справа № 631/302/24
провадження № 2/631/161/25
У Х В А Л А

п р о з а к р и т т я п і д г о т о в ч о г о п р о в а д ж е н н я

т а п р и з н а ч е н н я с п р а в и д о с у д о в о г о р о з г л я д у п о с у т і

24 липня 2025 року селище Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Мащенко С. В.

за участю:

секретаря судового засідання Тиндика А. О.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення суду цивільну справу з єдиним унікальним № 631/302/24 (провадження № 2/631/161/25) за позовом Керівника Харківської окружної прокуратури Харківської області Ільєнкова Олександра Олеговича в інтересах держави в особі позивача - ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ У ХАРКІВСЬКІЙ ОБЛАСТІ до ОСОБА_1 «Про конфіскацію земельної ділянки»,

в с т а н о в и в :

Керівник Харківської окружної прокуратури Харківської області Ільєнков О. О. в інтересах держави в особі позивача - ГУ Держгеокадастру у Харківській області звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 «Про конфіскацію земельної ділянки» (а. с. 1 4).

Зазначена заява зареєстрована за вхідним № 1892/24-вх із наданням автоматизованою системою документообігу суду єдиного унікального № 631/302/24 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, обліково-статистичної картки справи та Контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, передана на розгляд головуючого судді Мащенко С. В.(а. с. 1 зворот - 31).

На виконання вимог частини 6 статті 187 Цивільного процесуального кодексу України суд звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, відповіді на які отримав після неодноразових нагадувань лише 06.06.2025 року за вхідними № 3196/25-вх та 09.06.2025 року за вхідним № 3232/25-вх щодо не встановлення місця проживання відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України (а. с. 33, 34, 35, 36 )

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області, постановленою 09.06.2025 року, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі й розпочато підготовчий розгляд (а. с. 37 44).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що прокурор просить припинити громадянину РФ ОСОБА_1 право власності на 1/3 земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0463, площею 3,8233 гектарів (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 42, номер відомостей про речове право: 11858774, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: 25776936 від 02.11.2015), шляхом її конфіскації на користь держави Україна в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, поклавши судові витрати на відповідача та стягнувши їх на користь Харківської обласної прокуратури (а. с. 3 зворот - 4).

Положеннями частини 1 статті 196 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

Прокурор Нововодолазького відділу Харківської окружної прокуратури Малюкін Р. В., у підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час і місце засідання повідомлявся належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не сповістив, проте надав заяву, зареєстровану за вхідним № 4186/25-вх від 17.07.2025 року, з проханням закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті позовних вимог, вирішивши вказане питання за його відсутності (а. с. 69, 71, 80, 81).

Представник позивача ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ У ХАРКІВСЬКІЙ ОБЛАСТІ Остапчук Г. М., яка діє на підставі електронної довіреності від 18.03.2024 року, виданої ОСОБА_2 , у судове засідання також не з`явилась, про час та місце підготовчого провадження повідомлена своєчасно та належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не сповістила, однак надала заяву, зареєстровану за вхідним № 4060/25 від 14.07.2025 року, в якій просила закрити підготовче судове засідання за її відсутності (а. с. 69, 70, 73 74, 75).

В підготовче судове засідання відповідач ОСОБА_1 теж не з`явився, про день, час та місце підготовчого судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не сповістив, заяви про відкладення або про закриття підготовчого провадження не надав (а. с. 69, 72).

Відповідно до змісту частини 1 статті 58 Цивільного процесуального кодексу України сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, а згідно з частиною 1 статті 223 цього ж кодексу неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Крім того, на підставі приписів частини 3 статті 211 цього ж кодексу особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у сторони позивача свідчать їх відповідні заяви, долучені до матеріалів справи.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року Високими Договірними Сторонами в Римі, яка відповідно до приписів статті 9 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року (із змінами та доповненнями) є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-ІV від 23.02.2006 року (із змінами та доповненнями) обумовлює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, Європейський суд з прав людини у пунктах 39 - 41 свого Рішення від 08.11.2005 року у справі «Стрижак проти України» (заява № 72269/01) констатував наявність у заявника права надавати свої аргументи під час публічного слухання справи, недотримання якого було кваліфіковано як порушення частини 1 статті 6 Конвенції.

За таких обставин, беручи до уваги те, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації учасниками справи, що не з`явились, їх процесуальних прав на безпосередню участь у підготовчому провадженні в суді, покладаючись на заяви прокурора та представника позивача за дорученням щодо проведення підготовчого судового засідання за їх відсутності, ураховуючи той факт, що підстав для визнання необхідним безпосередньої їх участі, а також участі відповідача у підготовчому провадженні не має, суд вважає за можливе провести підготовче судове засідання та закрити підготовче провадження без них.

Доходячи такого, суд зауважує, що імперативними приписами пункту 2 частини 2 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України обумовлено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим кодексом строку, зокрема, з підстав першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, що судом визнано поважними.

