Справа № 308/7603/24
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 липня 2025 року м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді Крегул М.М.,
секретаря судового засідання Мішко М.М.,
третьої особи ОСОБА_1
розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні позивача ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Гулянич Тетяна Михайлівна про визнання договору дарування квартири недійсним та зобов`язання повернути майно, -
У провадженні суду перебуває вищевказана цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні позивача ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Гулянич Тетяна Михайлівна про визнання договору дарування квартири недійсним та зобов`язання повернути майно.
18.10.2024 року від представника відповідача адвоката Шевченко Н.П. до суду надійшло клопотання про зловживання процесуальними правами позивачем ОСОБА_2 і застосування до нього заходів процесуального примусу, а саме просить: визнати, що звернення ОСОБА_2 під назвою «Клопотання про долучення до матер. спр.№308/7603/24», датоване 29.09.2024 (з додатками в кількості 237 найменувань), є діями, що суперечать завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами; звернення ОСОБА_2 під назвою «Клопотання про долучення до матер. спр.№308/7603/24», датоване 29.09.2024 (з додатками в кількості 237 найменувань), повернути відповідачу; застосувати до ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , захід процесуального примусу у вигляді штрафу шляхом стягнення з ОСОБА_2 в дохід Державного бюджету України штраф в сумі трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, про ще постановити відповідну ухвалу.
Клопотання мотивоване тим, що Ужгородським міськрайонним судом через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» було зареєстровано звернення від позивача у справі - ОСОБА_2 під назвою «Клопотання про долучення до матер. спр.№308/7603/24», датоване 29.09.2024 року. Ознайомившись із цим клопотанням та додатками до нього у кількості 237 найменувань, на переконання сторони відповідача, вони жодним чином не стосуються предмету спору, а подані виключно з метою затягування судового процесу та дискредитації ОСОБА_3 в очах суду.
Текст клопотання містить вислови, якими проявляється неповага до судової та правоохоронної системи, сторін, представників сторін та безпідставні звинувачення позивачки та інших осіб у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, що є неприпустимо в силу ст. 62 Конституції України.
В свою чергу, додатки до «клопотання» не тільки не стосуються предмету спору та жодним чином не можуть вважатися належними та допустимими доказами, отриманими у законний спосіб, а є такими, що спрямовані на порушення честі, гідності, ділової репутації, втручанням в особисте та сімейне життя ОСОБА_3 , її представника та інших осіб, які не є учасниками цього судового провадження.
Саме «клопотання» та додатки до нього містять висловлювання, які не притаманні для написання ділових документів, виходять за межі нормальної, коректної та легітимної критики, що, наприклад, у розумінні Європейського суду з прав людини констатується як зловживання правом на подання заяви.
Крім того, долучені до «клопотання» особисті фотознімки ОСОБА_3 та інших осіб без будь-якої на це згоди осіб, зображених на фото (в т. ч. дітей та військовослужбовців ЗСУ).
18.10.2024 року від ОСОБА_2 до суду надійшли письмові заперечення на вказане клопотання. Зокрема позивач вважає, що клопотання подане представником відповідача є безпідставним, оскільки суд має застосовувати, насамперед, більш полегшені важелі примусового стягнення, аніж штраф.
Що стосується наданих позивачем до суду доказів у вигляді витягів із особистого архіву відповідача, позивач посилається на норми ст. 302 ЦК України.
Решта доводів та заперечень зводяться до того, що позивач діє, виключно, в рамках Закону та за термінами чинного цивільного і кримінального законодавства України. Позивач у своїх зверненнях, у даному випадку у тексті клопотання, не стверджує про те, що скаржник та особа, яка здійснює повноваження її адвоката, є злочинцями, а вказує, що в діях таких вбачається ознаки кримінальних правопорушень.
Окрім цього, 26.06.2025 року від позивача ОСОБА_2 до суду надійшло клопотання, в якому останній просить суд витребувати:
- від ОСОБА_3 : свідоцтво на право особисто приватної власності на кв. АДРЕСА_2 ; технічну документацію на кв. АДРЕСА_2 ; Номера мобільного оператора, якими на дату подання до суду такого позову та клопотання користувалася та продовжує користуватися відповідачка.
