Справа № 695/2144/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2025 року селище Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Шарої Л.О.,

секретаря судового засідання - Петраш Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в селищі Чорнобай цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

Короткий виклад позиції позивача та відповідача.

ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»(далі - позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач мотивує позов тим, що 15.05.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВСЕТРУМ» та відповідачем був укладений Договір про надання фінансового кредиту « 22326-05/2023 (надалі - Договір), відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу кредит в розмірі 13 400,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернуті кредит, сплатити проценти за користування кредитом на умовах, передбачених Договором. Товариство свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кошти в обсязі та строк визначеними умовами кредитного договору. Відповідач умови кредитного договору не виконав. Договір підписаний шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, зазначеним Законом «Про електронну комерцію». Кредит наданий у безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Станом на дату звернення до суду з позовом, заборгованість відповідача становить 59 462,00 грн, із якої: 13 400,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 46 062,00 грн - заборгованість за відсотками. 03.07.2023 ТОВ «Фінансова компанія «ІНВСЕТРУМ» на підставі Договору факторингу № 3072023, за плату відступило, а ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 22326-05/2023 від 15.05.2023. 29.01.2024 ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» на підставі Договору факторингу № 29012024 за плату відступило, а позивач набув право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. За вказаних обставин та посилаючись на норми ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість кредитним договором в розмірі 59 462,00 грн та судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн.

Відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Рух справи в суді першої інстанції та процесуальні рішення.

20.05.2025 представник позивача - адвокат Усенко М.І., в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» скерував до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області позовну заяву до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Середи Л.В. від 22.05.2025 цивільну справу за позовом ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за підсудністю до Чорнобаївського районного суду Черкаської області.

10.06.2025 матеріали вказаної цивільної справи надійшли до Чорнобаївського районного суду Черкаської області.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 10.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначений розгляд справи.

07.07.2025 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача та витребувано від АТ КБ "Приват Банк" письмові докази.

У судові засідання представник позивача не з`явився. У позовній заяві представник позивача просив розгляд справи проводити без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Також 01.07.2025 представником позивача подана заява про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач у судові засідання не з`явився. Конверти із судовими повістками повернувся на адресу суду з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлення про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Оскільки позивач і відповідач, а також представники сторін повідомлені про розгляд справи, про дату, час і місце судового засідання, відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не надав, в матеріалах справи наявні заяви представника позивача про розгляд справи без його участі та відсутні заперечення щодо заочного розгляду справи, суд постановив протокольну ухвалу про проведення заочного розгляду справи за наявними матеріалами, без участі сторін та їх представників.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Застосовані норми права.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Частиною 1 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Положеннями ч. 1 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За правилами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частинами 1, 2 статті 640 ЦК України унормовано, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Положеннями статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст. 625 ЦК України унормовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Нормами ч. 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Фактичні обставини, встановлені судом та мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи.

Суд установив, що 15.05.2023 відповідач звернувся до ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» із заявою-анкетою, в якій вказав свої персональні дані, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання та просив видати йому кредит в розмірі 13 400,00 грн строком на 360 днів (а.с. 20-21).

15.05.2023 відповідач з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» уклав із ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» Договір про надання фінансового кредиту № 22326-05/2023 (а.с. 23-29, 35).

Відповідно до умов п. 1.1, 1.2, 1.6 Договору № 22326-05/2023 ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» зобов`язалось надати відповідачу кредит у розмірі 13 400,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Строк кредитування - 360 днів, дата надання кредиту - 15.05.2023, дата погашення кредиту - 08.05.2024. Кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на рахунок позичальника уключаючи використання реквізитів платіжної картки НОМЕР_1 .

Також між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та відповідачем підписаний Додаток № 1 до Договору № 22326-05/2023, у якому відображений графік платежів за Договором про надання фінансового кредиту № 22326-05/2023 та обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (а.с. 28).

Ураховуючи положення статей 204, 207, 624, 628, 634, 368, 640 ЦК України, а також правову позицію ВП ВС, висловлену у постанові від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010, суд дійшов висновку про укладення між позивачем та ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» Договір про надання фінансового кредиту № 22326-05/2023 від 15.05.2023. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності цього договору, він недійсним не визнаний. Підписавши кредитний договір, відповідач погодився з усіма його умовами, зокрема, й щодо сплати процентів, розмір яких визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору. Відповідач мав можливість не вступати у кредитні відносини із товариством, якщо б вважав встановлений розмір відсотків за користування коштами несправедливим. Натомість, відповідач погодився зі своєї сторони на такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень.

