Справа № 569/4523/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Кучиної Н.Г.

з участю: секретаря судового засідання Корпесьо В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Універсал Банк" про захист прав споживача фінансових послуг, визнання транзакцій (операцій) недійсними, відновлення становища, яке існувало до порушення та скасування нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства«Універсал Банк», в якому вказує, що в грудні 2021 року між нею та АТ «Універсал Банк» з метою отримання одноразової матеріальної виплати «єПідтримка» було підписано Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг та відкрито поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank».

Після отримання зазначеної грошової допомоги платіжною карткою «Monobank» позивач не користувалася, додаток видалила.

Однак, протягом 2023-2024 року АТ «Універсал Банк» без відома та згоди позивача було збільшено кредитний ліміт картки до 25000 грн.

27.04.2024 року невідома особа, невідомим шляхом, здійснила вхід до мобільного додатку «Monobank» та перерахувала кошти з кредитної картки позивача на інші картки невідомих осіб. Також 27.04.2024 року невідома особа шляхом підписання заяви клієнта оформила отримала вид кредиту «Розстрочка на карту» з лімітом 20000 грн.

Виявивши даний факт 16.05.2024 року позивач негайно звернулася АТ «Універсал Банк», де заблокувала карту, повідомила працівникам банку, що не вчиняла будь-яких розпоряджень на списання грошових коштів з рахунку шляхом подання платіжних доручень ні в письмовому, ні в електронному виді з використанням електронної системи «Monobank» або у будь-який інший спосіб, не передавала нікому свої картки, ПІН коди, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію третім особам.

Відразу 16.05.2024 року позивачем до Рівненського районного управління ГУНП в Рівненській області була подана заява про незаконне стягнення коштів через "Monobank». За результатами поданої заяви відкрито кримінальне провадження № 0001266.

В подальшому позивач отримала повідомлення від електронної системи «Monobank» про необхідність внесення мінімального платежу за користування кредитним лімітом у розмірі 998, 82 грн. та за кредит «Розстрочка на карту» в розмірі 2046, 67 грн.

29 травня 2024 року позивач звернулася до відповідача із письмовою заявою про призупинення нарахування відсотків, оскільки зазначеними грошовими коштами не користувалася, проте у відповідь на вказану заяву 17 червня 2024 року банк повідомив, що внаслідок передання стороннім особам своїх даних позивачем відбувся вхід у мобільний застосунок 26 квітня 2024 року, внаслідок чого 27 квітня 2024 року відбулися списання по картці.

Посилаючись на викладені вище обставини, позивач просила Визнати недійсними операції (транзакції) щодо переказу коштів 27.04.2024 року з рахунку НОМЕР_1 , який відкритий на ім`я ОСОБА_1 в АТ «Універсал банк» на загальну суму 27 919 грн., зобов`язати АТ «Універсал Банк» відновити залишок коштів, на рахунку НОМЕР_2 того стану, в якому він був перед виконанням операцій (транзакцій) о 27.04.2024 року, тобто станом на .00 год. 27.04.2041 року, з урахуванням внесеної позивачем плати в рахунок погашення боргу а також зобов`язати АТ «Універсал Банк» скасувати нараховані ОСОБА_1 по рахунку НОМЕР_1 відсотки та інші штрафні санкції за користування використаним кредитним лімітом, що утворився внаслідок проведення операцій (транзакцій) 27.04.2024 року.

Ухвалою суду від 10 березня 2025 року було відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

20 березня 2025 року до суду надійшов відзив представника АТ «УніверсалБанк» - адвоката КлочкоО.В., в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав їх необґрунтованості, оскільки позивачка сама розголосила свої персональні дані, що привело до списання коштів з її рахунків. Вказував, що саме лише посилання на звернення до правоохоронних органів не може слугувати належним доказом вчинення будь-яких дій і слугувати підставою для задоволення задоволення позову.