- у нотаріуса Гулянич Тетяни Михайлівни: матеріали нотаріальної справи щодо здійснення правочину з укладанням Договору дарування спірної квартири; матеріали нотаріальної справи щодо складання та видачі відповідачці дублікати на предмет судового спору, а також на інше майно спадкування за Законом.
- у нотаріуса Хребтань Н.М.: спадкові справи №№ 4/2021 та 5/2021 датою від 15.03.2021; Усі матеріали, які відносяться до залучення нотаріуса-1 до судових проваджень з розгляду цивільних справ, у якій відповідачка є стороною судової справи.
Зобов`язати відповідача ОСОБА_3 , третю особу приватного нотаріуса особисто бути присутніми у наступних судових засіданнях з розгляду позову.
Усі витребувані докази приєднати до цивільної справи № 308/4702/24 та повідомити позивача про рішення суду за результатом розгляду такого клопотання з подальшим наданням позивачу та третій особі ОСОБА_1 доступ до вище зазначених доказів для ознайомлення та виконання ксерокопій.
Клопотання мотивоване тим, що у 2017 р. між сторонами було укладено та нотаріально засвідчено Договір дарування квартири АДРЕСА_3 , який було укладено без фактичного наміру позивача відчужувати нерухоме майно, а саме поза волею позивача.
Одночасно, позивач повідомляє, що квартира за договором була придбана в інтересах третьої особи ОСОБА_1 в рамках належного забезпечення здійснення такою особою умовами життя.
Після отримання Ордера на квартиру у квартирі були зареєстровані позивач та третя особа ОСОБА_1 .
Під час укладання та нотаріального засвідчення спірного договору не було враховано законні права третьої особи ОСОБА_1 , який, як і позивач, був зареєстрований у кв. АДРЕСА_3 з правом безперешкодного та безстрокового користування житловим привішенням, яке є предметом судового спору.
У решті клопотання позивач вказує про події , які відбувалися в ході укладення спірного договору дарування, вчинення відповідачем неправомірних дій по відношенню до позивача та третьої особи ОСОБА_1 , а також невідповідності тексту договору фактичним обставинам події, зокрема в частині ознайомлення сторін договору з нормою ст.27 ЗУ «Про нотаріат».
Третя особа ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання відповідача про зловживання процесуальними правами позивачем ОСОБА_2 і застосування до нього заходів процесуального примусу від 18.10.2024 року, через його безпідставність. Щодо клопотання позивача про витребування доказів та зобов`язання відповідачів та приватних нотаріусів бути присутніми у наступних судових засіданнях, підтримав таке клопотання, просив задовольнити.
Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, при цьому , у прохальній частині письмових заперечень від 18.10.2025 року, а також у клопотанні про витребування доказів просить розгляд даних клопотанать розглянути без його участі.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, однак , у матеріалах справи міститься низка заяв відповідача ОСОБА_3 про про проведення усіх судових засідань без її та її представника участі.
Приватний нотаріус Гулянич Т.М. у судове засідання також не зявилася, однак, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, зокрема в частині заявлених клопотань, суд приходить до наступного висновку.
Так, щодо клопотання відповідача про зловживання процесуальними правами позивачем та застосування до нього заходів процесуального примусу слід зазначити наступне.
Судом встановлено, що 30.09.2025 року позивач ОСОБА_2 подав до суду клопотання про долучення до матеріалів справи доказів. Зокрема зазначив, що такі мають доказове значення у даній цивільній справі, оскільки такі стосуються подій, які передували укладенню договору дарування та на переконання позивача, останній вбачає у діях відповідача складу кримінальних правопорушень, в тому числі щодо наміру останньої незаконно заволодіти спірною квартирою, які підтверджуються цими доказами.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ст. 12 ЦПК України).
Учасники справи мають право подавати докази (п.2 ч. 1 ст. 43 ЦПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Аналізуючи наведені норми слід дійти висновку, що позивач зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог шляхом надання відповідних доказів.
Суд у кожному окремому випадку зобов`язаний надати оцінку поданим доказам та встановити їх належність і чи такі стосуються предмету доказування.
Подання стороною до суду доказів не може свідчити про зловживання нею своїми процесуальними правами.
Так, згідно ч.1 ст.143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.
