РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2025 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Стеценка А.В., за участю секретаря судового засідання Резніченко Ю.В., позивача ОСОБА_1 , представника позивача Плецької Ю.В., представників відповідачів Міняйла О.С., Балховітіної В.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької обласної військової адміністрації, голови Запорізької обласної державної адміністрації, начальника Запорізької обласної військової адміністрації Федорова Івана Сергійовича, Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування розпоряджень, наказу, поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

23.10.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Запорізької обласної військової адміністрації, голови Запорізької обласної державної адміністрації, начальника Запорізької обласної військової адміністрації Федорова Івана Сергійовича, Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування розпоряджень, наказу, поновлення на роботі, в якому з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 24.02.2025, просив визнати протиправними дії Запорізької обласної державної адміністрації та голови Запорізької обласної державної адміністрації, начальника Запорізької обласної державної адміністрації Федорова Івана Сергійовича щодо неналежного повідомлення про зміну істотних умов праці та необхідність укладення контракту №08-54/4328 від 18.09.2024 року; визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Запорізької обласної державної адміністрації, начальника Запорізької обласної державної адміністрації №146-ор-к від 18.09.2024 року; визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Запорізької обласної державної адміністрації, начальника Запорізької обласної державної адміністрації №150-ор-к від 24.09.2024 року; визнати протиправним та скасувати наказу КП «Облводоканал» №149к від 24.09.2024 року; визнати протиправним та скасувати наказ КП «Облводоканал» №178-ор-к від 30.10.2024 року; визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Запорізької обласної державної адміністрації, начальника Запорізької обласної військової адміністрації № 223-ор-к від 12.12.2024 року; визнати протиправним та скасувати наказ КП «Облводоканал» №240к від 18.12.2024 року; поновити ОСОБА_1 на посаді генерального директора комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що рішенням Запорізької обласної ради від 30.11.2017 № 2 позивач був призначений генеральним директором КП «Облводоканал» ЗМР. 07.12.2017 між позивачем та Запорізькою міською радою був укладений зі строком дії до 07.12.2022.

Рішенням Запорізької обласної ради від 30.08.2018 року №1 «Про затвердження Типової форми контракту з керівником комунального підприємства Запорізької обласної ради, що є об`єктом спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Запорізької області» було затверджено Типову форму контракту з керівником комунального підприємства Запорізької обласної ради, що є об`єктом спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Запорізької області (п. 1).

Рішенням Запорізької обласної ради від 22.11.2018 року № 1 були внесені зміни до рішення від 30.08.2018 року № 1, відповідно до п. 2 рішення від 22.11.2018 року № 1 вказано, що дія Контракту вважається продовженою на термін, на який його було укладено (без врахування додаткових угод до контракту про продовження терміну (строку) дії контракту), якщо на день фактичного закінчення контракту з керівником комунального підприємства, що є об`єктом спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Запорізької області, Запорізькою обласною радою не прийнято рішення ні про продовження терміну дії контракту з Керівником, ні про його звільнення.

На день закінчення дії зазначеного контракту Запорізькою обласною радою не були прийняті рішення ані про подовження його дії, ані про звільнення позивача. Отже, термін дії зазначеного контракту був продовжений до 07.12.2027.

З 29.07.2024 до 11.12.2024 позивач перебував на лікарняному.

Розпорядженням голови Запорізької обласної державної адміністрації, начальника Запорізької обласної військової адміністрації від 10.09.2024 №135-ор-к стосовно позивача було призначено службове розслідування. Цим же розпорядженням позивача було відсторонено від здійснення повноважень на посаді.

18.09.2024 позивачеві, який перебував на стаціонарному лікуванні в КП «Міська лікарня № 10» Запорізької міської ради, на території лікарні представникам співробітники виконавчого апарату Запорізької обласної ради в присутності невідомих озброєних осіб було вручене попередження про зміну істотних умов праці та необхідність укладення нового контракту. Під психологічним тиском зазначених осіб, перебуваючи в дуже поганому самопочутті та хвилюючись за свій стан здоров`я, він під підпис отримав попередження про зміну істотних умов праці та необхідність укладення контракту, копію розпорядження голови Запорізької обласної державної адміністрації, начальника Запорізької обласної військової адміністрації № 146-ор-к від 18.09.2024 та проект контракту.

Такі дії вищезазначених осіб позивач вважає незаконними та такими, що містять оознаки дискримінації та мобінгу, тому просить визнати протиправними дії Запорізької обласної державної адміністрації та голови Запорізької обласної державної адміністрації, начальника Запорізької обласної державної адміністрації Федорова І.С. щодо неналежного повідомлення про зміну істотних умов праці та необхідність укладення контракту № 08-54/4328 від 18.09.2024.

Істотні зміни умов праці, зазначені у розпорядженні голови Запорізької обласної державної адміністрації, начальника Запорізької обласної військової адміністрації №146-ор-к від 18.09.2024, стосуються виключно зменшення кратності, та, як наслідок, зменшення розміру посадового окладу позивача. Разом з тим, жодних змін в організації виробництва і праці на КП «Облводоканал» ЗОР, внаслідок яких з`явилась би необхідність зменшення позивачеві розміру заробітної плати, фактично не відбулося, оскільки розпорядженням № 135-ор-к від 10.09.2024 позивач був відсторонений від посади на строк проведення службового розслідування без збереження заробітної плати.

Розпорядженням голови Запорізької обласної державної адміністрації, начальника Запорізької обласної державної адміністрації № 146-ор-к від 18.09.2024 на позивача були безпідставно покладені обов`язки в триденний строк вчинити дії, пов`язані з безпосереднім виконанням ним своїх робочих обов`язків, що є неможливим під час знаходження на лікарняному та при відстороненні від виконання посадових обов`язків.

Крім того, пунктом 6,9 оскаржуваного розпорядження № 146-ор-к від 18.09.2024 від позивача фактично вимагалося укладення нового контракту за наявності діючого трудового договору, хоча фактично зміни суттєвих умов праці повинні бути викладені у вигляді додаткових угод відповідно до п. 5.1 чинного контракту.