У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися. Представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача АТ «УніверсалБанк» - адвокат КлочкоО.В. в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Як встановлено ОСОБА_2 має відкритий рахунок у АТ АТ «УніверсалБанк», а саме: НОМЕР_1 (картка № НОМЕР_3 чорна карта), з якої 27квітня 2024 року в період з 17: 31 год до 19:21 год відбулося списання коштів різними транзакціями з комісією банку у сумі загальній сумі 24 970.54 грн та картка № НОМЕР_4 біла карта), на яку 27.04.2024 року було оформлено послугу «Розстрочка на карту`у розмірі 2 000 грн. та відбулося списання коштів у сумі 20 000 грн.

Згідно з матеріалами справи, 16 травня 2024 року в ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 16 травня 2024 року внесені відомості за фактом крадіжки грошових коштів останньої з банківської картки, відкритої у АТ «УніверсалБанк», у сумі 25 000 грн шляхом переказу на різні картки фізичних осіб. Правова кваліфікація- ч. 4 ст. 185 КК України.

29 травня 2024 року ОСОБА_3 зверталася до банку з приводу крадіжки грошових коштів з карткових рахунків та розголошення персональних даних клієнта та 17 червня 2024 року отримала відповідь від банку про те, що він не може повернути кошти та припинити нарахування відсотків.

Тобто, судом встановлено факт звернення позивачки до банку про проведення переказу коштів третіми особами з банківських карток, відкритих на її ім`я, а так само її звернення до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно неї шахрайських дій.

Крім того, згідно наявних у відзиві відомостей із системи Банку, вхід до мобільного застосунку «Монобанк» Клієнта, вхід було здійснено із мобільного девайсуgoogle pixel 8 pro, із різних ip адрес. В той час, як позивач відновлювала вхід в мобільний додаток через пристрій iPhone 11.

Наведені обставини у сукупності свідчать про те, що у ОСОБА_3 була дійсно відсутня воля на вчинення такого перерахування, що не спростовано відповідачем.

Також судом встановлено, що 25 червня 2024 року відповідачем було частково повернуто кошти, а саме: за білою картою (розстрочка на карту) 11 500 грн. та за чорною карткою (кредитний ліміт) 5200 грн.

Суд встановив, що підставою позовних вимог позивачки є відсутність її волевиявлення на проведення 27 квітня 2024 року транзакцій зі списання коштів з її карткових рахунків шляхом переказу без її участі, що стало можливим через надання АТ «УніверсалБанк» послуг неналежної якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066, ч. 1 ст. 1068, ст. 1071 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Згідно зі ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до пунктів 1, 36, 39 статті 1 Закону України «Про платіжні послуги» автентифікація - процедура, що дає змогу надавачу платіжних послуг установити та підтвердити особу користувача платіжних послуг та/або належність користувачу платіжних послуг певного платіжного інструменту, наявність у нього підстав для використання конкретного платіжного інструменту, у тому числі шляхом перевірки індивідуальної облікової інформації користувача платіжних послуг.

Надавач платіжних послуг з обслуговування рахунку - надавач платіжних послуг, у якому відкритий рахунок платника для виконання платіжних операцій.

Неакцептована платіжна операція - платіжна операція, виконана надавачем платіжних послуг платника на підставі наданої ініціатором платіжної інструкції без отримання згоди платника (крім примусового списання (стягнення) або після відкликання такої згоди.

Згідно з частин 1, 2, 3, 12 статті 86 Закону України «Про платіжні послуги» надавач платіжних послуг несе відповідальність перед користувачами за невиконання або неналежне виконання платіжних операцій відповідно до закону та умов укладених між ними договорів, якщо не доведе, що платіжні операції виконані цим надавачем платіжних послуг належним чином.

Надавачі платіжних послуг несуть відповідальність, визначену цим Законом, за виконання помилкової, неакцептованої платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених цим Законом строків.

Користувачі мають право на відшкодування в судовому порядку шкоди, заподіяної надавачем платіжних послуг внаслідок помилкової, неналежної, неакцептованої платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених цим Законом строків.