Статтею 144 ЦІІК України визначено, що заходами процесуального примусу є: 1) попередження; 2) видалення із залу судового засідання; 3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) привід; 5) штраф. Застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом.
На підставі ч.1 ст.148 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: 1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; 2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; 3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин; 4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк; 5) порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу.
Положеннями ст.148 ЦПК України регламентовано підстави для застосування судом процесуального примусу у вигляді штрафу, а також його розміри, залежно від суті зловживання процесуальними правами учасником провадження, його тривалості та обставин конкретної справи.
Враховуючи вищевказані положення, вбачається, що застосування заходів процесуального примусу належить до виключної компетенції суду та можливе виключно за його ініціативи, а не за клопотанням учасника справи.
Застосування судом заходів процесуального примусу є правом суду, а не обов`язком. Крім того, слід зазначити, що згідно ч. 2 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (ч. 4ст.12 ЦПК України).
Водночас, суд не вбачає достатніх підстав на даний час для застосування до позивача ОСОБА_4 процесуального примусу у вигляді накладення штрафу.
Крім того, оскільки це є найсуворіший захід процесуального примусу, такий застосовується лише у разі, коли застосування менш суворого заходу не дали результату.
Щодо поданого до суду письмового клопотання позивача ОСОБА_2 про витребування доказів від відповідача ОСОБА_3 , приватних нотаріусів Гулянич Т.М. та Хребтань Н.М. та зобов`язання їх бути присутніми у наступних судових засіданнях слід зазначити насупне.
Відповідно до частини 1 статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
Згідно з частиною 2 статті 84 ЦПК України в клопотанні повинно бути зазначено:
1) який доказ витребовується;
2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;
3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;
4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.
У порушення вказаних норм Закону позивачем ОСОБА_2 у поданому до суду клопотанні не зазначено обставини, які можуть підтвердити ці докази, або аргументи, які вони можуть спростувати, частина доказів, які позивач просить витребувати не конкретизована (відсутній номер нотаріальної справи, дату заведення такої, тощо), а також позивачем не зазначено які ним були вжиті заходи для отримання цих доказів самостійно, та докази вжиття таких заходів або причини неможливості самостійного отримання цих доказів.
Поряд з цим, суд зауважує, що позивач ОСОБА_2 просить витребувати у відповідача свідоцтва на право особисто приватної власності на кв. АДРЕСА_2 та технічної документацію на вказану квартиру, при тому, що така квартира не має жодного відношення щодо предмету доказування у даній цивільній справі, з огляду на те, що предметом розгляду у даній цивільній справі є визнання недійсним договору дарування квартири за адресою АДРЕСА_4 .
Щодо вимог клопотання позивача ОСОБА_2 про зобов`язання відповідача та нотаріусів особисто бути присутніми у наступних судових засіданнях з розгляду позову то слід зазначити наступне.
Відповідно до п. 3 ч. 2ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.
Згідно із ч. 1ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.
Як передбачено п. 5 ч. 2ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.
Враховуючи категорію справи, а також обставину, що у справі приймає участь представник відповідача, який має повноваження на ведення справи, суд дійшов висновку, що для повного, всебічного та об`єктивного розгляду даної справи не потрібна особиста участь відповідача.
Крім того, позивачем клопотання не аргументоване, в чому саме є необхідність обов`язкової явки відповідача та приватних нотаріусів у судове засідання, з якою метою їх явку слід визнати обов`язковою, при тому, що позивач ОСОБА_2 жодного разу особисто не брав участі у судових засіданнях .
За наведених вище обставин , підстави для визнання явки відповідача та приватних нотаріусів в судові засідання відсутні, а тому у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_2 слід відмовити.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 76, 84, 143, 144, 197, 259, 260 ЦПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Шевченко Наталії Павлівни про зловживання процесуальними правами позивачем ОСОБА_2 і застосування до нього заходів процесуального примусу від 18.10.2024 року відмовити.
У задоволенні клопотання позивача ОСОБА_2 про витребування доказів від відповідача ОСОБА_3 , приватних нотаріусів Гулянич Т.М. та Хребтань Н.М. та зобов`язання їх бути присутніми у наступних судових засіданнях - відмовити.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Час та дата складання повного тексту ухвали 09.07.2025 року о 16 год. 25 хв.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду М.М. Крегул