Справа № 758/4538/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2025 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Захарчук С. С.,

за участю секретаря судового засідання - Обиход В. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про стягнення безпідставно набутих коштів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

Зазначав, що відповідно до рішення Ради адвокатів України від 23.09.2017 № 203 «Про встановлення плати за організаційно-технічне забезпечення розгляду заяв (скарг) до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури регіону та Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури» (зі змінами та доповненнями), встановлено та затверджено відповідну плату у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на день подання такої заяви (скарги).

Відповідно до постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2020 у адміністративній справі № 816/2353/17, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 21.12.2020, вказане рішення Ради адвокатів України визнане протиправним та нечинним з моменту його прийняття.

Відповідно до рішення Ради адвокатів України від 18.10.2020 року № 37 «Про встановлення плати за організаційне забезпечення розгляду заяв (скарг) до кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури та до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури», встановлено відповідну плату за організаційне забезпечення розгляду заяв (скарг), а також затверджено розмір плати - один прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на день подання заяви (скарги).

Відповідно до рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.01.2022 у адміністративній справі № 640/28561/20, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.02.2023, зазначене рішення Ради адвокатів України також визнано протиправним і нечинним з моменту його прийняття.

Відповідно до рішення Ради адвокатів України від 16-17 листопада 2022 року № 144 «Про Реєстр дисциплінарних проваджень» встановлено та затверджено плату за внесення кваліфікаційно-дисциплінарними комісіями адвокатури регіонів відомостей до Реєстру дисциплінарних проваджень у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день подання заяви (скарги) щодо поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність.

04.01.2023 він сплатив Вищій кваліфікаційно-дисциплінарній комісії адвокатури 269 грн. як плату за внесення відомостей до Реєстру дисциплінарних проваджень КДКА Полтавської області, що підтверджується копією платіжного доручення № 12971598 від 04.01.2023.

12.02.2023 він сплатив Вищій кваліфікаційно-дисциплінарній комісії адвокатури 806 грн. як плату за внесення відомостей до Реєстру дисциплінарних проваджень щодо оскарження рішення КДКА Полтавської області від 19.01.2023 року, що підтверджується копією платіжного доручення № 13226037 від 13.02.2023.

15.02.2023 він сплатив Вищій кваліфікаційно-дисциплінарній комісії адвокатури 806 грн. як плату за внесення відомостей до Реєстру дисциплінарних проваджень щодо оскарження рішення КДКА Київської області № 4/2023 від 25.01.2023, що підтверджується копією платіжного доручення № 13235795 від 15.02.2023.

Загальна сума перерахованих у січні-лютому 2023 року коштів на адресу Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури склала 1 881 грн.

У подальшому рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13.09.2023 у адміністративній справі № 320/9411/23, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.03.2024, визнано протиправними та нечинними пункти 3, 4, 5 рішення Ради адвокатів України № 144 від 16-17 листопада 2022 року «Про Реєстр дисциплінарних проваджень».

Також визнано протиправним та нечинним пункт 7 рішення Ради адвокатів України № 144 від 16-17 листопада 2022 року «Про Реєстр дисциплінарних проваджень» в частині внесення змін до Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, затвердженого рішенням Ради адвокатів України N? 120 від 30 серпня 2014 року, а саме абзацу третього та четвертого нової редакції пункту 4 статті 14 Положення та викладення пункту 36.6 статті 36 Положення в новій редакції.

Зазначеним рішенням адміністративного суду фактично визнано протиправним встановлення та затвердження плати за внесення Вищою кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури відомостей до Реєстру дисциплінарних проваджень у розмірі 30% від одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день подання скарги на рішення дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

Також визнаного протиправним здійснення плати особою, яка подає скаргу на рішення дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, шляхом її перерахування на рахунок Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

Посилаючись на те, що підстава перерахування ним коштів на рахунок Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури відпала з моменту набрання законної сили рішенням суду, яким визнана протиправною та скасована плата за подання скарги на рішення дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, просив повернути безпідставно стягнуті Вищою кваліфікаційно-дисциплінарною комісії адвокатури коши у розмірі 1 881 грн.