Зважаючи на це, та відповідно до змісту частини 5, пункту 2 частини 8 і частини 11 статті 128 вказаного кодифікованого процесуального акту України про те, що судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а днем вручення судової повістки про виклик є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи, а також день опублікування оголошення про виклик особи, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, й ураховуючи, що належно повідомлені учасники справи вдруге не з`явились, суд доходить переконання, що дійсно їх відсутність не перешкоджає закриттю підготовчого провадження у справі.

Отже, за наслідками підготовчого судового засідання у справі суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення у виді ухвали про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи та всі фактичні данні, які мають значення для вирішення питання, пов`язаного із закриттям підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду, - суд доходить наступного.

Під час проведення підготовчого судового засідання судом визначено предмет спору та характер спірних правовідносин, позовні вимоги та склад учасників судового процесу, визначено обставини справи, які підлягають встановленню, й зібрані відповідні докази, визначено порядок розгляду справи, а також вчинено інші дії з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Відповідно до приписів статті 197 цивільного процесуального кодифікованого закону України, сторони не виявили бажання передати справу на розгляд третейського суду або звернутися до суду для проведення врегулювання спору за участю судді.

Окрім того, спір між сторонами в добровільному порядку не врегульований, консенсусу щодо вирішення спору шляхом примирення вони не знайшли.

Зі змісту позову вбачається, що з ним звернувся керівник Харківської окружної прокуратури Харківської області Ільєнков О. О., натомість заяву про закриття підготовчого провадження подав Прокурор Нововодолазького відділу Харківської окружної прокуратури Малюкін Р. В.

Вирішуючи питання про можливість допущення до участі у справі в якості представника Харківської окружної прокуратури Харківської області не його керівника, а прокурора відповідного відділу, суд зазначає наступне.

Так, за змістом частини 2 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Приписом частини 4 статі 42 зазначеного кодексу унормовано, що у справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до норми, викладеної у частині 3 статті 56 цього ж кодексу, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Забезпечуючи однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій (тобто сталість та єдність судової практики) у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом Верховний Суд як найвищий суд у системі судоустрою України у складі Великої Палати Верховного Суду неодноразово зазначав, що у випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема, цивільних правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в пунктах 6.21 і 6.22 постанови, прийнятої 20.11.2018 року у справі № 5023/10655/11; в пунктах 4.19 і 4.20 постанови, прийнятої 26.02.2019 року у справі № 915/478/18; пункт 26 постанови, прийнятої 26.06.2019 року у справі № 587/430/16-ц).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду також звертала увагу на те, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (пункт 35 постанови, прийнятої 27.02.2019 року у справі № 761/3884/18).

Тобто під час розгляду справи в суді фактично стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган (пункт 27 постанови, прийнятої 26.06.2019 року у справі № 587/430/16-ц).

Часиною 2 статті 19 Основного Закону нашої Держави закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Одночасно із цим пунктом 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано їх профільним законом, а саме: статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014 року (із змінами та доповненнями).

Так, частина 1 цієї статті закріплює, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Згідно з абзацами 1 та 2 частини 3 вказаної статті прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Приписи статті 1 та частини 2 статті 15 Закону України «Про прокуратуру» визначають, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави. Прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає в прокуратурі.

Згідно із частиною 1 статті 5 вказаного законодавчого акту України функції прокуратури України здійснюються виключно прокурорами.

Як роз`яснив Конституційний Суд України у своєму рішенні № 3-рп/99 від 08.04.1999 року, представництво прокуратурою України інтересів держави в суді є одним із видів представництва в суді. За правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки. Представництво прокурором інтересів держави в суді відрізняється від інших видів представництва рядом специфічних ознак: складом представників та колом суб`єктів, інтереси яких вони представляють, обсягом повноважень, формами їх реалізації.

Відтак, виходячи з обставин справи, керівник Харківської окружної прокуратури Харківської області, звертаючись в суд із позовом в інтересах держави в особі позивача - ГУ Держгеокадастру у Харківській області до ОСОБА_1 «Про конфіскацію земельної ділянки», діє виключно від імені Держави, а не від імені органу прокуратури як юридичної особи, тому й представляти інтереси держави в цій справі може не лише керівник зазначеної прокуратури, а й будь-який прокурор, який обіймає в ній таку посаду.

Відповідно до частини 1 статті 21 Закону України «Про прокуратуру» прокурори мають службове посвідчення. Положення про службове посвідчення та його зразок затверджуються Генеральним прокурором.

Як вбачається з пункту 2 розділу І Положення про службове посвідчення прокурора, затвердженого Наказом Генеральної прокуратури України № 200 від 24.04.2020 року, службове посвідчення прокурора є офіційним документом, який засвідчує належність посадової особи до системи прокуратури України, підтверджує її посаду, а також повноваження, визначені законодавством.

Згідно з правилом частини 1 та 3 статті 3 Цивільного процесуального кодексу цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відтак, зважаючи на те, що чинне цивільне процесуальне законодавство не визначає перелік документів, якими слід підтвердити повноваження прокурора на участь у судовому процесі, слід керуватись профільним законодавством, зокрема нормами Закону України «Про прокуратуру» та Положення про службове посвідчення прокурора, а тому єдиною правовою підставою задля допуску прокурора до участі у справі на підтвердження повноважень як учасника цивільного процесу є його службове посвідчення.

