КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/811/25
Провадження № 2-о/488/66/25 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

23.07.2025 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючої по справі судді - Селіщевої Л.І.,

за участю секретаря судового засідання - Волошиної Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, -

ВСТАНОВИВ:

Заявниця - ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Сорочан Є.В., звернулася до суду із даною заявою, в обґрунтування якої зазначила наступне.

19 вересня 2008 року заявниця - ОСОБА_1 придбала за договором купівлі-продажу житловий будинок АДРЕСА_1 .

Після придбання будинку заявниця разом із своєю сім`єю, цивільним чоловіком ОСОБА_2 , їхніми дітьми - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками заявниці - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , вселились у вищезазначений будинок. У лютому 2009 року до будинку також вселився рідний брат заявниці - ОСОБА_7 .

Вищевказані особи були зареєстровані у вказаному житловому будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер чоловік заявниці - ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько заявниці - ОСОБА_5 .

У 2016 році ОСОБА_7 вибув з реєстрації у зв`язку з переїздом до Вінницької області, однак у 2019 році повернувся до будинку, де спільно проживав із сестрою, її дітьми та матір`ю, вів з ними спільне господарство, здійснював витрати на утримання будинку.

У 2018 році діти заявниці змінили своє прізвище з « ОСОБА_8 / ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 ».

ІНФОРМАЦІЯ_5 заявниця ОСОБА_1 народила сина ОСОБА_10 , запис про батька дитини було вчинено зі слів матері, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

Таким чином, заявниця має статус одинокої матері та матері багатодітної сім`ї, а з вересня 2021 року їй призначено державну соціальну допомогу як малозабезпеченій сім`ї у складі чотирьох осіб (заявниця та її діти).

24 лютого 2022 року розпочалася збройна агресія рф проти України.

Брат заявниці, ОСОБА_7 , був мобілізований і з 17.03.2022 проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 НГУ.

Протягом служби він регулярно підтримував сестру фінансово: з 20.04.2022 по 27.09.2023 здійснив 48 грошових переказів на загальну суму 359 100 грн. Ці кошти були основним джерелом доходу заявниці.

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_7 загинув під час бойових дій у с. Мала Токмачка Запорізької області.

У листопаді 2023 року мати загиблого військовослужбовця, ОСОБА_6 , звернулася до військової частини НОМЕР_2 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до п. 2 постанови КМУ №168 від 28.02.2022. Повний пакет документів було надіслано Новою поштою на ім`я начальника служби охорони праці в/ч НОМЕР_3 ОСОБА_11 , з яким вона попередньо спілкувалася.

Однак жодної відповіді від керівництва військової частини НОМЕР_3 не надійшло.

ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_6 померла.

25 квітня 2024 року заявниця звернулася до Військової частини НОМЕР_3 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 15 000 000 грн. на депозитний рахунок приватного нотаріуса для подальшого спадкування спадкоємцями померлої матері - ОСОБА_6 . Листом від 16.05.2024 № 3/29/12-6996 ВЧ НОМЕР_3 повідомила, що рішення комісії ГУ НГУ, оформлене відповідним протоколом, на момент розгляду не прийнято, що унеможливлює переказ коштів на депозит нотаріуса.

21 серпня 2024 року представником ОСОБА_1 було направлено адвокатський запит щодо надходження попередньої заяви її матері. У відповіді ВЧ НОМЕР_3 від 26.08.2024 №3/29/12-12824 зазначено, що звернень від ОСОБА_6 не реєструвалося, а посадові обов`язки ОСОБА_11 не передбачають прийом поштової кореспонденції.

У зв`язку з тим, що заява матері ОСОБА_6 не була розглянута, 02.12.2024 року заявниця ОСОБА_1 подала особисту заяву про виплату одноразової грошової допомоги як особа, що проживала однією сім`єю з братом - загиблим військовослужбовцем ОСОБА_7 , та перебувала на його утриманні. До заяви було долучено акт від 26.11.2024 року, в якому сусіди підтвердили проживання ОСОБА_7 з сестрою, матір`ю та її трьома дітьми, які були непрацездатними та перебували на його утриманні.

