Справа № 570/2969/25
провадження № 2/570/1606/2025
У Х в а л а

і м е н е м У к р а ї н и

22 липня 2025 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.

з участю секретаря судового засідання Полюхович М.В.

дослідивши матеріали цивільної справи за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

у с т а н о в и в:

покликаючись на неможливість збереження шлюбу позивач у поданій до суду 27 червня 2025 року позовній заяві просить шлюб сторін розірвати.

11 липня 2025 року позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

Сторони відповідно до ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлені про дату, час і місце підготовчого засідання.

Зважаючи на те, що їх з"явлення не визнане обов`язковим, враховуючи відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення по клопотанню, суд, беручи до уваги встановлені розумні строки розгляду цивільних справ, дійшов висновку про можливість розглянути клопотання за їх відсутності та відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, вважаючи їх достатніми для винесення рішення, суд прийшов до таких висновків.

Згідно з п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.12 ЦПК України). Ч.3 ст.13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви заявника - це форма завершення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви. Отже, сама по собі подача заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, є правом позивача, яке не може бути обмежене судом, так як це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України , яке не містить обмежень в його реалізації.

З огляду, у тому числі, на наслідки закриття провадження у справі, закон надає позивачу право відмовитися від позову на будь-якій стадії судового процесу. Натомість законодавцем у чинному ЦПК встановлені певні процесуальні запобіжники, спрямовані на унеможливлення використання інституту залишення позову без розгляду для зловживання позивачем процесуальними правами. Залишення позову без розгляду з ініціативи позивача можливе лише на певній стадії судового процесу, а саме до початку розгляду справи по суті. Вказане правило є реалізацією вищенаведених принципів цивільного судочинства, спрямоване на дисциплінування сторін, в тому числі й позивача як ініціатора судового розгляду.При цьому метою таких дій є отримання можливості повторного звернення до суду з приводу того ж самого спору між тими самими сторонами.

У зв`язку з тим, що цивільний процес має диспозитивний характер та, враховуючи право особи, яка подала позовну заяву розпоряджатися своїми процесуальними правами на власний розсуд, суд вважає, що залишення без розгляду позовної заяви не суперечить чинному законодавству, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно (ч.2 ст.257 ЦПК).

В ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету (ч.3 ст.257 ЦПК України). Відповідно до ч1, 2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Спеціальним законом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, є Закон України «Про судовий збір». Згідно з п.4 ч.1 ст.7 Закону сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Таким чином, у випадку залишення судом позову без розгляду на підставі відповідної заяви позивача сплачена останнім сума судового збору не повертається.

На підставі наведеного, керуючись п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

залишити без розгляду цивільний позовОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Кушнір Н.В.