УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року суддя Вінницького міського суду Вінницької області Федчишен С.А., розглянувши заяву представника позивача адвоката Шуляк Н.О. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пінчук Олени Вікторівни ( м. Київ, вул. Тимошенко, 21, корп. 4, поверх 2) про визначення частки у спільному сумісному майні подружжя та визнання права в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться вище вказана цивільна справа.

Представник позивача адвокат Шуляк Н.О. звернулася в суд з заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на земельну ділянку для індивідуального садівництва площею 0,0504 гектарів, кадастровий номер: :01:003:0416, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровано на ім`я ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі- продажу земельної ділянки від 25 березня 2020 року посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Загорднюк О.С.; Дачний будинок, загальною площею 58,5 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 (шість), що розташований на земельній ділянці для індивідуального садівництва площею 0,0504 гектара, кадастровий номер :01:003:0416, зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу будинку від 25 березня 2020 року посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Загорднюк О.С.; Майнові права на нежитлове приміщення, комерційного призначення (вільного призначення) № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , на 4 поверсі площею 52, 4 кв. м., придбані на підставі Договору купівлі-продажу майнових прав №1-7/1 від 12.02.2024 р. та Додаткового договору №1 від 08.04.2024 р. до Договору купівлі-продажу майнових прав №1-7/1 від 12.02.2024 р.; Майнові права на нежитлове приміщення, комерційного призначення (вільного призначення) № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_3 на 3 поверсі площею 52, 8 кв. м.; придбані на підставі Договору купівлі-продажу майнових прав №1-9/3 від 12.02.2024 р.; майнові права на нежитлове приміщення, комерційного призначення (вільного призначення) № НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_3 , на 3 поверсі площею 45,05 кв. м.; придбані на підставі Договору купівлі-продажу майнових прав №1-10/4 від 12.02.2024 р.; майнові права на нежитлове приміщення, комерційного призначення (вільного призначення) № НОМЕР_4 за адресою: АДРЕСА_3 , на 3 поверсі площею 56,61 кв. м.; придбані на підставі Договору купівлі-продажу майнових прав №1-11/5 від 12.02.2024 р.; майнові права на нежитлове приміщення, комерційного призначення (вільного призначення) № НОМЕР_5 за адресою: АДРЕСА_3 , на 4 поверсі площею 45,05 кв. м., придбані на підставі Договору купівлі-продажу майнових прав №1-14/2 від 12.02.2024 р. та Додаткового договору №1 до Договору купівлі-продажу майнових прав №1-14/2 від 12.02.2024 р. Заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які правочини та дії, пов`язані із розпорядженням майновими правами на: - нежитлове приміщення, комерційного призначення (вільного призначення) № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , на 4 поверсі площею 52, 4 кв. м., придбані на підставі Договору купівлі-продажу майнових прав №1-7/ 1 від 12.02.2024 р. та Додаткового договору №1 від 08.04.2024 р. до Договору купівлі-продажу майнових прав №1-7/ 1 від 12.02.2024 р.; - нежитлове приміщення, комерційного призначення (вільного призначення) № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_3 на 3 поверсі площею 52, 8 кв. м.; придбані на підставі Договору купівлі-продажу майнових прав №1-9/3 від 12.02.2024 р.; - нежитлове приміщення, комерційного призначення (вільного призначення) № НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_3 , на 3 поверсі площею 45,05 кв. м.; придбані на підставі Договору купівлі-продажу майнових прав №1-10/4 від 12.02.2024 р.; - нежитлове приміщення, комерційного призначення (вільного призначення) № НОМЕР_4 за адресою: АДРЕСА_3 , на 3 поверсі площею 56,61 кв. м.; придбані на підставі Договору купівлі-продажу майнових прав №1-11/5 від 12.02.2024 р.; - нежитлове приміщення, комерційного призначення (вільного призначення) № НОМЕР_5 за адресою: АДРЕСА_3 , на 4 поверсі площею 45,05 кв. м., придбані на підставі Договору купівлі-продажу майнових прав №1-14/2 від 12.02.2024 р. та Додаткового договору №1 до Договору купівлі- продажу майнових прав №1-14/2 від 12.02.2024 р.Представник позивача вважає, що невжиття заходів по забезпеченню позову призведе до ускладнення виконання рішення суду по даній справі, оскільки відповідач під час розгляду справи може вчиняти дії щодо дарування, продажу, застави, передачу як гарантій свого нерухомого та рухомого майна, про що позивач навіть не буде знати у зв`язку з чим відпаде практична можливість виконання рішення суду по даній справі у разі задоволення позову.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 149 ЦПК України згідно приписів якої забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до частин першої та другої ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Виходячи з аналізу даної норми закону, під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати або знецінити, і такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Таким чином, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Умовою застосування заходів для забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