З огляду на викладене, позивач вважає, що зміни умов праці, викладені у розпорядження № 146-ор-к від 18.09.2024 є безпідставними, необґрунтованими та такими, що порушують його трудові права.

Позивач не повідомляв про відмову від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці, оскільки перебуваючи на лікарняному та будучи відстороненим від виконання обов`язків, не мав повноважень на підписання будь-яких документів.

Крім того, в порушення приписів статті 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власником або уповноваженим ним органом не було запропоновано працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві.

Наказ КП «Облводоканал» ЗОР № 149к від 24.09.2024 є похідним від розпорядження голови Запорізької обласної державної адміністрації, начальника Запорізької обласної військової адміністрації № 150-ор-к від 24.09.2024.

Також, позивач вважає, що роботодавцем під час прийняття оскаржуваного розпорядження № 150-ор-к від 24.09.2024 не було дотримано вимог статті 43 КЗпП України, оскільки рішення про звільнення відбулось без погодження первинної профспілкової організації.

Ухвалою судді від 28.10.2024 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, встановлено позивачу строку для усунення її недоліків.

25.11.2024 представником позивача усунуто недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі судді від 28.10.2024, шляхом уточнення позовної заяви.

Ухвалою судді від 04.12.2024 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

23.12.2024 представником відповідача КП «Облводоканал» ЗОР подано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечував проти задоволення позову. В обґрунтування заперечень представник відповідача зазначив, що підприємство є підпорядкованим, підзвітним та підконтрольним Запорізькій обласні раді. Оскаржуваний позивачем наказ тимчасово виконуючого обов`язки генерального директора КП «Облводоканал» ЗОР від 24.09.2024 № 149К видано на виконання розпорядження голови обласної державної адміністрації, начальника обласної військової адміністрації від 24 вересня 2024 року № 150-ор-к про звільнення позивач із займаної ним посади. Роботодавцем позивача є Запорізька обласна рада. Отже, КП «Облводоканал» ЗОР є неналежним відповідачем у цій справі. Позиція відповідача щодо необхідності погодження його звільнення з первинною профспілковою організацією є необґрунтованою, оскільки звільнення керівника підприємства допускається без згоди виборного органу первинної профспілквої організації.

23.12.2024 представником відповідача Запорізької обласної державної адміністрації подано відзив на позовну заяву, в якій представник відповідача заперечував проти задоволення позову. Заперечення вмотивовані тим, що позивача було звільнено із займаної посади на підставі п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України у зв`язку із його відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці, а саме зміни розміру посадового окладу та необхідністю укладення нового контракту.Зміна істотних умов праці викликана змінами в організації виробництва і праці, закінченням терміну дії контракту, укладеного між позивачем Запорізькою обласною радою, необхідністю приведення трудових відносин з позивачем до вимог чинного законодавства. Звільнення керівника підприємства не потребує попередньої згоди виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації. Тимчасова непрацездатність працівника не є перешкодою для його звільнення на підставі п6 ч 1 ст. 36 КЗпП України. Вимога позивача про визнання протиправними дій Запорізької обласної державної адміністрації та голови Запорізької обласної державної адміністрації, начальника Запорізької обласної державної адміністрації щодо неналежного повідомлення позивача про зміну істотних умов праці та необхідність укладення контракту не є ефективним способом захисту.

03.01.2025 представником позивача подано відповідь на відзив Запорізької обласної державної адміністрації, в якій представник позивача, серед іншого зазначила про недопустимість наданих відповідачем відеозапису вручення позивачеві попередження про зміну істотних умов праці, оскільки зазначений доказ подано в копії, яку не засвідчено електронним цифровим підписом, та недопустимість скріншотів направлення трудових документів за допомогою месенджерів, оскільки неможливо встановити достовірність зазначених доказів.

21.01.2025 від голови обласної Запорізької обласної військової адміністрації надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача. В клопотанні відповідач також просив прийняти рішення з урахуванням раніше поданого відзиву Запорізькою обласною державною адміністрацією.

24.02.2025 представник позивача адвокат Плецька Ю.В. подала до суду заяву про зміну предмета позову, яка була задоволена ухвалою суду від 09.04.2025.

Також, представник позивача зверталася до суду з клопотанням про витребування доказів, які в подальшому були залишені судом без розгляду за клопотаннями представника позивача, оскільки необхідність витребування доказів відпала у зв`язку із їх поданням відповідачами.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити з підстав, викладених у поданих представником позивача заявах по суті справи.

Представники відповідачів заперечували проти позову з підстав, викладених у відзивах на позовну заяву.

Відповідач голова Запорізької обласної державної адміністрації, начальник Запорізької обласної військової адміністрації Федоров І.В. в судове засідання не з`явився, в клопотанні від 20.01.2025 просив суд справу розглядати за його відсутності.

Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступні фактичні обставини.

Відповідно до рішення Запорізької обласної ради народних депутатів від 18.11.1997 № 6 Комунальне підприємство «Облводоканал» Запорізької обласної ради входить до складу об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Запорізької області.

Згідно п. 1.3 Статуту КП «Облводоканал» ЗОР (т. 1 а.с. 198 - 204) підприємство є підпорядкованим, підзвітним та підконтрольним Запорізькій обласній раді.

Управління КП «Облводоканал» ЗОР здійснює генеральний директор (п. 8.1 Статуту), який призначається на посаду та звільняється з посади рішенням Запорізької обласної ради в порядку, визначеному Запорізькою обласною радою. З генеральним директором укладається контракт (п. 8.2 Статуту).

Рішенням Запорізької обласної ради від 30.11.2017 № 2 (т. 1 а.с. 226) позивача призначено генеральним директором КП «Облводоканал» ЗОР строком на 5 років.

07.12.2017 Запорізькою обласною радою та позивачем укладений контракт (т. 1 а.с. 23 33), за умовами якого позивач зобов`язався безпосередньо здійснювати керівництво КП «Облводоканал» ЗОР, а Запорізька обласна рада зобов`язалася створити належні умови для організації праці позивача (п. 1.1 контракту). Строк дії контракту сторонами визначеного з 07.12.2017 до 07.12.2022 (п. 6.1).

