Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 947/22208/25

Номер провадження: 2-о/511/126/25

"22" липня 2025 р. суддя Роздільнянського районного суду Одеської області Теренчук Ж. В. , розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , відповідач відсутній, заінтересовані особи: Орган соціального захисту населення, Пенсійний фонд України про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах та визнання особи безвісно зниклою,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2025 року з Київського районного суду м. Одеси на адресу Роздільнянського районного суду після визначення підсудності надійшла позовна заява ОСОБА_1 , відповідачі відсутній, заінтересовані особи - Орган соціального захисту населення, Пенсійний фонд України, якою вона просить встановити юридичний факт перебування ОСОБА_1 у фактичних шлюбних відносинах з громадянином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати ОСОБА_2 безвісті зниклим з 11.05.2025 року при особливих обставинах в період проходження військової служби., зобов`язати відповідні органи прийняти до уваги рішення суду для оформлення заявником соціальних виплат та пільг.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Роздільнянського районного суду Одеської області для розгляду справи призначено головуючого суддю Теренчук Ж.В.

Суд, ознайомившись зі змістом поданої позовної заяви та доданих до неї документів, прийшов до висновку, що ОСОБА_1 належить відмовити у відкритті провадження в частині вимог про визнання особи безвісти зниклою з наступних підстав.

Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, серед інших, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Згідно зі статтею 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місті її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, визначає Закон України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» від 12 липня 2018 року №2505-VІІІ (далі за текстом Закон), який забезпечує правове регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей.

Стаття 1 Закону визначає, що особою, яка зникла безвісти є фізична особа, стосовно якої немає відомостей про її місцеперебування на момент подання заявником заяви про її розшук; особою, яка зникла безвісти за особливих обставин є особа, яка зникла безвісти у зв`язку зі збройним конфліктом, воєнними діями, тимчасовою окупацією частини території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру.

Порядок набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, визначено статтею 4 Закону, відповідно до якого особа набуває вказаного статусу з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у порядку, передбаченому цим Законом, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи; особа вважається зниклою безвісти за особливих обставин до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом; надання особі статусу зниклої безвісти за особливих обставин відповідно до цього Закону не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством.

Таким чином, правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин не є тотожним правовому статусу фізичної особи визнаної в судовому порядку безвісно відсутньою, існують істотні відмінності у вказаних правових статусах. Зокрема, законодавством визначені різні способи їх набуття. Так, фізичну особу може бути визнано безвісно відсутньою лише в судовому порядку. У свою чергу, особа набуває статусу такої, що зникла безвісти, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до відповідного Реєстру.

Тобто, законом визначено інший, позасудовий, порядок визнання особи зниклою безвісти за особливих обставин.

Однак заявниця звернулася до суду в порядку окремого провадження із вимогою про визнання ОСОБА_2 зниклим безвісти за особливих обставин, що на відміну від визнання фізичної особи безвісно відсутньою, є неможливим у порядку окремого провадження, оскільки правовий механізм надання особі статусу зниклої безвісти за особливих обставин регулюється Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» та не передбачений нормами Розділу IV ЦПК України.

Відповідно до п.1 ч.1ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкриті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що слід відмовити у відкритті провадження в частині вимог про визнання особи безвісно зниклою.

Керуючись п.1 ч.1ст.186 , ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , відповідач відсутній, заінтересовані особи: Орган соціального захисту населення, Пенсійний фонд України в частині вимог про визнання особи безвісно зниклою,

Ухвала може бути оскаржена до суду Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її винесення.

ССуддя: Ж. В. Теренчук