В свою чергу арешт майна є крайнім заходом забезпечення позову та полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмеженні права користування майном або його вилученні у власника.

Як роз`яснено у пункті третьому та четвертому постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, Пленум Верховного Суду України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Вжиття заходів забезпечення позову обумовлено ризиками, що можуть виникнути при виконанні рішення суду, в разі ухвалення такого на користь позивача.

Вивчивши матеріали заяви та справи, суд вважає за необхідне відмовити представнику позивача - адвокату Шуляк Н.О. в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони ОСОБА_2 вчиняти будь які правочини та дії пов`язані із розпорядженням майновими правами, оскільки згідно ст. 150 ЦПК України вид забезпечення позову забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Крім того, суд вважає що заява не містить обгрунтованості твердження (не підтверджено належними доказами), що існує реальна загроза в разі невжиття заходів забезпечення позову утруднення чи неможливості виконання рішення суду в подальшому.

Як вбачається із матеріалів справи, заявник, всупереч вказаним вимогам, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, не надав суду доказів потенційної можливості його відчуження.

Разом з тим, одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконання рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відсутність зазначених вище відомостей у заяві представника позивача - адвоката Шуляк Н.О. позбавляє суд дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також робить неможливим виконання такої ухвали.

Крім того, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; - забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; - наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; - імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; - запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити, зокрема, вчинення відповідачем дій, спрямованих на реалізацію майна чи підготовчі дії до його реалізації, укладення договорів поруки чи застави, тощо (постанови Верховного Суду від 25.09.2019 в справі №910/7141/13, від 25.02.2019 в справі № 922/2673/18, від 17.10.2018 в справі №183/5864/17-ц). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналіз змісту наведеного вище свідчить, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення через, зокрема, відчуження нерухомого майна.

Частина шоста ст. 81 ЦПК України забороняє здійснювати доказування через припущення, тобто твердження, які самі по собі потребують доведення.

Аргументи та доводи позивача зводяться лише до тверджень про те, що відповідач зможе відчужити нерухоме майно.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Представником позивача не надано доказів на підтвердження обставин щодо вчинення відповідачем дій, спрямованих на реалізацію рухомого майна, тощо.

Крім того, представником позивача не надано доказів за ким зареєстровані нежитлові приміщення комерційного призначення (вільного призначення) № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , 10, 11, 17 за адресою: м. Вінниці, вулиця Івана Богуна, 19-21, секція 1, на 4 поверсі, придбані на підставі Договорів купівлі-продажу майнових прав №1-7/1, 1-9/3, 1-10/4, 1-11/5, 1-14/2 від 12.02.2024 р.

Аналіз змісту заяви представник позивача та наявних у матеріалах справи документів свідчить про відсутність у них фактичних даних, які б безпосередньо свідчили про необхідність застосування судом заходів для забезпечення позову та існування реальної загрози невиконання відповідачем рішення суду, а також відносно того, що невжиття таких заходів забезпечення позову істотно ускладнить чи унеможливить ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

За таких обставин, у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 149-153, 260, 261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представнику позивача адвокату Шуляк Н.О. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пінчук Олени Вікторівни ( м. Київ, вул. Тимошенко, 21, корп. 4, поверх 2) про визначення частки у спільному сумісному майні подружжя та визнання права в порядку спадкування відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: