Номер провадження: 22-з/813/244/25
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2025 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Сєвєрової Є.С., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди в результаті спричинення образи особі, як адвокату, -

встановила:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила, з урахуванням доповнень та уточнень, стягнути з відповідача на свою користь суму спричиненої моральної шкоди в розмірі 180000,00 грн., судовий збір у розмірі 2700,00 грн. та банківські витрати в розмірі 26,84 грн.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Вказане судове рішення було оскаржене у апеляційному порядку ОСОБА_1 .

Постановою Одеського апеляційного суду від 20 травня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без задоволення, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2024 року - залишено без змін.

20 травня 2025 року від ОСОБА_1 до Одеського апеляційного суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якій заявник просив колегію судів апеляційної інстанції, стосовно викладених у заяві неетичних висловлювань адвоката Гаєва О.О., винести додаткове судове рішення та направити відповідну ухвалу до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, колегія суддів дійшла до висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі, з наступних підстав.

Згідно ч 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 430 цього Кодексу.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 270 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 (провадження № 12-43гс22) зазначено про те, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 4 ст. 270 ЦПК України).

Отже, законодавцем уніфіковано правила щодо прийняття додаткового судового рішення, що вимагає єдиних підходів у їх застосуванні.

Аналіз положень ст. 270 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою, ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й первісне судове рішення. Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати, складовою частиною яких є компенсація стороні витрат правничої допомоги. Також додаткове судове рішення може бути процесуальним засобом реалізації прав учасника справи, якщо воно ухвалюється за спеціальною заявою такого учасника, поданою з дотриманням відповідної процедури. Так, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 1 ст. 246 ЦПК України).

Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом. Однак, через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі при прийнятті додаткового рішення скасовувати чи змінити первісне рішення, проте він має право виправити деякі його недоліки, зокрема пов`язані з необхідністю розподілу судових витрат.

З доводів клопотання ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення вбачається, що, на думку заявника, адвокат Гаєв О.О., неодноразово звертаючись до суду, застосовував в письмових процесуальних документах відносно іншого адвоката Гержової Г.Г. неетичні висловлювання.

У зв`язку із викладеним, заявник просила винести додаткове судове рішення, а саме відповідну ухвалу про те, що в діях адвоката ОСОБА_2 можливі склади дисциплінарних проступків, та направити дану ухвалу до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області для перевірки наявності фактів щодо неетичних висловлювань.

Колегія суддів зазначає, що доводи ОСОБА_1 про неетичність тверджень відповідача, висловлення яких є ціллю її образити, принизити її честь та гідність, як адвоката, та заподіяти її діловій репутації умисну шкоду, - були предметом розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції, та їм надана належна правова оцінка.

Таким чином, у даному випадку відсутні підстави вважати, що при ухваленні постанови від 20 травня 2025 року, судом апеляційної інстанції не ухвалено рішення стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення.

Жодних правових підстав, передбачених положеннями ст. 270 ЦПК України для ухвалення додаткового судового рішення, заява ОСОБА_1 не містить.

Крім того, колегія суддів звертає увагу Гержової Г.Г., яка є адвокатом, що питання притягнення особи до відповідальності за виявлені під час судового розгляду порушення законності регулюється не за допомогою ухвалення додаткового судового рішення, а шляхом постановлення окремої ухвали.

Так, згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі, якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором.

Однак, клопотання про постановлення окремої ухвали у даній справі ОСОБА_1 не заявлялось.

Таким чином, враховуючи, що у подане до Одеського апеляційного суду ОСОБА_1 клопотання про ухвалення додаткового рішення у справі не містить передбачених положеннями ст. 270 ЦПК України правових підстав для його ухвалення, то у задоволенні вказаного клопотання має бути відмовлено.

Керуючись ст. ст. 270, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди в результаті спричинення образи особі, як адвокату, - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді Є.С. Сєвєрова

О.М. Таварткіладзе