справа № 619/2422/25
провадження № 2/619/1207/25
РІШЕННЯ

іменем України

17 липня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого суддіБолибока Є.А.
за участю секретаря судового засіданняЛоманової І.А.

Справа № 619/2422/25

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 ;

відповідач: ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження позов про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Стислий виклад позиції сторін.

01 травня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в якому просила визнати нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 96,90 м2, житловою площею 58,90 м2, допоміжною 38,00 м2 в порядку спадкування за законом першої черги після смерті чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позову посилалася на те, що згідно з довідкою КП «Центр нерухомості №1» №33 від 17.01.2024 вбачається, що право власності на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 належав ОСОБА_5 , згідно свідоцтва про право власності видане виконкомом Солоницівської селищної Ради народних депутатів від 26.11.1948 на підставі висновку про належність домоволодіння виданого Харківською інвентаризаційною конторою від 24.11.1948 №3224. Але цей будинок був знесений та сином ОСОБА_5 ОСОБА_6 та його дружиною ОСОБА_7 був побудований новий літ. «А1», загальною площею 96,9 м2 житловою 58,9 м2 з надвірними будівлями у 1958-1991, який не був введений в експлуатацію, але не є самовільним, та право власності в бюро не було зареєстровано. ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті ОСОБА_6 спадщину прийняла його дружина ОСОБА_7 фактично, так як на момент смерті була зареєстрована та проживала разом з ним, вела спільне господарство, доглядала чоловіка, поховала його, однак не оформила спадщину належним чином. ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після смерті ОСОБА_7 спадщину фактично прийняв її син, ОСОБА_4 , а її чоловік, так як на момент смерті проживав у вищевказаному будинку, доглядав матір, вів з нею спільне господарство, однак також не оформив спадщину належним чином. ЇЇ чоловік ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. На момент смерті чоловіка ОСОБА_4 в будинку прописані та проживають: вона, ОСОБА_1 , дружина померлого та його діти - відповідачі по справі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Вони вели спільне господарство, поховали ОСОБА_4 3 заявою до нотаріальної контори вона, та її діти звернулися, однак згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02 вересня 2024 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального кругу нам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями. Зазначає, що її діти - відповідачі по справі ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 не заперечують, щоб вона визнала право власності на вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнала, про що подала відповідну заяву, в якій не заперечувала проти задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнав, просив розглядати справу у його відсутність, про що подав до суду заяву, яка нотаріально засвідчена приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Арнаутовою Т.А., реєстр № 1029.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

06 травня 2025 року ухвалою суду прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено підготовче засідання на 10 год 00 хв 09 червня 2025 року.

09 червня 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10 год 00 хв 08.07.2025. Витребувано докази.

27 червня 2025 року приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Арнаутова Т. На виконання ухвали суду від 09.06.2025 надала належним чином засвідчену копію спадкової справи № 1/2022 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 .

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі. Позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позов визнає.

У судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з`явився, надав до суду нотаріально засвідчену приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Арнаутовою Т.А заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позов визнає, та просить його задовольнити.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У зв`язку з викладеним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справі, які не з`явилися у судове засідання.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Згідно з довідкою КП «Центр нерухомості №1» №33 від 17.01.2024, власником житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 є ОСОБА_5 , на підставі Свідоцтва про право власності видане виконкомом Солоницівської селищної Ради народних депутатів від 26.11.1948 на підставі висновку про належність домоволодіння виданого Харківською інвентаризаційною конторою від 24.11.1948 року №3224.

Відповідно до копії Свідоцтва про укладення шлюбу, серії НОМЕР_1 , 28.08.1976 Солоницівською селищною радою Дергачівського району Харківської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_9 ).

З огляду на свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 , виданого Гаврилівською селищною радою Дергачівського району Харківської області 18.03.1961, актовий запис № 2, ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З огляду на свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 , актовий запис №99, виданого Солоницівською селищною радою Дергачівського району Харківської області 01.12.1976, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З огляду на свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 , виданого Солоницівською селищною радою Дергачівського району Харківської області 14 листопада 1995, актовий запис №225, ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , актовий запис №589, виданого Відділом ДРАЦС по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 28 квітня 2021, ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до копії Свідоцтва про народження, серії НОМЕР_6 , ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , його батьками є: батько ОСОБА_6 , мати ОСОБА_7 .

Відповідно до технічного паспорта, виготовленого 17.01.2024 КП «Центр нерухомості», інвентаризаційна справа № 1405, на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 96,90 м2.

З огляду на паспорт громадянина України серії НОМЕР_7 , виданого Солоницівським ВМ Дергачівського РВ УМВС України в Харківській області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженка село Деревок Любешівського району Волинської області. На сторінці 11 місце проживання: АДРЕСА_2 , з 07 лютого 1984 року.

Постановою приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу харківської області Арнаутовою Т.А. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.09.2024, у видачі свідоцтв про право на спадщину на відповідну частку житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 відмовлено у зв`язку з тим, що не доведено місце відкриття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_5 , яка була власником житлового будинку, та коло спадкоємців на день її смерті (інформація з довідки виконкому Селищної ради харківського району Харківської області від 25.04.2024 № 02-22/2275).