Такий висновок суд робить, спираючись на правозастосовну практику, викладену Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України, який, з огляду на імперативну норму пункту 6 частини 2 статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями), забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій (тобто сталість та єдність судової практики) у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом, а саме: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, прийняту 04.10.2022 року в межах справи з єдиним унікальним № 354/425/19 (провадження № 61-939 св 22).

Отже, суд доходить обґрунтованого висновку про можливість участі у справі від імені прокурора прокурором Нововодолазького відділу Харківської окружної прокуратури Малюкіним Р. В., який дійсно відповідно до службового посвідчення, займає відповідну посаду прокурора в цій окружній прокуратурі.

Представник позивача - ГУ Держгеокадастру у Харківській області в електронній формі за допомогою та з використанням підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи 11 червня 2025 року за вхідним № 3290 надіслав письмові пояснення у справі, в яких повністю підтримав позов, поданий керівником Харківської окружної прокуратури Харківської області Ільєнковим О. О. в інтересах держави в особі позивача - ГУ Держгеокадастру у Харківській області до ОСОБА_1 «Про конфіскацію земельної ділянки» та просив його задовольнити (а. с. 54 - 55).

Відповідач ОСОБА_1 не скористався своїм правом щодо надання відзиву на позовну заяву.

Під час підготовчого провадження у цій справі, питання про залучення до участі у справі інших осіб, заміну неналежного відповідача належним, залучення співвідповідача, об`єднання справ і роз`єднання позовних вимог й призначення експертизи не вирішувались.

Крім того, судом не встановлено підстав для розв`язування у даній справі й інших питань, визначених пунктами 8 - 14 частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з пунктом 15 частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України у підготовчому судовому засідання суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декілька судових засідань у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Оскільки жодних клопотань, які б вимагали їх вирішення у підготовчому провадження не надійшло, справа перебуває в провадженні суду тривалий час, на протязі якого сторони мали об`єктивну змогу надати усі наявні у них докази, суд доходить висновку про необхідність закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті суддею одноособово, у відкритому судовому засіданні, встановивши задля з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, наступний порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються: вислухати вступні слова учасників справи та дослідити наявні письмові докази.

Постановляючи ухвалу суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади (на цей час Берестинський район та місто Берестин відповідно) та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Пунктом 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» вищезазначеного Закону на законодавчому рівні унормовано, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до цього, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, воєнний стан на території України не припинений та не скасований, а тому справа перебуває на розгляді належного суду.

На підставі викладеного, керуючись статтею 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями); статтею 17 і пунктом 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями); Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», статтями 1 5, 7, 12, 13, 18, 42, 43, 58, 62, 64, 76 80, 89, 128 131, 189, 196 198, 200, 211, 214, 223, 255, частиною 2 статті 256, пунктом 1 частини 1 та частиною 2 статті 258, статтями 259 261, частинами 5 та 11 статті 272, частиною 2 статті 352 та частиною 2 статті 353 Цивільного процесуального кодексу України № 1618-ІV від 18.03.2004 року (в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року із змінами та доповненнями),-

у х в а л и в:

Закрити підготовче провадження у цивільній справі з єдиним унікальним № 631/302/24 (провадження № 2/631/161/25) за позовом Керівника Харківської окружної прокуратури Харківської області Ільєнкова Олександра Олеговича в інтересах держави в особі позивача - ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ У ХАРКІВСЬКІЙ ОБЛАСТІ до ОСОБА_1 «Про конфіскацію земельної ділянки».

Призначити справу до судового розгляду по суті на 06 серпня 2025 року о 10 годині 30 хвилин та провести усно у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення Нововодолазького районного суду Харківської області, розташованого за адресом: вулиця Захисників України, будинок № 1, селище Нова Водолага Харківської області, 63202.

Про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, а також про дату, час і місце судового засідання повідомити всіх учасників справи, які не були присутніми у цьому судовому засідання, за правилами та в порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, в тому числі шляхом надсилання судової повістки про виклик тим учасникам справи, які не скористались приписами частини 3 статті 211 зазначеного кодексу.

Роз`яснити учасникам справи, що їх неявка у судове засідання за умови належного повідомлення про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних у ній даних чи доказів, крім випадків, визначених статтею 223 Цивільного процесуального кодексу України.

Також роз`яснити учасникам судового процесу, що згідно із приписами частини 3 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України, вони зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання, інакше вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Крім того, роз`яснити учасникам судового процесу, що згідно із приписами частини 1 та 2 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України, вони зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження), місцезнаходження, а також про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти або іншої аналогічної інформації під час провадження справи. У разі відсутності такої заяви судова повістка надсилається їм на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Вказане положення закону застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду.

Повідомити учасників справи, що інформацію щодо її розгляду, вони можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки:«http://nv.hr.court.gov.ua».

Копію ухвали надіслати учасникам судового процесу протягом двох днів з дня її складення в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання. Заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала, що набрала законної сили, обов`язкова для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання ухвали є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Ухвалу постановлено, складено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в одному примірнику.

Суддя С. В. Мащенко