Відповідно до ухвали судді Подільського районного суду м. Києва від 19.04.2024 було відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про повернення безпідставно набутих грошових коштів, та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У відзиві на позовну заяву представник Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури вказала, що Київський окружний адміністративний суд вирішив, що окремі пункти Рішення Ради адвокатів України № 144 Про Реєстр дисциплінарних проваджень, прийняте 16-17.11.2022 визнаються нечинними з моменту набрання законної сили рішенням суду, тобто 20.03.2024, оскільки саме 20.03.2024 Шостий апеляційний адміністративний суд по адміністративній справі № 320/9411/23, апеляційні скарги Недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України» в особі Ради адвокатів України та Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури залишив без задоволення, рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2023 року залишив без змін.

Посилаючись на те, що позивач здійснив відповідні платежі 04.01.2023, 12.02.2023, 15.02.2023, тобто до набрання законної сили судового рішення про скасування рішення Ради адвокатів України № 144 Про Реєстр дисциплінарних проваджень, просила відмовити позивачу у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що 04.01.2023 року ОСОБА_1 сплатив на рахунок Вищої кваліфікаційно-дисциплінарній комісії адвокатури 269 грн. як плату за внесення відомостей до Реєстру дисциплінарних проваджень КДКА Полтавської області, що підтверджується копією платіжного доручення № 12971598 від 04.01.2023 (а.с. 8).

12.02.2023 ОСОБА_1 сплатив на рахунок Вищої кваліфікаційно-дисциплінарній комісії адвокатури 806 грн. як плату за внесення відомостей до Реєстру дисциплінарних проваджень щодо оскарження рішення КДКА Полтавської області від 19.01.2023 року, що підтверджується копією платіжного доручення № 13226037 від 13.02.2023 (а.с. 9)

15.02.2023 ОСОБА_1 сплатив на рахунок Вищої кваліфікаційно-дисциплінарній комісії адвокатури 806 грн. як плату за внесення відомостей до Реєстру дисциплінарних проваджень щодо оскарження рішення КДКА Київської області № 4/2023 від 25.01.2023, що підтверджується копією платіжного доручення № 13235795 від 15.02.2023 (а.с. 10).

Відповідно до рішення Київського окружного адміністративного суду від 13.09.2023 у адміністративній справі № 320/9411/23, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.03.2024, визнано протиправними та нечинними пункти 3, 4, 5 рішення Ради адвокатів України № 144 від 16-17 листопада 2022 року «Про Реєстр дисциплінарних проваджень» (а.с. 24-35).

Відповідно до частини першоїстатті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зістаттею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно доКонституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справКонвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції Україниоргани державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначені вЗаконі України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року.

За частинами першою, другою, третьою статті 2 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатура України - недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом. Адвокатуру України складають всі адвокати України, які мають право здійснювати адвокатську діяльність. З метою забезпечення належного здійснення адвокатської діяльності, дотримання гарантій адвокатської діяльності, захисту професійних прав адвокатів, забезпечення високого професійного рівня адвокатів та вирішення питань дисциплінарної відповідальності адвокатів в Україні діє адвокатське самоврядування.

У пункті 3 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність`адвокатське самоврядування визначається як гарантоване державою право адвокатів самостійно вирішувати питання організації та діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом.

Адвокатське самоврядування відповідно до частини першої статті 43 та пунктів 1, 2, 3, 6, 7 частини першої статті 44 ЗаконуУкраїни «Про адвокатуру та адвокатську діяльність`ґрунтується на принципах виборності, гласності, обов`язковості для виконання адвокатами рішень органів адвокатського самоврядування, підзвітності, заборони втручання органів адвокатського самоврядування у професійну діяльність адвоката.

Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність`визначено види грошових внесків на утримання та реалізацію повноважень органів адвокатського самоврядування.

Згідно з частиною першою статті 58 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність`утримання органів адвокатського самоврядування може здійснюватися за рахунок:

1) плати за складання кваліфікаційного іспиту;

2) щорічних внесків адвокатів на забезпечення реалізації адвокатського самоврядування;

3) відрахувань кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури на забезпечення діяльності Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури;

4) добровільних внесків адвокатів, адвокатських бюро, адвокатських об`єднань;

5) добровільних внесків фізичних і юридичних осіб;

6) інших не заборонених законом джерел.