05.09.2018 та 27.11.2018 Запорізькою обласною радою та позивачем укладені додаткові угоди № 1 та № 2, якими контракт викладався в нових редакціях (т. 1 а.с. 37 47, 48 - 58).

В подальшому сторони неодноразово вносили зміни до вищезазначеного контракту, шляхом укладення додаткових угод (т. 1 а.с. 59 70) сторонами вносились змін до вищезазначеного контракту в частині визначення умов матеріального забезпечення керівника КП «Облводоканал» ЗОР. При цьому, строк дії контракту не змінювався.

Починаючи з квітня 2022 року сесії Запорізької обласної ради не проводилися.

21 березня 2024 року Верховною Радою України було прийнято Постанову № 3625-IX «Про здійснення Запорізькою обласною військовою адміністрацією, начальником Запорізької обласної військової адміністрації повноважень, передбачених частиною третьою статті 10 та частиною третьою статті 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» (надалі Постанова № 3625-IX). Верховна Рада України постановила, що на період дії воєнного стану в Україні та протягом 30 днів після його припинення чи скасування Запорізька обласна військова адміністрація, начальник Запорізької обласної військової адміністрації, крім повноважень, віднесених Законом України «Про правовий режим воєнного стану» до компетенції обласної військової адміністрації, начальника обласної військової адміністрації, здійснюють також повноваження, передбачені частиною третьою статті 10 та частиною третьою статті 15 зазначеного Закону. Постанова № 3625-IX набрала чинності 30.03.2024.

З огляду на викладене, з 30.03.2024 повноваження Запорізької обласної ради визначені ч. 3 ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» здійснює Запорізька обласна військова адміністрація. Запорізька обласна рада не здійснює свої повноваження. Комунальні підприємства, установи та організації, засновані на базі майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Запорізької області, підпорядковуються Запорізькій обласній військовій адміністрації. Управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Запорізької області здійснюється начальником Запорізької обласної військової адміністрації.

Відповідно до п. 2 ч. 3. ст. 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» з 30.03.2024 Запорізька обласна військова адміністрація здійснює повноваження із управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Запорізької області, що перебувають в управлінні Запорізької обласної ради (крім вирішення питань відчуження, у тому числі шляхом приватизації, таких об`єктів); призначення і звільнення їх керівників.

Отже, з 30.03.2024 вирішення питань у сфері трудових правовідносин з керівниками об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Запорізької області, в тому числі щодо керівника комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради, здійснюються Запорізькою обласної військовою адміністрацією, начальником Запорізької обласної військової адміністрації.

18.09.2024 головою Запорізької обласної державної адміністрації, начальником Запорізької обласної військової адміністрації видане розпорядження №146-ор-к (т. 2 а.с. 8 - 9) «Про керівника комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради» (надалі Розпорядження №146-ор-к), яким внесені зміни у додаток 1 «Посадовий оклад керівників комунальних підприємств Запорізької обласної ради, що є об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Запорізької області, виходячи з посадового окладу (ставки) працівника основної професії і розміру кратності залежно від середньооблікової чисельності працівників у еквіваленті повної зайнятості за рік, вартості активів підприємства або чистого доходу від реалізації товарів (робіт, послуг), за даними останньої річної фінансової звітності до мінімального посадового окладу (ставки) працівника основної професії» до Рішення ЗОР від 30.08.2018 № 1 та пункт 1 цього додатку 1 викладено в новій редакції. Пунктами 1 та 3 Розпорядження №146-ор-к зменшено розмір посадового окладу генерального директора КП «Облводоканал» ЗОР з 34431,36 грн. до 30533,20 грн.

Пунктом 4 Розпорядження № 146-ор-к покладено на управління з питань соціально-економічного розвитку та бюджету виконавчого апарату Запорізької обласної ради обв`язок попередити у письмовому вигляді позивача про необхідність укладення контракту, а у разі відмови від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці, про подальше звільнення за пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України шляхом вручення (направлення), підписаного головою обласної державної адміністрації, начальником обласної військової адміністрації попередження.

Пунктом 5 Розпорядження № 146-ор-к зобов`язано позивача у разі надання згоди на продовження роботи на змінених умовах надати письмову згоду (заяву) про це до обласної державної адміністрації, обласної військової адміністрації в день ознайомлення з попередженням.

Пунктом 9 Розпорядження № 146-ор-к зобов`язано звільнити позивача з посади директора КП «Облводоканал» ЗОР у разі його відмови від ознайомлення з попередженням та (або) продовженням роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці (неподання заяви, передбаченої п. 5 Розпорядження № 146-ор-к, поданням заяви про незгоду тощо), або у разі його ознайомлення з Попередженням та відмовою (неподання заяви, передбаченої п. 5 Розпорядження № 146-ор-к, поданням заяви про незгоду тощо), не підписанням контракту протягом робочих днів з дня особистого ознайомлення з попередженням, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України на четвертий робочий день після дня підписання попередження або дня складання акта про відмову від ознайомлення з попередженням.

18.09.2024 позивачеві працівниками виконавчого апарату Запорізької обласної ради під підпис було вручене попередження про зміну істотних умов праці, необхідність укладення контракту від 18.09.2024 № 08-54/4328 (т. 2 а.с. 31 зворот), копію Розпорядження № 146-ор-к, три примірники контракту з директором КП «Облводоканал» ЗОР. Факт отримання вищезазначених документів позивачем підтверджується його підписом на попереджені (т. 2 а.с. 31 зворот) та не заперечується позивачем. Також, представником Запорізької обласної державної адміністрації до відзиву на позовну заяву додано відеозапис, на якому зафіксовано вручення позивачеві вищезазначених документів 18.09.2024 (т. 2 а.с. 51).

Суд відхиляє доводи представника позивача про те, що зазначений відеозапис є недопустимим доказом і суд не може брати його до уваги оскільки відповідачем не надано суду його оригінал, з огляду на наступне.

