СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/4176/25

пр. № 2/759/3214/25

04 червня 2025 року суддя Святошинського районного суду м. Києва П`ятничук І.В., розглянувши без виклику сторін у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , третя особа: Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві, ОСОБА_3 про захист прав споживачів шляхом розірвання договору, стягнення коштів та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 25.02.2025 року звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , третя особа: Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві, ОСОБА_3 про захист прав споживачів шляхом розірвання договору, стягнення коштів та моральної шкоди, яким просить розірвати правочин укладений 29.09.2024 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та застосувати наслідки недійсності правочину шляхом: стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 19500,00 грн. на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 витрати на пов?язані з отриманням правової допомоги/юридичних послуг у розмірі 10000,00 грн. 00 коп. на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову вказує, що на сайті «Олх» знайшла інтернет магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 », після чого почала листування за допомогою мобільного застосунку «Телеграма» з працівником магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що належить на праві власності ФОП ОСОБА_2 , в якому позивач повідомила, що має намір продати свій смартфон та придбати новий. Після узгодження істотних умов щодо обміну телефону, а саме « Айфон 11 » та покупки б/у телефону «Айфон 13», 29.09.2024 року позивач приїхала у вказаний магазин за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачу було повідомлено, що її смартфон має істотні недоліки, тому його суму було зменшено до 2000,00 грн., а смартфон, який за попередньою домовленістю з представником відповідача було обрано відсутній в наявності. Після чого позивачу було запропоновано альтернативу, а саме «Айфон 12 про», візуально оглянувши його позивач вирішила здійснити покупку, та її було завірено, що вказаний телефон в ідеальному стані.

Позивач здійснила вказану покупку телефона, який був у захисній плівці. Переказ коштів здійснював чоловік позивача ОСОБА_3 , таких переказів було два, що в загальній сумі складає 19500,00 грн. Вирішивши замінити захисну плівку в іншому магазині позивач, при заміні плівки було виявлено істотні недоліки - велика тріщина на екрані.

30.09.2024 року позивач звернулась до магазину відповідача з метою повернути телефон неналежної якості та відшкодувати кошти сплачені за нього, проте позивачу було надано відмову та повідомлено, що остання повинна була звернути увагу на недоліки. У зв`язку з чим вважає, що відповідач навмисно ввів її в оману щодо обставин, які мають істотне значення з посиланням на п. 1 ст. 230 ЦК України та ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Зазначає, що неправомірними діями відповідача були порушені її нормальні життєві зв`язки, вона стала менш привітною, стала менше приділяти часу друзям, сім`ї, родичам. Моральну шкоду вона оцінює у розмірі 5000,00 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 27.02.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву, позивачу роз`яснено право подати відповідь на відзив, та відповідачам право на подання заперечень на відповідь на відзив.

Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзиву від відповідача не надходило. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідача та/або позивач до суду не подавали.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом встановлено, що 26.09.2024 року в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_2», через мобільний застосунок «Телеграм» ОСОБА_1 зробила замовлення товару, а саме: обмін телефону «Айфон 11» на б/у телефон «Айфон 13».

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , що являється чоловіком ОСОБА_1 на рахунок отримувача № НОМЕР_1 було перераховано грошові кошти у сумі 3500,00 грн., 14000,00 грн., 2000,00 грн., призначення платежу переказ власних коштів за мобільний телефон марки «Iphone 12 pro» (а.с. 21, 22,30).

На підтвердження придбання товару, а саме мобільного телефону марки «Iphone 12 pro» позивачем було надано гарантійний талон магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2» но модель виробу: 12PRO128GB GRAPHITE, вартістю 19500,00 грн., дата продажу 29.09.2024 року, відомості про торгівельну організацію: магазин «ІНФОРМАЦІЯ_2» ФОП ОСОБА_2 (а.с. 31).

Як зазначає позивач, 30.09.2024 року повідомила відповідача про свій намір повернути телефон, у зв`язку з наявністю в ньому дефектів: велика тріщина на екрані, на що отримала відмову.

Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети.

Згідно зі статтею 678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару. Якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред`явлені до продавця або виготовлювача товару.

Положеннями п. 7 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", або іншими документами (далі - розрахунковий документ).

Терміни «розрахунковий документ» та «електронний розрахунковий документ» вживаються в цьому Законі України «Про захист прав споживачів» у значенні, наведеному в Законі України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», відповідно до якого розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовій чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлі, валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором: розрахункових операцій, чи заповнений вручну.

Положеннями п. 15 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункові операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані надавати в паперовій та/або електронній формі покупцю товарів (послуг) за його вимогою чек, накладну або інший розрахунковий документ, що засвідчує передання права власності на них від продавця до покупця з метою виконання вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Порушення цього правила тягне за собою відповідальність, передбачену зазначеним законом, але не може бути підставою для застосування до порушника адміністративних чи фінансових санкцій, передбачених законодавством з питань оподаткування.

Враховуючи вище викладене, саме такий розрахунковий документ мав бути виданий позивачу особою, що безпосередньо здійснила продаж товару, а факт відсутності розрахункового документа оформленого належним чином свідчить про те, що позивач не вимагав від продавця видачу йому такого документу.

Пунктом 15 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що недолік це будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем).

Положеннями ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Положеннями п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Враховуючи вище викладене, у разі виявлення недоліків споживач, має право вимагати: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару, а у разі виявлення істотних недоліків: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Для встановлення істотності недоліку товару необхідно наявність таких ознак: виникнення недоліку з вини виробника (продавця, виконавця); неможливість чи недопустимість використання товару за призначенням або повторний прояв недоліку з незалежних від споживача причин після його усунення, а також наявність хоча б однієї з таких ознак: він взагалі не може бути усунений; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Частиною першою статті 679 ЦК України передбачено, що продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.

У разі коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов`язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції (ч.4 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Отже, умовою відповідальності продавця за недоліки товару є виникнення цих недоліків до моменту передання товару покупцеві. Залежність настання відповідальності продавця від моменту виникнення недоліків пояснюється тим, що за загальним правилом, встановленим частиною першою статті 668 ЦК України, до моменту передання товару ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару несе продавець. При виявленні недоліків товару після переходу до покупця ризику його випадкового знищення або випадкового пошкодження саме на нього покладається обов`язок доведення того, що недоліки виникли до передання йому товару.

Згідно з частиною другою статті 679 ЦК України, якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

За змістом наведеної правової норми у випадку існування гарантії щодо якості товару обов`язок доведення обставин, що звільняють продавця від відповідальності, покладається на нього.

Визначення поняття гарантії якості товару міститься у частині першій статті 675 ЦК України, якою передбачено, що товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Під гарантією якості товару слід розуміти твердження продавця про відсутність у товарі в момент його передачі або в інший момент, встановлений у договорі, недоліків по якості товару. За загальним правилом, товар повинен відповідати вимогам по якості в момент його передачі від продавця до покупця. Це означає, що наслідки, які встановлені законодавством, зокрема вищенаведеними частиною другою статті 678 ЦК України та частиною першою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», при реалізації продавцем неякісної продукції настають у випадку, коли недоліки товару мали місце на час його передання покупцеві, але не були і не могли бути виявлені останнім у момент передання.

Зазначене узгоджується також з положеннями п. 5 Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.11.2023 № 1251, визначено, що для здійснення гарантійного ремонту або гарантійної заміни товар приймається продавцем (сервісним центром) після пред`явлення споживачем розрахункового документа, передбаченого Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», та гарантійного талону за умови цілісності передбачених експлуатаційними документами пломб на товарі.

При цьому, до матеріалів справи не додано доказів щодо встановлення і підтвердження факту виникнення недоліків чи істотних недоліків товару, як і висновків про те, що такі недоліки або істотні недоліки виникли саме з вини продавця товару, а не покупця в процесі експлуатації.

Також позивачем до матеріалів справи не додано, доказів того, що ФОП ОСОБА_2 є власником магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », чи на будь-якій іншій правовій підставі здійснює реалізацію товарів через зазначений магазин.

Крім того, з платіжних інструкцій від 29.09.2024 року наданих позивачем про перерахування грошових коштів на рахунок отримувача № НОМЕР_1 , не можливо встановити належність даного рахунку саме ФОП ОСОБА_2 .

З клопотанням про витребування таких доказів позивач до суду не звертався.

Згідно статей 81, 83 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу позовних вимог не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Інші наведені позивачем доводи в обґрунтування своїх позовних вимог не спростовують наведених висновків суду.

При цьому суд враховує приписи ст. 188 ЦПК України, якою встановлено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Частиною 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Оскільки судом не встановлено протиправних дій відповідача, а також підстав для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальних збитків за придбаний телефон марки «Iphone 12 pro», модель виробу: 12PRO128GB GRAPHITE, вартістю 19500,00 грн. то вимога про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди а також вимога про розірвання правочину укладеного 29.09.2024 року між ОСОБА_1 та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та застосування наслідків недійсності правочину також не підлягає задоволенню.

Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач при поданні позовної заяви про захист прав споживачів звільнений від сплати судового збору, а в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, то судові витрати в цій частині слід віднести за рахунок держави.

Витрати на юридичну допомогу також не відшкодовуються позивачу, оскільки не судовими витратами в розумінні ст. 133, 137 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12-13, 81, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , третя особа: Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві, ОСОБА_3 про захист прав споживачів шляхом розірвання договору, стягнення коштів та моральної шкоди - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І.В. П`ятничук