03.01.2025 року адвокатом Бугай Г.А. подано запит щодо розгляду заяви. Листом від 19.12.2024 № 3/29/13/1-20843 (отримано 18.02.2025) їй повідомлено про відмову у призначенні допомоги на підставі ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби...», через відсутність належних підстав для визнання її утриманкою загиблого військовослужбовця.

Встановлення факту перебування заявниці ОСОБА_1 на утриманні загиблого брата ОСОБА_7 є необхідним для реалізації її права на отримання одноразової грошової допомоги та інших соціальних виплат і гарантій, передбачених законами України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також постановою КМУ від 28.02.2022 №168.

У зв`язку з відсутністю іншого порядку встановлення даного юридичного факту, заявниця змушена звернутися до суду та просити суд встановити юридичний факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , на утриманні її брата ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , як члена його сім`ї до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_6 .

В судове засідання заявниця та її представник не з`явилися, від представника заявниці надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність заявниці, вимоги, викладені у заяві підтримують.

Заінтересована особа - Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України надала заяву про розгляд справи у відсутність їхнього представника.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до наступного висновку.

Пунктом 2 частини 1, частиною 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз`яснено в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Відповідно до 1 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до ч.1 ст. 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII. А згідно ч.1 ст. 30 Закону №2262-XII право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

У відповідності до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

У відповідності до ч. 4 ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

В п. 7 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884 зазначено, що виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

Конституційний Суд України в рішенні від 03 червня 1999 року у справі № 1-8/99 (№ 5-рп/99) роз`яснив, під членом сім`ї військовослужбовця треба розуміти особу, пов`язану кровними (родинними) зв`язками або шлюбними відносинами; постійним проживанням з військовослужбовцем, веденням з ним спільного господарства. До кола членів сім`ї військовослужбовця належать його (її) дружина (чоловік), їх діти і батьки. Діти є членами сім`ї незалежно від того, чи є це діти будь-кого з подружжя, спільні або усиновлені, народжені у шлюбі або позашлюбні.

Членом сім`ї, що перебуває на утриманні військовослужбовця є особа, що перебуває на повному утриманні військовослужбовця або одержує від нього допомогу, яка є для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. Це особи, що не мають власних доходів, або особи, пенсія, стипендія чи інший сукупний середньомісячний доход яких не перевищує офіційно встановленої межі малозабезпеченості (до законодавчого визначення прожиткового мінімуму). До них належать, зокрема непрацездатні.

При цьому, обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат; спільний бюджет: спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин.

За судовою практикою при розгляді справ даної категорії судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що: за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні; для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним не менше одного року ; для встановлення факту перебування на утриманні при відшкодуванні шкоди в разі втрати годувальника не має значення чи знаходився непрацездатний утриманець в родинних чи шлюбних відносинах з годувальником.

При цьому повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалась систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. Ні отримання непрацездатною особою пенсії, ні її окреме проживання від спадкодавця не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні.

Таким чином, для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно дослідили зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц, від 13 січня 2021 року у справі № 592/17552/18.

В силу вимог ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасового знаходиться.

Положеннями статей 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Подібні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 (провадження № 61-44149св18).

Відтак відсутність реєстрації місця проживання заявниці та її брата ОСОБА_7 за місцем їх спільного фактичного проживання не може бути доказом того, що вони разом не проживали, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що заявниця та її брат не проживали разом.

Таким чином, аналізуючи надані заявницею докази, оцінюючи їх у сукупності з урахуванням принципів належності, допустимості, достовірності та достатності, а також з огляду на взаємний зв`язок між ними, суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення юридичного факту перебування ОСОБА_1 на утриманні свого брата - військовослужбовця ОСОБА_7 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_6 під час виконання обов`язків військової служби, захищаючи територіальну цілісність та незалежність України.

Враховуючи, що встановлення цього факту має для заявниці юридичне значення у зв`язку з реалізацією її права на отримання передбачених законодавством України соціальних гарантій, зокрема одноразової грошової допомоги відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Керуючись ст.ст. 258-259, 264-265, 268, 315, 319, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву - задовольнити.

Встановити юридичний факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , на утриманні свого брата військовослужбовця ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_6 під час виконання обов`язків військової служби, захищаючи територіальну цілісність та незалежність України, як члена його сім`ї.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Заявник: ОСОБА_1 , адреса

АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Заінтересована особа: Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, адреса АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 .

Суддя Л.І. Селіщева