Згідно із частиною другою статті 76 ЦПК України одними і засобів, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, що мають значення для вирішення справи, є електронні докази.

Відповідно до частин першої, другої статті 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

У Керівництві «Електронні докази в цивільному та адміністративному процесі», ухваленому Комітетом міністрів Ради Європи 30 січня 2019 року (далі - Керівництво) зазначено, що електронні (цифрові) докази можуть бути у формі тексту, відео, фотографій чи аудіозаписів.

Такі дані можуть бути отримані за допомогою різних способів та з різних джерел, наприклад мобільних телефонів, веб-сторінок, бортових комп`ютерів або GPS-реєстраторів (у тому числі відомості, що перебувають поза контролем сторони).

Тобто сутнісний зміст поняття електронного доказу включає в себе будь-яку інформацію в цифровій формі, що має значення для розгляду справи.

При цьому головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис, фотографії) може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення. Електронний файл із відеозаписом обставин події, фотографіями, зафіксований на оптичному диску, є оригіналом (відображенням) електронного документа, а тому такий диск є самостійним джерелом доказів, похідним від інформації, що зберігається на комп`ютері в електронному вигляді (Постанова Верховного Суду від 10 вересня 2020 року у справі № 751/6069/19 (провадження № 51-1704км20)).

Отже, наданий відповідачем відеозапис вручення позивачеві попередження про зміну істотних умов праці, не є оригіналом електронного документа.

Відхиляючи доводи представника позивача про недопустимість зазначеного вище відеозапису, суд виходить з наступного.

Недопустимими є докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ст. 78 ЦПК України).

Згідно до частин першої та третьої статті 307 ЦК України фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку лише за її згодою. Згода особи на знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку припускається, якщо зйомки проводяться відкрито на вулиці, на зборах, конференціях, мітингах та інших заходах публічного характеру. Знімання фізичної особи на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку, в тому числі таємне, без згоди особи може бути проведене лише у випадках, встановлених законом.

З переглянутому в судовому засіданні відеозапису вбачається, відеозйомка вручення позивачеві попередження про зміну істотних умов праці проводилася представником виконавчого апарату Запорізької обласної ради відкрито на вулиці, позивач був обізнаний про те, що здійснюється відеозйомка та не висуну заперечень проти цього. З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для визнання зазначеного доказу недопустимим.

Судом встановлено, що письмову згоду на продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці в порядку та в строки, передбачені Розпорядження № 146-ор-к, позивач до обласної державної адміністрації, обласної військової адміністрації не подав. Доказів того, що позивач висловив згоду на продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці іншим чином та в інший строк, матеріали справи не містять. З доповідних записок начальника загального відділу апарату облдержадміністрації та начальника відділу документування, контролю за виконанням документів, звернень громадян та публічної інформації управління із загальних питань та МТЗ виконавчого апарату Запорізької обласної ради від 24.09.2024 вбачається, що письмові згоди на укладення контракту або будь-які інші документи щодо виконання Розпорядження № 146-ор-к від позивача на адресу обласної адміністрації або обласної ради станом на 24.09.2024 не надходили (т. 2 а.с. 35 зворот 35).

Розпорядженням голови обласної державної адміністрації начальника обласної військової адміністрації № 150-ор-к від 24.09.2024 (т. 2 а.с. 34 зворот 35) зобов`язано звільнити позивача з посади генерального директора КП «Облводоканал» ЗОР 24.09.2024 у зв`язку з відмовою від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці на підставі п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. У зв`язку із перебуванням позивача на лікарняному, датою звільнення позивача з посади визначено вважати перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності.

Наказом тимчасово виконуючого обов`язки генерального директора КП «Облводоканал» ЗОР від 24.09.2024 № 149-к (т. 1 а.с. 205) позивача звільнено з посади генерального директора КП «Облводоканал» ЗОР 24.09.2024 у зв`язку з відмовою працівника від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці на підставі п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. У зв`язку із перебуванням позивача на лікарняному, датою звільнення позивача з посади визначено вважати перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності.

Розпорядженням голови обласної державної адміністрації начальника обласної військової адміністрації № 178-ор-к від 30.10.2024 (т. 2 а.с. 45) зобов`язано вважати датою звільнення позивача 30.10.2024.

Розпорядженням голови обласної державної адміністрації начальника обласної військової адміністрації № 223-ор-к від 12.12.2024 (т. 2 а.с. 45) внесені зміни до розпорядженням голови обласної державної адміністрації начальника обласної військової адміністрації № 178-ор-к від 30.10.2024 в частині дати звільнення позивача з посади. Датою звільнення позивача з посади визначено 11.12.2024.

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю (стаття 43 Конституції України).

Забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників залежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, гендерної ідентичності, сексуальної орієнтації, етнічного, соціального та іноземного походження, віку, стану здоров`я, інвалідності, підозри чи наявності захворювання на ВІЛ/СНІД, сімейного та майнового стану, сімейних обов`язків, місця проживання, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, участі у страйку, звернення або наміру звернення до суду чи інших органів за захистом своїх прав або надання підтримки іншим працівникам у захисті їх прав, повідомлення про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції», а також сприяння особі у здійсненні такого повідомлення, за мовними або іншими ознаками, не пов`язаними з характером роботи або умовами її виконання (стаття 21 КЗпП України).

Держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи (стаття 51 КЗпП України).

У зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу (частини третя-четверта статті 32 КЗпП України).

Підставою припинення трудового договору, зокрема, є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці (пункт 6 частини першої статті 36 КЗпП України).

У пункті 2 Глава XIX Прикінцеві положення КЗпП України передбачено, що під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

У період дії воєнного стану повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених частиною третьою статті 32 та статтею 103 Кодексу законів про працю України, здійснюється не пізніш як до запровадження таких умов (частина друга статті 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану»).

У постанові Верховного Суду України від 23 березня 2016 року в справі № 6-2748цс15 вказано, що «…згідно з пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці. Пунктами третім та четвертим статті 32 КЗпП України передбачено, що у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Таким чином, зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці. Якщо такі зміни не вводяться, власник не має права змінити істотні умови праці.