Відповідно до частини першої та другої статті 33 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом. Дисциплінарне провадження - процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку.

16-17 листопада 2022 року Радою адвокатів України було прийнято рішення № 144 «Про Реєстр дисциплінарних проваджень», яким вирішено серед іншого: Створити Реєстр дисциплінарних проваджень та доручити його ведення Раді адвокатів України; встановити та затвердити плату за внесення кваліфікаційно-дисциплінарними комісіями адвокатури регіонів відомостей до Реєстру дисциплінарних проваджень у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день подання заяви (скарги) щодо поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність (а.с. 37-42).

Плата здійснюється особою, яка подає заяву (скаргу) щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, шляхом її перерахування двома платежами згідно наступного розподілу:

- 90% від одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день подання заяви (скарги), - на рахунок відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури регіону;

- 10% від одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день подання заяви (скарги), - на рахунок Національної асоціації адвокатів України.

Встановити та затвердити плату за внесення Вищою кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури відомостей до Реєстру дисциплінарних проваджень у розмірі 30% від одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день подання скарги на рішення дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

Плата здійснюється особою, яка подає скаргу на рішення дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, шляхом її перерахування на рахунок Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

ВКДКА, з метою забезпечення ведення Реєстру дисциплінарних проваджень, перераховує 10% від одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день подання скарги, на рахунок Національної асоціації адвокатів України.

04.01.2023 року ОСОБА_1 сплатив на рахунок Вищої кваліфікаційно-дисциплінарній комісії адвокатури 269 грн. як плату за внесення відомостей до Реєстру дисциплінарних проваджень КДКА Полтавської області, що підтверджується копією платіжного доручення № 12971598 від 04.01.2023 (а.с. 8),

12.02.2023 ОСОБА_1 сплатив на рахунок Вищої кваліфікаційно-дисциплінарній комісії адвокатури 806 грн. як плату за внесення відомостей до Реєстру дисциплінарних проваджень щодо оскарження рішення КДКА Полтавської області від 19.01.2023 року, що підтверджується копією платіжного доручення № 13226037 від 13.02.2023 (а.с. 9),

15.02.2023 ОСОБА_1 сплатив на рахунок Вищої кваліфікаційно-дисциплінарній комісії адвокатури 806 грн. як плату за внесення відомостей до Реєстру дисциплінарних проваджень щодо оскарження рішення КДКА Київської області № 4/2023 від 25.01.2023, що підтверджується копією платіжного доручення № 13235795 від 15.02.2023 (а.с. 10).

Приписи частини першоїстатті 36 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність`гарантують кожному, кому відомі факти поведінки адвоката, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, право на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із відповідною заявою (скаргою).

Приписи статті 21 Закону України «Про звернення громадян`передбачають безоплатність розгляду звернення. Органи державної влади, місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадові особи розглядають звернення громадян, не стягуючи плати.

Відповідно достатті 3 Закону України «Про звернення громадян`під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено юридично визначену процедуру розгляду письмової скарги.

Згідно зіс таттею 36 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» право на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) щодо поведінки адвоката, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, має кожен, кому відомі факти такої поведінки. Не допускається зловживання правом на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, у тому числі ініціювання питання про дисциплінарну відповідальність адвоката без достатніх підстав, і використання зазначеного права як засобу тиску на адвоката у зв`язку із здійсненням ним адвокатської діяльності. Дисциплінарну справу стосовно адвоката не може бути порушено за заявою (скаргою), що не містить відомостей про наявність ознак дисциплінарного проступку адвоката, а також за анонімною заявою (скаргою).

Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гарантує кожному можливість звернутися до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) та відповідно встановлює процедуру дисциплінарного провадження. При цьому цей закон не передбачає вимог щодо плати за організаційно-технічне забезпечення розгляду заяв (скарг) до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури регіону та Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

Приписами Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не передбачено право на запровадження та формування певних внесків (плати) на утримання органів адвокатського самоврядування для їх належного та самодостатнього існування, за умови легальності джерел походження таких внесків, що свідчить про те, що запровадивши таку плату, Рада адвокатів України діяла не у відповідності до вимог Закону.

