Провадження № 2-н/752/303/25
У Х В А Л А

14 липня 2025 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини,

встановив:

заявниця звернулася до суду з вищевказаною заявою, в якій просив стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дитини, а саме ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

В силу ч. 2 ст. 165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком записаний ОСОБА_2 , матір`ю - ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.

При цьому, звертаючись до суду з заявою про видачу судового наказу заявниця ОСОБА_1 зазначала, що вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .

Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.122 СК України походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини .

Як убачається з доданих до заяви про видачу судового наказу додатків, дитина народилась не у шлюбі.

До заяви про видачу судового наказу не додано витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що позбавляє суд можливості встановити, чи дійсно боржник ОСОБА_2 є його батьком або відомості про нього записані зі слів матері відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України.

Від встановлення зазначених обставин залежить правильне вирішення питання щодо стягнення з боржника аліментів на утримання малолітньої дитини в порядку наказного провадження, чи навпаки буде свідчити про необхідність встановлення ( оспорювання) батьківства.

З огляду на зазначене, у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини слід відмовити, оскільки відсутні докази, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються її вимоги.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова ОСОБА_1 у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку наказного провадження, після усунення недоліків, які були перешкодою для видачі судового наказу.

Керуючись ст.ст. 160-163, 164-166, 167, 186, 258, 260- 261, 353 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дитини.

Роз`яснити заявнику, що він має право подати позовну заяву в порядку позовного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею

(частина 2 статті 261 ЦПК України).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду (частина 1 статті 353, стаття355 ЦПК України).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. (Стаття 354 ЦПК України).

Суддя: К.Г. Плахотнюк