Зміною істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, викликаною змінами в організації виробництва і праці, визнається раціоналізація робочих місць, введення нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і впровадження передових методів тощо (пункт 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»).

Зміна істотних умов праці, передбачена частиною третьою статті 32 КЗпП України, за своїм змістом не тотожна звільненню у зв`язку із зміною організації виробництва і праці, скороченням чисельності або штату працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу, оскільки передбачає продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, але за новими умовами праці».

Таким чином, аналіз частини третьої статті 32 КЗпП України свідчить, що істотними умовами праці є, зокрема система та розміри оплати праці; пільги та компенсації, передбачені колективним договором, локальними актами або чинним законодавством; режим роботи (дистанційна, надомна робота, гнучкий режим тощо); встановлення або скасування неповного робочого часу (неповного робочого дня чи неповного робочого тижня); зміна робочого часу та часу відпочинку, графіків змінності; суміщення професій; зміну розрядів і найменування посад; зміну посадових обов`язків; зміна строку трудового договору. Цей перелік не є вичерпним. Аналогічні висновки викладено у змісті постанови Верховного Суду від 22 травня 2024 року у справі № 754/5228/22 (провадження № 61-12418св23).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 582/1001/15-ц (провадження № 14-286цс18), зазначено, що: «зміна істотних умов праці, передбачена частиною третьою статті 32 КЗпП України, за своїм змістом не тотожна звільненню у зв`язку зі зміною організації виробництва і праці, скороченням чисельності або штату працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу, оскільки передбачає продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, але за новими умовами праці. Таким чином, зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці. Якщо такі зміни не вводяться, власник не має права змінити істотні умови праці».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 серпня 2020 року у справі № 161/1147/16-ц (провадження № 61-37720св18) зазначено, що: «зміна істотних умов праці за своїм змістом не тотожна звільненню у зв`язку зі зміною організації виробництва і праці, скороченням чисельності або штату працівників, оскільки передбачає продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, але за новими умовами праці (постанова Верховного Суду України від 23 березня 2016 року у справі № 6-2748цс15).

У статті 32 КЗпП України наведено перелік умов праці, які можна вважати істотними, до яких належать, зокрема: система та розмір оплати праці, пільги, режим роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміна розрядів і найменування посад. Наведений перелік не є вичерпним, оскільки істотними можуть вважатися й інші умови праці».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 317/181/19 (провадження № 61-21021св21) вказано, що: «… зміна істотних умов праці відбувається за тією самою посадою, у тій самій установі, де працівник працював до такої зміни. Пропозиція обійняти інші посади не є зміною істотних умов праці. Факт скорочення посади сам по собі виключає звільнення за пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України, оскільки відсутні передбачені частиною третьою статті 32 КЗпП України обставини. Про визначену частиною третьою статті 32 КЗпП України зміну істотних умов праці та, відповідно, припинення трудового договору за пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України можливо стверджувати тоді, коли посада працівника не скорочується, а лише змінюються істотні умови праці за цією посадою.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11 вересня 2020 року у справі № 215/2330/19 (провадження № 61-1145св20) та від 11 травня 2021 року у справі № 317/182/19-ц (провадження № 61-231св21)».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року в справі № 466/1680/21 (провадження № 61-6560св22) зазначено, що «припинення трудового договору за пунктом 6 статті 36 КЗпП України при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при провадженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (раціоналізацією робочих місць, введенням нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадженням передових методів, технологій тощо).

Отже, під змінами в організації виробництва і праці необхідно розуміти об`єктивно необхідні дії власника або уповноваженого ним органу, обумовлені, за загальним правилом, впровадженням нової техніки, нових технологій, вдосконаленням структури підприємства, установи, організації, режиму робочого часу, управлінської діяльності, що спрямовані на підвищення продуктивності праці, поліпшення економічних та соціальних показників, запобігання банкрутству і масовому вивільненню працівників та збереження кадрового потенціалу в період тимчасових зупинок у роботі та приватизації, створення безпечних умов праці, поліпшення її санітарно-гігієнічних умов тощо.

У разі, коли на підприємстві не відбулося змін в організації виробництва і праці, власник чи уповноважений ним орган не має права в односторонньому порядку змінити істотні умови праці працівників. Якщо ж це сталося, а працівники не погоджуються з такими змінами, власник зобов`язаний поновити працюючим попередні умови праці».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 травня 2023 року у справі № 212/2542/22 (провадження № 61-162св23) вказано, що «за пунктом 2 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України (який є чинним з 24 березня 2022 року) під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2136-ІХ (який набрав чинності з 24 березня 2022 року) (далі - Закон України № 2136-ІХ) на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина передбачених статтями 43, 44 Конституції України. За частиною другою статті 3 Закону України № 2136-ІХ у період дії воєнного стану повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених частиною третьою статті 32 та статтею 103 Кодексу законів про працю України, здійснюється не пізніш як до запровадження таких умов. Цей Закон діє у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» (пункт 3 Прикінцевих положень Закону України № 2136-ІХ).

Звільнення працівника на підставі пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України у зв`язку із його відмовою від продовження роботи, пов`язаною із зміною істотних умов праці, не можна відносити ні до звільнення працівника за його ініціативою, ні до звільнення працівника за ініціативою роботодавця. Зазначена підстава припинення трудового договору обумовлена відсутністю взаємного волевиявлення його сторін, недосягненням ними згоди щодо продовження дії трудового договору. Закон детально не регламентує порядок відмови працівника від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці і не встановлює, що передбачена пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України незгода працівника продовжувати роботу з такими змінами в нових умовах має бути у письмовій формі (постанова Верховного Суду від 23 грудня 2020 року справа № 447/334/18)».