Надавачі платіжних послуг, що обслуговують платників, несуть перед ними відповідальність за неакцептованими платіжними операціями. У разі виконання неакцептованої платіжної операції надавач платіжних послуг зобов`язаний негайно після виявлення факту виконання неакцептованої платіжної операції або після отримання повідомлення платника (залежно від того, що відбувалося раніше) повернути за рахунок власних коштів суму неакцептованої платіжної операції на рахунок платника, а також сплатити йому пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день від дня списання з рахунку платника коштів за неакцептованою платіжною операцією до дня повернення коштів на рахунок платника. Надавач платіжних послуг зобов`язаний також відшкодувати платнику суму утриманої/сплаченої неналежним платником комісійної винагороди за виконану неакцептовану платіжну операцію (за наявності такої комісійної винагороди).

Відповідно до частин 1, 3, 4 ст. 42 Закону України «Про платіжні послуги» надавач платіжних послуг платника зобов`язаний отримати згоду платника на виконання кожної платіжної операції, крім випадків, передбачених цим Законом.

Порядок надання згоди на виконання платіжної операції визначається договором між платником та надавачем платіжних послуг платника.

Платіжна операція вважається акцептованою після надання платником згоди на її виконання. Якщо немає згоди платника на виконання платіжної операції, - така операція вважається неакцептованою, якщо інше не передбачено цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 66 вказаного Закону банки та небанківські надавачі платіжних послуг зобов`язані затвердити та дотримуватися внутрішніх правил щодо ефективного зниження та контролю за операційними ризиками, кіберризиками та ризиками безпеки, пов`язаними з наданням платіжних послуг (виконанням платіжних операцій).

Під кіберризиком для цілей цієї частини розуміється ризик виникнення внаслідок реалізації кіберзагроз збитків та/або додаткових втрат банків, інших осіб, які здійснюють діяльність на ринках фінансових послуг, державне регулювання та нагляд за діяльністю яких здійснює Національний банк України, операторів платіжних систем та/або учасників платіжних систем, технологічних операторів платіжних послуг.

Зазначені правила мають також містити процедури забезпечення безпеки виконання платіжних операцій, вжиття заходів з ідентифікації помилкових та неналежних платіжних операцій (суб`єктів таких платіжних операцій) та заходів із запобігання або припинення таких платіжних операцій, реагування на інциденти безпеки, здійснення моніторингу та ведення бази даних операційних інцидентів, кіберінцидентів та інцидентів безпеки, пов`язаних з наданням платіжних послуг (виконанням платіжних операцій).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 67 вказаного Закону надавачі платіжних послуг зобов`язані запровадити систему захисту інформації, що має забезпечувати безперервний захист інформації про виконання платіжних операцій та індивідуальної облікової інформації на всіх етапах її формування, обробки, передавання та зберігання.

Система захисту інформації має забезпечувати цілісність, конфіденційність, доступність та простежуваність інформації, що формується, обробляється, передається та зберігається під час виконання платіжних операцій, відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Національного банку України. Надавачі платіжних послуг зобов`язані виконувати встановлені законодавством вимоги щодо захисту інформації.

Згідно з частинами 1-5 ст. 68 Закону електронна взаємодія надавача платіжних послуг із користувачем здійснюється лише після автентифікації користувача, який є фізичною особою, або уповноваженого представника користувача, який є юридичною особою.

Під час виконання автентифікації надавачі платіжних послуг зобов`язані виконувати вимоги Національного банку України щодо захисту конфіденційності та цілісності індивідуальної облікової інформації користувачів.

Надавачі платіжних послуг зобов`язані застосовувати посилену автентифікацію користувача під час: 1) отримання користувачем доступу до рахунку за допомогою засобів дистанційної комунікації; 2) ініціювання дистанційної платіжної операції; 3) будь-яких інших дій у разі підозри вчинення шахрайства (або існування ризику шахрайства) чи інших неправомірних дій (або існування ризику вчинення інших неправомірних дій).

Надавачі платіжних послуг зобов`язані розробити та застосовувати елементи посиленої автентифікації, які мають бути незалежними, щоб виявлення факту несанкціонованого доступу до одного захищеного елемента або його розголошення не загрожувало надійності інших елементів, а також запровадити заходи із забезпечення захисту конфіденційності даних автентифікації.

