодження з вини відповідача його майна, що призвело до зміни позивачу звичного способу життя та необхідності докладати зусилля для відновлення свого майна та порушених прав, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимого про відшкодування моральної шкоди.

При визначенні розміру моральної (немайнової) шкоди, суд враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнала позивач, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, з урахуванням вимоги розумності і справедливості, статусу відповідача, який є особою похилого віку, особа з інвалідністю 2-ої групи інваліда війни, вважає достатнім розміром відшкодування шкоди 4 000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи,до яких зокрема належать витрати на залучення експерта.

Згідно матеріалів справи позивач понесла витрати на оплату послуг експерта ФОП ОСОБА_5 в розмірі 7 000 грн., витрати на проведення експертного дослідження згідно ухвали суду від 30.07.2024 року у розмірі 21 204, 00 грн., висновки яких відповідачем належними і допустимими доказами не спростовано, відповідно з останнього на користь позивача підлягають стягненню вказані витрати.

Відповідно до частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 та частина 8 статті 141 ЦПК України).

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини (постанова ВС від 16.02.2023 у справі № 824/9/22 (провадження № 61-11644ав22).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи критерій розумності розміру, виходячи з конкретних обставин справи віднесення справи до категорії малозначних, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та значення справи для сторін, виходячи з принципів пропорційності, співмірності, розумності, суд дійшов висновку не присуджувати позивачу на користь якого ухвалено судове рішення, всі витрати на професійну правничу допомогу, що заявлені до стягнення.

Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення розміру витрат на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн.

Також, суд прийшов до переконання про наявність підстав для звільнення відповідача ОСОБА_2 від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 4,19,141,263-265, 273 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 28613,60 (двадцять вісім тисяч шістсот тринадцять гривень 60 коп.), 4000,00 (чотири тисячі гривень 00 коп.) на відшкодування моральної шкоди, 28204,00 (двадцять вісім тисяч двісті чотири гривні 00 коп.) витрат на проведення експертних досліджень, а також 7000,00 (сім тисяч гривень 00 коп.) витрат на правову допомогу, а всього 67817,60 (шістдесят сім тисяч вісімсот сімнадцять гривень 60 коп.).

В решті у задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , прож: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож. АДРЕСА_5 .

Третя особа: Львівське комунальне підприємство «Варшавське-407», місцезнаходження: м.Львів, вул.Варшавська, 64.

Текст судового рішення складено та підписано 15.07.2025 року.

Суддя П. С. Невойт