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У відзиві Запорізької обласної державної адміністрації необхідність зміни розміру посадового окладу позивача обґрунтована тим, що п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 19.05.1999 № 859 «Про умови і розміри оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, та об`єднань державних підприємств» (зі змінами і доповненнями) керівникам центральних органів виконавчої влади, Голові Ради міністрів Автономної Республіки Крим, керівникам місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, наглядовій раді суб`єкта господарювання державного сектору економіки, а також керівнику уповноваженого суб`єкта господарювання з управління об`єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі, які укладають контракти з керівниками підприємств, заснованих на державній власності, у тому числі казенних, та об`єднань державних підприємств, утворених центральними органами виконавчої влади відповідно до законодавства, підприємств, які належать Автономній Республіці Крим, підприємств, заснованих на комунальній власності, надано право встановлювати виключні умови оплати праці. Розмір посадового окладу керівника підприємства залежить від середньооблікової чисельності працівників в еквіваленті повної зайнятості за рік, вартості активів підприємства або чистого доходу від реалізації товарів (робіт, послуг), за даними останньої річної фінансової звітності, у кратності до мінімального посадового окладу (ставки) працівника основної професії згідно з додатком 1.

У Додатку 1 до Постанови Кабінету Міністрів України від 19.05.1999 № 859 передбачені максимально допустимі розміри посадового окладу керівника підприємства у кратності до мінімального посадового окладу (ставки) працівника основної професії в залежності від вартості активів підприємства або річного чистого доходу від реалізації товарів (робіт, послуг) або від середньооблікової чисельності працівників в еквіваленті повної зайнятості робітника за рік.

Посадовий оклад працівника основної професії (грн)» - визначається Підприємством з урахуванням виду економічної діяльності і закріплюється в штатному розписі та/або в Колективному договорі Підприємства. «Найменування основної професії» визначається Підприємством з урахуванням виду економічної діяльності і закріплюється в Колективному договорі Підприємства (Додаток 1 до Рішення ЗОР від 30.08.2018 №1).

З 01.01.2023 адміністрацією КП «Облводоканал» ЗОРприйнято рішення про підвищення заробітної плати працівникам підприємства з урахуванням: Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» в частині встановлення з 01.01.2023 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 2684,00 грн; внесення змін з 01.06.2021 до Галузевої угоди працівників ЖКГ на 2017-2024 р, зареєстровані в Мінсоцполітики 29.07.2019 № 13, якими збільшено галузевий коефіцієнт до 1,8 (п.3.1.2 змін) та встановлено галузевий коефіцієнт співвідношення мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду за видом робіт «Експлуатація та обслуговування обладнання систем водозабезпечення та водовідведення» - 1,58 (додаток 2 до змін). У зв`язку з чим мінімальна тарифна ставка працівника першого розряду основного виробництва (слюсаря аварійно відновлювальних робіт) з 01.01.2023 встановлена 7633,30 грн (2684,00 х 1,8 х 1,58).

Відповідно до Штатного розпису Вільнянського ЕЦВВ на 2023 рік, затвердженого генеральним директором КП «Облводоканал» ЗОР21.12.2022, посадовий оклад слюсаря аварійновідновлювальних робіт складає 7633,30 грн.

Вищезазначене було враховано при внесенні змін до пункту 1 додатку 1 до Рішення Запорізької обласної ради від 30.08.2018 №1 у зв`язку з чим, розмір посадового окладу слюсаря аварійновідновлювальних робіт КП «Облводоканал» ЗОРзбільшено з 5738,56 грн до 7633,30 грн. Також при внесенні змін у пункт 1 додатку 1 до Рішення Запорізької обласної ради від 30.08.2018 №1 було змінено кратність, а саме зменшено з 6 до 4.

Кратність розміру посадового окладу керівників комунальних підприємств Запорізької обласної ради, що є об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Запорізької області, залежить від середньооблікової чисельності працівників у еквіваленті повної зайнятості за рік, вартості активів підприємства або чистого доходу від реалізації товарів (робіт, послуг), за даними останньої річної фінансової звітності до мінімального посадового окладу (ставки) працівника основної професії (Додаток 1 до Рішення Запорізької обласної ради від 30.08.2018 № 1).

Вартість активів КП «Облводоканал» ЗОРзгідно з балансу (звіту про фінансовий стан) підприємства на 31 грудня 2023 року становила 867 401 тис. грн. Чистий дохід підприємства від реалізації товарів (робіт, послуг), за даними річної фінансової звітності за 2022 рік становив 183 199 тис. грн, за 2023 рік становить 145 469 тис.грн. Отже, чистий дохід від реалізації товарів (робіт, послуг), за даними річної фінансової звітності КП «Облводоканал» ЗОРу 2023 році порівняно із 2022 роком зменшився на 37 730 тис. грн.

Відповідно до п. 8.4.2 Статуту КП «Облводоканал» ЗОР, затвердженого рішенням Запорізької обласної ради від 12.12.2019 № 71 (в редакції, яка діяла на дату видачі Розпорядження № 146-ор-к), генеральний директор підприємства керує діяльністю підприємства та несе повну відповідальність за його стан і діяльність. Підприємство має виробничі структурні підрозділи, які не мають статусу юридичної особи (п.2.3 Статуту), а саме: Експлуатаційний цех по водопостачанню Західного групового водоводу комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради (Запорізька область, Якимівський район, смт Якимівка, вул. Центральна, буд. 48); Вільнянський експлуатаційний цех водопостачання та водовідведення комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради (Запорізька область, Вільнянський район, м. Вільнянськ, вул. Соборна, буд. 9); Василівський експлуатаційний цех водопостачання та водовідведення комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради (Запорізька область, Василівський район, м. Василівка, вул. Приморська, буд. 29); Таврійський експлуатаційний цех водопостачання та водовідведення комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради (Запорізька область, Василівський район, м. Дніпрорудне, вул. Титова, буд. 75); Куйбишевський експлуатаційний цех водопостачання та водовідведення комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради (Запорізька область, Більмацький район, смт Більмак, вул. Запорізька, буд. 16); Розівський експлуатаційний цех водопостачання та водовідведення комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради (Запорізька область, Розівський район, с. Розівка, вул. Заводська, буд. 5); Степногірський експлуатаційний цех водопостачання та водовідведення комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради (Запорізька область, Василівський район, смт Степногірськ, вул. Шкільна, буд. 24); Великобілозерський експлуатаційний цех водопостачання та водовідведення комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради (Запорізька область, Великобілозерський район, с. Велика Білозерка, вул. 8-го Травня, буд. 2); База відпочинку «Морська» комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради (Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Запорізьких козаків, буд. 5).

