Справа № 182/3825/24
Провадження № 2/0182/160/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22.07.2025 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Рунчевої О.В.,

секретаря судового засідання Паламарчук П.Ю.,

розглянувши у залі суду в м. Нікополі у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник позивача ОСОБА_2 , до Нікопольської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Новіков Ігор Миколайович про визнання права власності в порядку спадкування за законом , -

ВСТАНОВИВ:

10.07.2024 року представник позивача ОСОБА_2 звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із зазначеним вище позовом, посилаючись на наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_3 , який до дня смерті був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Дана квартира належала йому на підставі договору купівлі-продажу від 12.07.1999 року, який був зареєстрований у Нікопольському філіалі Придніпровської товарної біржі, і не підлягав нотаріальному посвідченню. В 2001 році ОСОБА_3 отримав дублікат Договору купівлі-продажу від 01.10.2001 року, а в 2008 році отримав Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно.

21.06.2004 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Новікова І.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану вище квартиру. На підставі даної заяви нотаріусом було заведено спадкову справу №22/2024. Але постановою від 24.06.2024 року позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ним пропущений встановлений законом строк для прийняття спадщини та відсутній правовстановлюючий документ на спадкову квартиру.

З цих підстав позивач не може оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку та просить суд визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.09.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 28-29).

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.09.2024 року приватного нотаріуса Новикова І.М. зобов`язано надати спадкову справу після смерті ОСОБА_4 (а.с.30-31).

22.07.2025 року до канцелярії суду від представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає (а.с.67).

23.10.2024 року до канцелярії суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява представника відповідача Волошенюка М.В., згідно якої просить справу розглядати без участі представника Нікопольської міської ради та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства (а.с.40-41).

Приватний нотаріус Новіков І.М. в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату слухання справи належним чином, про що свідчить поштове повідомлення (а.с.66), причину неявки суду не повідомив, заяву про відкладення розгляду справи або про слухання справи без його участі не надав.

Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

На підставі ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.8).

Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з квартири АДРЕСА_2 , що належала померлому на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №0205НД/0205-Н від 12.07.1999 року, який був зареєстрований у Нікопольському філіалі Придніпровської товарної біржі і не підлягав нотаріальному посвідченню (а.с. 11).

Заповіту за життя ОСОБА_3 не склав. Єдиним спадкоємцем першої черги після його смерті є його син, тобто позивач по справі. Дружина померлого ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10).

24.06.2024 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Новікова І.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану вище квартиру. На підставі даної заяви нотаріусом було заведено спадкову справу №22/2024 (а.с.56-59). Але постановою від 24.06.2024 року позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ним пропущений встановлений законом строк для прийняття спадщини та відсутній правовстановлюючий документ на спадкову квартиру (а.с.19).

Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст.12 Закону України «Про власність» від 7 лютого 1991 року за № 697-XII, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни набувають право власності в разі укладання угод, які не заборонені Законом.

Як встановлено судом, в укладеному 12.07.1999 року договорі купівлі-продажу №0205НД/0205-Н, зареєстрованому в Придніпровській товарній біржі, сторони повністю погодили всі істотні умови в тексті договору, всі зобов`язання за договором купівлі-продажу нерухомого майна сторонами виконані в повному обсязі, покупцем ОСОБА_3 сплачено, а продавцем ОСОБА_6 отримано грошові кошти в сумі 3 200 (три тисячі двісті) грн., про що свідчать їх підписи в даних договорах. Факт купівлі-продажу нерухомості і виконання умов укладеного договору ніким не оскаржено і ніким не оспорюється. Так, відповідно до зазначеного Договору, позивач отримав у власність двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 . У вказаному Договорі також було зазначено, що на підставі ст.15 Закону України від 10 грудня 1991 року «Про товарну біржу», зазначений договір зареєстровано на Придніпровській товарній біржі та не підлягає нотаріальному посвідченню.

Таким чином, реєстрація КП „Нікопольським міським бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради за позивачем права власності на спірну квартиру на підставі договору купівлі продажу нерухомості, зареєстрованого в Придніпровській товарній біржі та не посвідченого нотаріусом, станом на липень1999 року не суперечило чинному законодавству.

Разом з тим, ОСОБА_3 в 2001 році отримав дублікат Договору купівлі-продажу від 01.10.2001 року 044НД/0444-Н (а.с.11 зворот), а 01.02.2008 року отримав технічний паспорт на зазначену вище квартиру (а.с.13-14) та Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, де зазначається, що він є власником даного нерухомого майна (а.с.12).

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку що позивачем надано належні та допустимі докази щодо підтвердження факту належності спадкової квартири спадкодавцю ОСОБА_3 .

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач обрав спосіб захисту свого майнового права визначений п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визнання права.

Щодо позовних вимог про визнання за позивачем права власності на спадкове майно, суд приходить до наступних висновків.

Положеннями частини 1 статті 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Відповідно до ст. ст. 1222, 1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини та право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно із ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

В силу ч. 1 ст.1268, ч. 1,5 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У відповідності до ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

У Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно із ст.392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які б посвідчували його право власності.

Статтею 17 Закону України від 23лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав.

За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Згідно зі ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Виходячи з передбаченого ст.8 Конституції України принципу верховенства права, наведені норми Конституції України надають людині можливість будь-якими незабороненими законом засобами самому захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Враховуючи наведене, та дослідивши матеріали спадкової справи, суд приходить до висновку, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті свого батька за законом, але у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, він позбавлений права на отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, виходячи з того, що позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, зокрема через органи нотаріату, суд вважає, що його право підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Оцінюючи дослідженні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року №5, ст. ст. 15, 16, 1216, 1218, 1220,1222-1223,1225,1258, 1268 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 51, 141,147, 259, 263-265,280-282 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник позивача ОСОБА_2 , до Нікопольської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Новіков Ігор Миколайович про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на двокімнатну квартиру, загальною площею 48,3 кв.м., житловою площею 26,60 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. В. Рунчева