Мотиви суду.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали до суду заяви про визнання позову.

Частинами 1, 2 та 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідачі позов визнали, визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити.

Суд вважає встановленою наявність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги позивача.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частинами 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів, в тому числі, може бути визнання права.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статті 1259 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 1269 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Судом установлено, що власником житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 є ОСОБА_5 , на підставі Свідоцтва про право власності видане виконкомом Солоницівської селищної ради народних депутатів від 26.11.1948 на підставі висновку про належність домоволодіння виданого Харківською інвентаризаційною конторою від 24.11.1948 року №3224, що підтверджується довідкою КП «Центр нерухомості №1» №33 від 17.01.2024.

Як зазначено у позові та не заперечується сторонами у справі, зазначений житловий будинок був знесений та сином ОСОБА_5 - ОСОБА_6 та його дружиною ОСОБА_7 був побудований новий літ. «А1», загальною площею 96,9 м2 житловою 58,9 м2, з надвірними будівлями у 1958-1991, який не був введений в експлуатацію, але не є самовільним, та право власності в бюро не було зареєстровано.

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті ОСОБА_6 спадщину прийняла його дружина ОСОБА_7 фактично, так як на момент смерті була зареєстрована та проживала разом з ним, вела спільне господарство, доглядала чоловіка, поховала його, однак не оформила спадщину належним чином.

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після смерті ОСОБА_7 спадщину фактично прийняв її син, ОСОБА_4 , тобто чоловік позивача ОСОБА_1 , так як на момент смерті проживав у вищевказаному будинку, доглядав матір, вів з нею спільне господарство, однак також не оформив спадщину належним чином.

У даному випадку спірні правовідносини виникли до набрання чинності ЦК України 01 січня 2004 року та продовжують існувати у даний момент.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Отже, до цих спірних правовідносин мають застосовуватися положення ЦК УРСР.

У відповідності до статей 524, 525 ЦК УРСР, які діяли на момент смерті, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Дії, що свідчать про прийняття спадщини встановлено ст. 549 ЦК УРСР. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володінняспадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцемвідкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14.06.1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути здійснені протягом шести місяців від дня відкриття спадщини.

ОСОБА_4 прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_7 , проте її не оформив та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_4 , тобто чоловіка позивача, залишилась спадщина, яка складається із житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 96,90 м2, житловою площею 58,90 м2, допоміжною 38,00 м2.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно матеріалів справи, після смерті ОСОБА_4 приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Арнаутовою Т.А. заведено спадкову справу № 1/2022.

Відповідно до довідки Солоницівської селищної ради № 5323 від 29.12.2021, яка міститься в матеріалах спадкової справи, установлено, що на час своєї смерті, ОСОБА_4 мешкав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з ним на день смерті за вказаною адресою мешкали і постійно зареєстровані: дружина ОСОБА_1 , 1958 року народження, зареєстрована з 07.02.1984 по теперішній час; син ОСОБА_3 , 1981 року народження, зареєстрований з 05.05.1998 по теперішній час; донька ОСОБА_2 , 1977 року народження, зареєстрована з 23.11.1994 по теперішній час.

Матеріали справи свідчать про те, що спадщину після чоловіка ОСОБА_4 , фактично прийняли позивач ОСОБА_1 та відповідачі - син померлого ОСОБА_3 та донька ОСОБА_2 , так як на момент та після його смерті проживали в зазначеному житловому будинку.

Відповідно до паспорта громадянина України місце проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , з 07 лютого 1984 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (стаття 1296 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за №7 роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину в судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

З огляду на відомості спадкової справи № 1/2022, з заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом від 02.09.2024 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 , звернулися дружина померлого ОСОБА_1 , донька померлого ОСОБА_2 та син померлого ОСОБА_3 .

Пунктом 4.12, 4.15 розділу 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Постановою приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу харківської області Арнаутовою Т.А. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.09.2024, у видачі свідоцтв про право на спадщину на відповідну частку житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 відмовлено у зв`язку з тим, що не доведено місце відкриття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_5 , яка була власником житлового будинку, та коло спадкоємців на день її смерті (інформація з довідки виконкому Селищної ради харківського району Харківської області від 25.04.2024 № 02-22/2275).

Як роз`яснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже, враховуючи ті обставини, що позивач надала суду достатньо доказів, які підтверджують позовні вимоги, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , правомірно набуває право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, в порядку спадкування за законом першої черги після смерті чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому позовні вимоги є обґрунтованими, та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позов визнали та не заперечують щодо його задоволення.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 12, 13, 81, 83, 89, 258, 259, 263-265, 268, 351, 352, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 (кол. № 110) загальною площею 96,90 м2, житловою площею 58,90 м2, допоміжною 38,00 м2 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_8 ;

відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_9 ;

відповідач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складено 17 липня 2025 року.

Суддя Є. А. Болибок