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22.12.2022 № 309 затверджений Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Станом на дату винесення головою Запорізької обласної державної адміністрації, начальником Запорізької обласної військової адміністрації Розпорядження № 146-ор-к території, на яких розташовані сім структурних підрозділів КП «Облводоканал» ЗОР(крім Вільнянського експлуатаційного цеху водопостачання та водовідведення), віднесені до тимчасово окупованих територій російською федерацією або територією де ведуться активні бойові дії ще з лютого березня 2022 року. Отже, після повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України та окупацію територій, на яких розташовані сім структурних підрозділів Облводоканалу, цими структурними підрозділами не здійснюється господарська діяльність, внаслідок чого зменшився дохід КП «Облводоканал» ЗОРвід реалізації товарів (робіт, послуг), що підтверджується Звітами про фінансові результати Облводоканала за 2022 рік та 2023 рік. У керівника КП «Облводоканал» ЗОРвідбулось зменшення навантаження на виконувані ним обов`язки керівника підприємства, оскільки він не може здійснювати управління та контролювати діяльність структурних підрозділів на тимчасово окупованих територіях. Фактично роботодавець, в особі начальника Запорізької обласної військової адміністрації, перебуває в таких обставинах, коли з об`єктивних і незалежних від нього причин, не може надати працівнику (Позивачу) роботу в минулих обсягах. У свою чергу працівник (керівник КП «Облводоканал» ЗОР)також з незалежних від нього причин не може виконувати свої функціональні обов`язки - приймати управлінські, виробничі, організаційні рішення щодо сімох з восьми структурних підрозділів, які перебувають на непідконтрольній Україні території, підприємство не працює на повну потужність, як це було до початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України. Також більше 50% штату працівників фактично не працюють: 39% - перебувають у простої; інформацією про причини відсутності на роботі 12% працівників підприємство не володіє. Зменшення засобів виробництва КП «Облводоканал» ЗОРпризвело до зменшення обсягів господарської діяльності - надання підприємством послуг та отримання прибутку від їх надання.

Дослідивши надані представником Запорізької обласної державної адміністрації штатний розпис працівників Вільнянського ЕЦВВ на 2023 рік (т. 2 а.с. 4, 5), пояснювальну записку КП «Облводоканал» ЗОР від 19.06.2023 (т. 2 а.с. 5 зворот, 6), баланс (звіт про фінансовий стан) КП «Облводоканал» ЗОР на 31.12.2023, звіти про фінансові результати КП «Облводоканал» ЗОР за 2022 та 2023 року (т. 2 а.с. 10 -12), звіти КП «Облводоканал» ЗОР із праці за грудень 2023 року, січень, лютий, березень, червень 2024 (т. 2 а.с. 18 22), суд доходить висновку, що зміна розміру посадового окладу генерального директора КП «Облводоканал» ЗОР була викликана об`єктивно існуючими змінами в організації виробництва і праці підприємства та збільшенням розміру посадового окладу працівника основної професії підприємства.

Необхідність укладення нового контракту з позивачем відповідачем обґрунтовується тим, що на дату винесення Розпорядження №146-ор-к також залишалось неврегульованим питання щодо укладення контракту з ОСОБА_1 , оскільки термін дії попереднього контракту сплив 07 грудня 2022 року. Отже, трудові правовідносини з ОСОБА_1 потребували приведення у відповідність до норм чинного законодавства, що спонукало голову Запорізької ОДА/ начальника ОВА прийняти управлінське рішення та при виданні Розпорядження №146-ор-к вирішити питання укладення Контракту з ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що п. 2 постановчої частини рішенням Запорізької обласної ради від 30.08.2018 № 1 «Про затвердження Типової форми контракту з керівником комунального підприємства Запорізької обласної ради, що є об`єктом спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Запорізької області» в редакції, чинній на момент на дату винесення Розпорядження №146-ор-к, було передбачено, що в проекті рішення про призначення керівника (комунального підприємства Запорізької обласної ради, що є об`єктом спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Запорізької області) зазначається посада, на яку він призначається, дата, з якої він призначається, термін дії контракту з ним. За два місяці до закінчення терміну дії контракту він може бути продовжений за угодою сторін на новий чи інший термін на підставі рішення Запорізької обласної ради. Дія контракту вважається продовженою на термін, на який його було укладено (без врахування додаткових угод до контракту про продовження терміну (строку) дії контракту), якщо на день фактичного закінчення контракту з керівником комунального підприємства, що є об`єктом спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Запорізької області, Запорізькою обласною радою не прийнято рішення ні про продовження терміну дії контракту з Керівником, ні про його звільнення. Продовження терміну дії контракту здійснюється шляхом підписання додаткової угоди.

Матеріали справи не містять доказів того, що на день фактичного закінчення контракту з позивачем (07 грудня 2022 року) Запорізькою обласною радою приймалося рішення про продовження терміну його дії або про його звільнення.

Загальновідомою обставиною є те, що з квітня 2022 року сесії Запорізької обласної ради не проводилися. З 30.03.2024 повноваження Запорізької обласної ради, визначені ч. 3 ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», здійснює Запорізька обласна військова адміністрація.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що укладений 07 грудня 2017 року між Запорізькою обласною радою та позивачем контракт на дату винесення Розпорядження № 146-ор-к вважався продовженим до 07 грудня 2027 року в силу приписів рішення Запорізької обласної ради від 30.08.2018 № 1 «Про затвердження Типової форми контракту з керівником комунального підприємства Запорізької обласної ради, що є об`єктом спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Запорізької області» із змінами, внесеними рішенням Запорізької обласної ради від 22.11.2018 № 1.