Суд установив, що 15.05.2023 ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» перерахувало на картковий рахунок відповідача грошові кошти в розмірі 13 400,00 грн., що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 2919¬-54 від 16.04.2025 (а.с. 36) та наданою АТ «КБ «ПриватБанк» випискою, виконавши таким чином свої зобов`язання по Договору про надання фінансового кредиту № 22326-05/2023 від 15.05.2023.

Суд вважає, що позивачем надано належні і допустимі докази виконання Первісним кредитором умов договору, отримання відповідачем кредитних коштів. Натомість, докази про належне виконання відповідачем взятих на себе згідно з умовами кредитного договору обов`язків матеріали справи не містять.

Суд дослідив наданий позивачем розрахунок заборгованості та вважає його вірним. Із розрахунку заборгованості вбачається, що позивач не перевищував встановлені кредитним договором ставки по відсоткам за наданим кредитом та строк їх нарахування. Станом на 29.01.2024 заборгованість відповідача складає 59 462,00 грн, із якої: 13 400,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 46 062,00 грн - заборгованість за відсотками в період із 15.04.2023 по 12.10.2023 (а.с. 31-34).

Згідно листа ТОВ «ІНВЕСТРУМ» від 10.07.2023 № 22326-05/2023-001 первісний кредитор - ТОВ «ІНВЕСТРУМ» відступила право грошової вимоги до відповідача за Договором про надання фінансового кредиту № 22326-05/2023 від 15.05.2023 на користь ТОВ «СТАР ФАЙНЕС ГРУП», про що направлено відповідне повідомлення відповідачу (а.с. 30).

29.01.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕС ГРУП» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал укладений Договір факторингу № 29012024, відповідно до умов якого СТАР ФАЙНЕС ГРУП» відступило на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за пату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с. 37-41).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 29012024 від 29.01.2024 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за Договором про надання фінансового кредиту № 22326-05/2023 від 15.05.2023 у сумі 59462,00 грн, із яких 13 400,00 грн - тіло кредиту, 46 062,00 грн - проценти за користування кредитом (а.с.42).

Здійснення позивачем оплати на користь ТОВ «СТАР ФАЙНЕС ГРУП» по Договору факторингу № 29012024 підтверджується платіжною інструкцією № 74824 від 29.01.2024 (а.с. 43).

Керуючись положеннями статей 1077, 1078, 1081 ЦК України суд дійшов висновку про набуття позивачем права вимоги до відповідача за Договором про надання фінансового кредиту № 22326-05/2023 від 15.05.2023.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат між сторонами

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 грн (а.с. 15).

Надаючи оцінку вимогам позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу у сумі 7 000,00 грн., суд враховує таке.

Частинами 1 та 3 статті 13 3ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такі висновки містяться в додатковій постанові ВП ВС від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. Крім того, аналогічні висновки щодо співмірності розміру витрат на правничу допомогу зі складністю справи та обсягом фактично наданих адвокатом послуг містяться в додатковій постанові ВС від 12.12.2019 у справі №2040/6747/18.

Ураховуючи обсяг правничої допомоги позивачу при розгляді цієї справи судом, надання позивачем договору про надання правової (правничої) допомоги № 0103 від 01.03.2024 (а.с. 46), замовлення від 15.04.2025 до договору про надання правової (правничої) допомоги № 0103 від 01.03.2024 (а.с. 47), детальний опис наданих послуг за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0103 від 01.03.2024, складений 09.05.2025 (а.с. 47), відсутність клопотання відповідача про зменшення розміру позовних вимог, суд вважає, що заявлені позивачем витрати в сумі 7 000,00 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Покликаючись на положення статей 259,263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту № 22326-05/2023 від 15.05.2023, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 , у сумі 59 462 (п`ятдесят дев`ять тисяч чотириста шістдесят дві) гривні 00 копійок, із якої: 13 400 (тринадцять тисяч чотириста) гривень 00 копійок - заборгованість за тілом кредиту, 46 062 (сорок шість тисяч шістдесят дві гривні) 00 копійок заборгованість за відсотками в період із 15.04.2023 по 12.10.2023.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» понесені судові витрати в сумі 9 422 (дев`ять тисяч чотириста двадцять дві) гривні 00 копійок, із яких: 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок - витрати по сплаті судового збору, 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок - витрати на правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. В такому випадку рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Черкаського апеляційного суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України http://ck.ck.court.gov.ua.

Ознайомитись з повним текстом ухвали суду, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», , місцезнаходження: вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, м. Львів, 79029.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Л.О. Шарая