Для проведення дистанційних платіжних операцій надавачі платіжних послуг зобов`язані застосовувати посилену автентифікацію платника, що включає використання унікальних для кожної окремої операції даних, які дають змогу пов`язувати (в результаті виконання алгоритму співставляти контрольний показник з даними операції) операцію на певну суму і конкретного отримувача.

Згідно з п.п. 1 п. 136, абз. 1 п. 140, 146 Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 №164, користувач зобов`язаний зберігати та використовувати платіжні інструменти відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання платіжних інструментів особами, які не мають на це законного права або повноважень.

Користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем.

Власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.Відповідно п. 1 «Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank|UniversalBank» договір про надання банківських послуг "Monobank" (або Договір) - укладений між Банком та Клієнтом договір про відкриття рахунку, випуск і обслуговування Платіжної картки з можливістю встановлення ліміту кредитування що складається з Умов і правил обслуговування в АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank | UniversalBank, Загальних умов випуску та обслуговування платіжних карток, Анкети - заяви до Договору про надання банківських послуг "Monobank", Паспорту споживчого кредиту, Таблиці обчислення загальної вартості кредиту, Інформації щодо відкриття поточного рахунку та випуску електронного платіжного засобу (в разі наявності) та Тарифів.

Кредит (кредитна лінія) - сума грошових коштів, наданих Банком Клієнту на термін, обумовлений в Договорі, на умовах платності і зворотності. До Кредиту (кредитної лінії) відносяться в тому числі суми, списані за рахунок Кредитного ліміту на погашення заборгованості із сплати відсотків за користування Кредитним лімітом та штрафів за прострочені платежі згідно Тарифів.

Кредитний ліміт (зобов`язання Банку з кредитування) - розмір грошових коштів, зобов`язання з надання яких Клієнту бере на себе Банк з момент укладання Договору. До Кредитного ліміту відносяться в тому числі суми коштів, що можуть бути отримані Клієнтом за рахунок Кредитного ліміту з метою погашення заборгованості із сплати відсотків за користування кредитним лімітом та штрафів за прострочені платежі

Відповідно до п.5.1 -5.2 Умов і Правил, ліміт кредитування та строк його дії встановлюється згідно умов зазначених в цьому Договорі. Ліміт до використання розраховується та встановлюється Банком виходячи з внутрішніх процедур Банку та зазначається Клієнту в електронному вигляді через мобільний додаток або іншим способом з використанням каналів дистанційного обслуговування.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

«Monobank» це мобільний банк, в межах якого клієнтам (фізичним особам) відкриваються поточні рахунки, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках «Monobank»за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проєкту «Monobank»є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Онбординг відбувається шляхом верифікації клієнта очно на точці видачі, у відділенні банку, співробітником служби банку у зручному для клієнта місці або кредитним агентом у точці.

Аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що вина банку в знятті коштів з рахунків клієнта виключається лише в разі доведення, що саме клієнт банку своїми діями чи бездіяльністю посприяв у втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 у справі №6-71цс15, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. У разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача в перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Оцінюючи аргументи сторін, суд бере до уваги нерівний стан сторін у зазначених договірних відносинах, які є споживчими за своєю правовою природою. При цьому правові та фактичні можливості з доведення обставин справи належать переважно банку, доводи якого не були належним обґрунтуванні під час судового розгляду справи.

Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною в таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними.

Саме така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16 серпня 2023 року в справі №176/1445/22.

Посилання АТ «УніверсалБанк» на ту обставину, що позивачка порушила Правила здійснення операцій за рахунками, відкритими фізичними особами в АТ «УніверсалБанк», оскільки своїми діями сприяла незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій, є безпідставними, оскільки такі доводи зводяться виключно до припущень, що не мають доказового підтвердження. Відповідач не довів того, що ОСОБА_3 втрачала та/або сприяла незаконному використанню персональної інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 03 липня 2019 року в справі №537/3312/16-ц.