Відповідачами не доведено наявності на момент винесення Розпорядження №146-ор-к таких змін в організації виробництва і праці КП «Облводоканал» ЗОР, які вимагали укладення нового контракту з позивачем, яким істотно скорочувався раніше узгоджений сторонами строк дії контракту.

Отже, доводи позивача в частині відсутності змін в організації виробництва і праці КП «Облводоканал» ЗОР, які потребували укладення з ним нового контракту зі строком дії в 1 місяць, суд визнає обґрунтованими.

Проте, 18.09.2024 позивачеві було повідомлено про зміну двох істотних умов праці, а саме зміну посадового окладу та зміну строку дії контракту. Доказів того, що позивач погодивсяна продовження роботи у зв`язку із зміною посадового окладу в порядку та в строки, передбачені Розпорядження № 146-ор-к, або іншим чином, матеріали справи не містять.

На переконання суду, незгода працівника хоча б з однією із запропонованих роботодавцем змін істотних умов праці, є підставою для припинення трудового договору на підставі п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позивача правомірно було звільнено і займаної ним посади у зв`язку із його відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці.

Доводи позивача про те, що відповідачами було порушено порядок його повідомлення про зміну істотних умов праці, спростовуються дослідженими судом попередженням про зміну істотних умов праці, необхідність укладення контракту від 18.09.2024 № 08-54/4328 (т. 2 а.с. 31 зворот), який місить розписку позивача про його отримання, відеозаписом, на якому зафіксовано вручення позивачеві вищезазначених документів 18.09.2024 (т. 2 а.с. 51). Зокрема, з відеозапису вбачається, що представником апарату Запорізької обласної ради зачитано позивачеві вголос текст Розпорядження № 146-ор-к, після чого позивач отримав нарочно попередження, копію вищезазначеного Розпорядження № 146-ор-к, три примірники контракту. Повідомлення про зміну істотних умов праці вручене позивачеві в строки, визначені ч. 2 ст. 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Також слід заначити, що нормами чинного законодавства роботодавцеві не заборонено повідомляти працівникові про зміну істотних умов праці у період його тимчасової непрацездатності.

Доводи позивача про те, що звільнення працівника у період його тимчасової непрацездатності є підставою для його поновлення на роботі, також є помилковим. Велика Палата Верховного Суду у пункті 39 постанови від 15 вересня 2020 року у справі № 205/4196/18, провадження № 14-670цс19, сформулювала висновок, що в разі порушення гарантії, передбаченої частиною третьою статті 40 КЗпП України, негативні наслідки необхідно усувати шляхом зміни дати звільнення позивача, визначивши датою припинення трудових відносин перший день після закінчення періоду тимчасової непрацездатності (відпустки).

Період тимчасової непрацездатності позивача тривав з 29 липня 2024 року до 11 грудня 2024 року. Розпорядженням голови обласної державної адміністрації начальника обласної військової адміністрації № 178-ор-к від 30.10.2024 (т. 2 а.с. 45) зобов`язано вважати датою звільнення позивача 30.10.2024. Розпорядженням голови обласної державної адміністрації начальника обласної військової адміністрації № 223-ор-к від 12.12.2024 (т. 2 а.с. 45) внесені зміни до розпорядженням голови обласної державної адміністрації начальника обласної військової адміністрації № 178-ор-к від 30.10.2024 в частині дати звільнення позивача з посади. Датою звільнення позивача з посади визначено 11.12.2024.

Таким чином, позивача звільнено із займаної посади в перший день після закінчення періоду тимчасової непрацездатності, чим усунуто порушення гарантії, передбаченої частиною третьою статті 40 КЗпП України.

Судом відхиляються доводи позивача щодо порушення відповідачами приписів ст. 43 КЗпП України в частині звільнення позивача із займаної посади без згоди виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є позивач, оскільки гарантії, передбачені вищезазначеною нормою поширюються виключно на випадки розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця з підстав, передбачених пунктами 1, 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 КЗпП України. У цій справі підставою припинення трудового договору є п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Звільнення працівника на підставі пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України у зв`язку із його відмовою від продовження роботи, пов`язаною із зміною істотних умов праці, не можна відносити ні до звільнення працівника за його ініціативою, ні до звільнення працівника за ініціативою роботодавця. Зазначена підстава припинення трудового договору обумовлена відсутністю взаємного волевиявлення його сторін, недосягненням ними згоди щодо продовження дії трудового договору (постанова Верховного Суду від 23 грудня 2020 року справа № 447/334/18).

Необґрунтованими є й доводи позивача, щодо неврахування відповідачами переважного права позивача на залишення на роботі та невиконання відповідачами вимог ст. 49-2 КЗпП України. Зміна істотних умов праці, передбачена частиною третьою статті 32 КЗпП України, за своїм змістом не тотожна звільненню у зв`язку зі зміною організації виробництва і праці, скороченням чисельності або штату працівників, оскільки передбачає продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, але за новими умовами праці. Отже, у разі припинення трудового договору на підставі п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України роботодавець не зобов`язаний пропонувати працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваного позивачем розпорядження голови обласної державної адміністрації, начальника обласної військової адміністрації від 24 вересня 2024 року № 150-ор-к та поновлення позивача на посаді генерального директора КП «Облводоканал» ЗОР. Враховуючи те, що інші позовні вимоги ОСОБА_1 є похідними від вищезазначених, суд доходить висновку про залишення таких вимог також без задоволення.

У відповідності до приписів пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати покладаються на нього.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268,273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до Запорізької обласної військової адміністрації, голови Запорізької обласної державної адміністрації, начальника Запорізької обласної військової адміністрації Федорова Івана Сергійовича, Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування розпоряджень, наказу, поновлення на роботі - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідачі:

1)Запорізька обласна державна адміністрація, ідентифікаційний код 00022504, адреса: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 164.

2)Голова Запорізької обласної державної адміністрації, начальник Запорізької обласної військової адміністрації Федоров Іван Сергійович, адреса: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 164;

3)Комунальне підприємство «Облводоканал» Запорізької обласної ради, ідентифікаційний код 03327115, адреса: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 129 а.

Суддя А.В. Стеценко