Справа № 577/2659/25
Провадження № 2/577/992/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2025 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого-судді Гетьмана В.В.,

при секретарі Лиховоз Л.І.,

представника позивача Шеремет Я.О. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Конотопа цивільну справу за позовною заявою Попівської сільської ради Конотопського району Сумської області, як органу опіки та піклування, до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , військова частина НОМЕР_1 про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В :

Попівська сільська рада Конотопського р-ну, як органі опіки та піклування, звернулася до суду із вказаною позовною заявою та просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вимоги обгрунтовує тим, що 27.06.2017 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, від якого народилися ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 01.08.2021 р. зі слів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 зібрала речі та покинула дітей самих у будинку, повідомивши бабусі дітей ОСОБА_9 , що покидає їх. Батько дітей на той час перебував на військовій службі, тому їх забрала бабуся ОСОБА_9 . З того часу мати дітей не бере участі у вихованні дітей, не цікавиться здоров`ям, успіхами, не надає матеріальної допомоги, не підтримує жодних зв`язків з ними та залишила їх без догляду, виїхавши у невідомому напрямку. Намагання ОСОБА_3 знайти дружину, результаті не принесло. Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано, місце проживання дітей визначено з батьком. Весь цей час вихованням дітей займається ОСОБА_3 та ОСОБА_9 . Чоловік виконує обов`язки як батька, так і матері, опікується дітьми та матеріально забезпечує, створює їм добробут, дає освіту. Між батьком та дітьми люблячі і довірливі стосунки. Діти забезпечені усім необхідним для повноцінного розвитку. В родині панує взаєморозуміння і теплі взаємини. Доньки мешкають разом з батьком в АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 , ОСОБА_4 навчаються в 1-му кл. Мати протягом навчального року жодного разу не була в ліцеї та не цікавилась дітьми. Відповідно до листа КНМ КМР "Конотопська міська лікарня" діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають на території обслуговування за адресою АДРЕСА_1 разом з татком та бабусею. Протягом останніх 05 р. мати дітей ОСОБА_2 не з`являлась жодного разу з дітьми до лікаря, станом здоров`я дітей не цікавилась, медичний догляд за дітьми не здійснювала. В разі хвороби дітей, на профілактичні огляди та щеплення, на прийом до лікаря з`являються батько та бабуся. Медичний догляд батько здійснює в повному обсязі. Незважаючи на військовий стан в України мати дітей жодного разу не поцікавилась станом своїм доньок, їх безпекою, фізичним та психологічним здоров`ям. ОСОБА_2 своє поведінкою створює безпосередньо загрозу життю та здоров`ю малолітніх дітей. Користування нею своїми батьківськими правами може призвести до фатальних та невідворотних наслідків, що очевидно не може забезпечити розвиток дітей в безпечному, спокійному та стійкому середовищі. Під час спілкування з ОСОБА_2 , остання пояснила, що в неї відсутні почуття до дітей, вона не хоче з ними ні бачитись, ні говорити. З незрозумілих причин у неї пропав материнський потенціал. Зараз вона мешкає в чоловіком, і вони домовились, що будуть жити без дітей. Написала заяву, що не заперечує позбавленню її батьківських прав відносно малолітніх дітей. Члени комісії виконавчого комітету Попівської сільської ради одноголосно прийняли рішення про доцільність позбавлення позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно її малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що і змусило звернутися до суду.

Представник Шеремет Я.О. позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує задоволенню позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Третя особа військова частина НОМЕР_1 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без участі їх представника, просять вирішити спір в інтересах дітей.

Встановлено судом, що ОСОБА_2 є матір`ю малолітніх доньок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які зареєстровані в АДРЕСА_2 , мешкають в АДРЕСА_1 , навчаються в 1 кл. Конотопського ліцею №14 (а.с.20, 27-33). 27.03.2023 р. рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської обл. ОСОБА_2 визнано безвісно відсутньою з 01.09.2021 р. (а.с.24-25). 03.10.2023 р. рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської обл. шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано (а.с.23).

Згідно акту обстеження умов проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 , вбачається, що наявні місця для сну, навчання. Одяг, взуття, канцтовари, книги в наявності (а.с.26).

Згідно висновку органу опіки та піклування Попівської сільської ради Конотопського р-ну вважають за доцільне позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як таку, що ухиляється від виконання батьківських обов`язків (а.с.8-11).

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Виходячи з вимог ч.7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч.ч.1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до ч.1 ст.і 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст. 164 СК України.

Зокрема, п.2 ч.1 ст. 164 СК України, на які послався позивач, визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення п. п.2 ч.1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Суд може з урахуванням характеру винної поведінки когось із батьків або їх обох, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58).

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

П.п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Як роз`яснено у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що позбавлення батьківських прав можливе за наявності передбачених законом підстав, однак такий захід суд може застосувати у виняткових випадках, з урахуванням ряду обставин, в тому числі і винної поведінки батьків.

Позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_3 є крайнім заходом впливу на відповідача, навіть при доведеності тих обставин, що вона не в повній мірі виконувала обов`язки по вихованню дітей, тому як обставини справи не свідчать про винне, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками.

Суд зауважує, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справ, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин (постанова КЦС ВС від 2 листопада 2020 року у справі № 552/2947/19).

Натомість жодних доказів того, що відносно ОСОБА_2 застосовувалися будь - які засоби попередження або впливу щодо виконання нею своїх батьківських обов`язків з боку органів внутрішніх справ (притягнення до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків), чи з боку органів опіки та піклування (надання доказів коли саме були проведені бесіди з відповідачкою з приводу необхідності належного виконання останньою батьківських обов`язків) позивачем не надано.

Враховуючи викладене у сукупності, суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачку батьківських прав щодо малолітніх дітей та вважає його таким, що прийнятий без урахування якнайкращих інтересів дітей.

Відтак, з урахуванням як найкращих інтересів дітей та з огляду на відсутність виключних підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав, як і гострої соціальної необхідності у цьому. Водночас, враховуючи конкретні обставини цієї справи, суд відмовляючи в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, вважає за доцільне попередити відповідачку про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Також, на переконання суду, враховуючи факт перебування батька ОСОБА_3 у ЗСУ, у разі задоволення позовних вимог діти фактично залишаться сиротами.

Керуючись ст.ст. 181, 183, 184, 193 СК України, ст.ст. 1, 3, 5, 7, 9-13, 81, 89, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач Попівська сільська рада Конотопського району Сумської області, як орган опіки та піклування, юридична адреса с.Попівка Конотопського району Сумської області, вул.Миру, 1.

Відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа військова частина НОМЕР_1 , юридична адреса АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення виготовлено 22 липня 2025 року.

Суддя Гетьман В. В.