У ході судового розгляду відповідач не спростував доводів позивачки щодо вчинення відносно неї незаконних дій, а також не довів, що вона своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню особистої інформації, яка дає змогу від її імені здійснювати платіжні операції.

Сама по собі відсутність вироку у кримінальній справі за фактом незаконного заволодіння невстановленими особами грошовими коштами із використанням карткових рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_3 , не є підставою для відмови у задоволенні позову.

Суд зазначає, що грошові кошти, списані з вище вказаних карткових рахунків, не належать позивачці, тому належним способом захисту її прав буде визнання недійсними операції (транзакції) щодо переказу коштівта відновлення залишку кредитних коштів на особистому кредитному картковому рахунку до стану, у якому він перебував перед виконанням фінансових операцій 27квітня 2024 року, про що вона просить в позовній заяві.

Щодо позовної вимоги про скасування нарахованих ОСОБА_1 по рахунку НОМЕР_1 відсотків та інших штрафних санкції за користування використаним кредитним лімітом, що утворився внаслідок проведення операцій (транзакцій) 27.04.2024 року., то суд зазначає таке.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року в справі №320/8618/15-ц (провадження №61-4393сво18) зроблено висновок про те, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Тому, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, у разі невизнання кредитором права боржника на припинення зобов`язання повністю або частково таке право підлягає захисту судом за позовом боржника шляхом припинення правовідношення повністю або частково на підставі пункту 7 частини 2 статті 16 ЦК України. Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта.

Тлумачення статей 14, 16 ЦК України дозволяє зробити висновок, що не є ефективним способом захисту визнання неправомірними дії в частині не зарахування сплати, зобов`язання зарахувати перераховані щомісячні платежі, скасування та списання безнадійної заборгованості, зобов`язання скасувати суму пені, заборона здійснювати подальше нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитним договором, зобов`язання вчинити дії із скасування нарахування відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій, зобов`язання скасувати незаконно нараховані штрафні санкції за несвоєчасну здійснену оплату, оскільки не передбачають відповідного обов`язку іншого суб`єкта цивільного правовідношення та не забезпечують відновлення прав особи, що заявляє такі вимоги. Нарахування позивачу пені (штрафу тощо) є лише попередньою фіксацією факту порушення цивільно-правових зобов`язань, яка безпосередньо не впливає на права позивача. Відповідний розрахунок може бути письмовим доказом, який у разі виникнення спору між сторонами повинен оцінюватися судом відповідно до вимог процесуального законодавства.

Отже, вимога позивачки скасування будь-якої заборгованості за використаним кредитним лімітом (з урахуванням відсотків, неустойки, комісії та інших штрафних санкцій), що утворилися внаслідок несанкціонованих операцій від 27квітня 2024 року, не підлягає задоволенню, оскільки не є ефективним способом захисту прав ОСОБА_3 , не передбачає відповідного обов`язку іншого суб`єкта цивільного правовідношення, не забезпечує відновлення її прав.

Керуючись статтями 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Універсал Банк" про захист прав споживача фінансових послуг, визнання транзакцій (операцій) недійсними, відновлення становища, яке існувало до порушення та скасування нарахованих відсотків за користування кредитними коштами - задоволити частково.

Визнати недійсними операції ( транзакції) щодо переказу коштів 27.04.2024 року з рахунку НОМЕР_5 , який відкритий на ім`я ОСОБА_1 в АТ "Універсал банк" на загальну суму 27 919 грн. ( двадцять сім тисяч дев`ятсот дев`ятнадцять грн).

Зобов`язати АТ "Універсал банк" відновити залишок коштів на рахунку НОМЕР_5 до того стану,в якому він був перед виконанням операцій ( транзакцій ) 27.04.2024 року, тобто станом на 00 год 27.04.2024 року, з урахуванням внесеної позивачем плати в рахунок погашення боргу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

Відповідач - Акціонерне товариство "Універсал банк", 04082 , м.Київ, вул.Автозаводська, 54 кв. 19

Повний текст складено 22 липня 2025 року

Суддя Н.Г. Кучина