Таким чином, встановлюючи плату за внесення кваліфікаційно-дисциплінарними комісіями адвокатури регіонів відомостей до Реєстру дисциплінарних проваджень, а також за внесення Вищою кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури відомостей до Реєстру дисциплінарних проваджень, Рада адвокатів України обмежила передбачене частиною першою статті 36 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» право громадян та юридичних осіб на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) у разі невиконання або неналежного виконання адвокатом своїх професійних обов`язків, розголошення адвокатської таємниці тощо.

Отже, рішення Ради адвокатів України № 144 від 16-17 листопада 2022 року в частині встановлення та затвердження плати за внесення кваліфікаційно-дисциплінарним комісіям адвокатури регіонів відомостей до Реєстру дисциплінарних проваджень не відповідає вимогам закону.

Аналогічні висновки щодо незаконності вищевказаного рішення Ради адвокатів України викладені у постанові Київського окружного адміністративного суду від 13.03.2023, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.03.2024.

Згідно із частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17, від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17, на які міститься посилання у касаційній скарзі).

Згідно з частинами першою та другою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до частини третьої статті 1212 ЦК України положенням глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Системне тлумачення абзацу 1 частини першої статті 216 та пункту 1 частини третьої статті 1212 ЦК України свідчить, що: а) законодавець не передбачив можливості здійснення односторонньої реституції; б) правила абзацу 1 частини першої статті 216 ЦК України застосовуються тоді, коли відбувається саме двостороння реституція; в) якщо тільки одна із сторін недійсного правочину здійснила його виконання, то для повернення виконаного підлягають застосуванню положення глави 83 ЦК України.

За змістом частини першої статті 1213 ЦК України саме набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широку сферу застосування: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так і неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення, чи вибуло майно з володіння власника за його волею або всупереч його волі, чи є набувач добросовісним або недобросовісним.

Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: а) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); б) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності достатньої правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, свідчить про необхідність установлення так званої абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Таким чином, кондикційний позов має відносний характер. Тобто власник може пред`явити кондикційну вимогу тільки тому, хто безпосередньо отримав від нього річ. Суб`єктами зобов`язань, що виникають у результаті набуття, збереження майна без достатньої правової підстави, виступають: боржник - особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого); кредитор (потерпілий) - особа, за чий рахунок інша особа (боржник) набула майно або зберегла його у себе.

Наведене у своїй сукупності свідчить, що кондикція - це позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.

Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна (носія іншого цивільного права), підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця (набувача майна) з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України, у разі наявності цивільних відносин безпосередньо між власником та володільцем майна.

Такий спосіб захисту можливо здійснити шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача таке майно.

Аналогічні по суті правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15, від 25 жовтня 2017 року у справі № 3-905гс17.

Отже, загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, оскільки отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

У випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Ураховуючи те, що підстава набуття відповідачем сплачених позивачем коштів за внесення відомостей до Реєстру дисциплінарних проваджень КДКА Полтавської області у загальному розмірі 1 881 грн. припинена, вказані кошти є безпідставно набутими відповідачем.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури на користь ОСОБА_2 суму безпідставно набутих коштів у розмірі 1 881 грн.

Ураховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді сплати судового збору в розмірі 1 211 грн. 20 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 1212, 1215, 1214 ЦК України, ст.ст. 1-3, 33-43 Закону України ««Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ст. ст. 12, 76-81, 137, 141, 223, 258-259, 264-265, 268, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури (04070, Київ, вул. Борисоглібська, буд. 3Б, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 26080214) про стягнення безпідставно набутих коштів - задовольнити.

Стягнути з Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури на користь ОСОБА_1 суму в розмірі 1 881 (одна тисяча вісімсот вісімдесят одна) грн.

Стягнути з Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури на користь ОСОБА_1 1 211 (одну тисячу двісті одиннадцять) грн. 20 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення - 24.07.2025.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду яапеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. С. Захарчук