УХВАЛА

22 липня 2025 року

м. Київ

справа № 713/3581/24

провадження № 61-8739ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 11 лютого 2025 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 05 червня 2025 року (повний текст постанови складено 06 червня 2025 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права на частку у спільному майні,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про припинення права на частку у спільному майні.

Ринкова вартість житлового будинку по АДРЕСА_1 на день проведення експертизи становить 242 936,00 грн.

Згідно висновку експертом встановлено, що:

1. Розділити житловий будинок, що по АДРЕСА_1 загальною площею 67,8 кв.м., житловою площею 45,5 кв. м відповідно до часток співвласників (1/8 та 7/8) та вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва технічно неможливо. Об`єкт нерухомого майна є неподільним.

3. Вартість 1/8 частки у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 становить 30 366,00 грн.

Виділити 1/8 частину житлового будинку площею неможливо в натурі, так як її площа не відповідає санітарним нормам, тому єдиною реальною економічною вигодою від володіння співвласнику 1/8 частки житлового будинку може бути можливість отримання грошової компенсації.

При грошовому розподілі житлового будинку 1/8 частки ОСОБА_1 становить 30 366,00 грн.

Позивач просив припинити право спільної часткової власності на 1/8 частку житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 з відшкодуванням відповідачу вартості цієї частки в сумі 30366,00 грн. та визнати за ним право власності на 1/8 частину зазначеного будинку.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 11 лютого 2025 року, залишеним без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 05 червня 2025 року, позов ОСОБА_2 задоволено. Припинено право власності ОСОБА_1 на 1/8 ідеальну частку у праві власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію 1/8 ідеальної частки у праві власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 в сумі 30366,00 грн., шляхом видачі їх з депозитного рахунку: МФО 820172 Державна казначейська служба України, м.Київ, код 26311401, рахунок НОМЕР_1 . Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/8 ідеальну частку у праві власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.

04 липня 2025 року ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку звернуласядо Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 11 лютого 2025 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 05 червня 2025 року, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

У касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених Кодексом (абзац четвертий пункту 7.5. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики (абзац другий пункту 7.8. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, що встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності (пункт 7.9. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Ціна позову у цій справі становить 91 098,00 грн (30 366,00 грн * 1/8 частки у житловому будинку) і не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Таким чином, оскаржені судові рішення ухвалені у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 11 лютого 2025 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 05 червня 2025 року (повний текст постанови складено 06 червня 2025 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права на частку у спільному майні.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

В. І. Крат