Провадження №2/523/4951/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді Середи І.В.,

за участю секретаря судового засідання Ячменьової Д.В.,

позивачки - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі в порядку спрощеного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» про стягнення заборгованості із заробітної плати та компенсації за її затримку,

УСТАНОВИВ:

30 травня 2025 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 до АТ «Одеський припортовий завод» про стягнення заборгованості із невиплаченої заробітної плати у розмірі 34875,88 грн та компенсації за її затримку у розмірі 96000 грн.

В обгрунтування вимог позивачка зазначила, що 08 січня 2024 року звільнилася АТ «Одеський припортовий завод». В день звільнення їй не був виданий розрахунковий лист і не проведено повного розрахунку, тому вона просить стягнути вказаний розмір заборгованості про який вона дізналася в березні 2025 року і компенсацію за затримку виплати на підставі ст.117 КЗпП України.

03 червня 2025 року провадження у справі відкрито та визначено порядок його розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні позивачка підтримала позов та просила його задовольнити, при цьому, просила врахувати, що підприємство має відповідні матеріальні ресурси оскільки відбувалося підвищення окладів інших працівників після її звільнення.

Відповідач будучи належним чином повідомленим про розгляд справи не направив свого представника в судове засідання, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав.

Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, відсутність відзиву, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За змістом норми ч.6 ст.259 ЦПК України складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 12 квітня 2005 року позивачку було прийнято на роботу в АТ «Одеський припортовий завод» та на підставі наказу від 04 січня 2024 року №1-К звільнено за згодою сторін за п.1 ст.36 КЗпП України з 08 січня 2024 року з посади оператора дистанційного пульту управління к.122 цкху водоочистки.

Своїм листом від 07 березня 2025 року №632 АТ «Одеський припортовий завод» повідомив позивачку про розмір заборгованості з виплати заробітної плати - 34875,88 грн.

Згідно з змістом листа заборгованість утворилася в 2023 році, а саме, за серпень - 9063,28 грн, вересень -11118,86 грн, жовтень -11859,19 грн, листопад -2834,55 грн.

Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Аналогічне визначення заробітної плати міститься й у статті 1 Закону України "Про оплату праці".

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Згідно зі статтею 116 КЗпП України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

За нормами ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести із звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. При невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу настає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Закріплені у статтях 116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку з працівником.

Роботодавець не несе відповідальність, передбачену статтею 117 КЗпП України, у разі відсутності його вини. Відсутність своєї вини повинен довести роботодавець.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17 зазначила, що виходячи зі змісту трудових правовідносин між працівником та підприємством, установою, організацією, під "належними звільненому працівникові сумами" необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Крім того, Верховний Суд неодноразово зауважував, що у визначенні розподілу тягаря доказування у подібних справах, саме відповідач як роботодавець зобов`язаний надати суду докази дотримання процедури звільнення і проведення повного розрахунку, оскільки вони знаходяться у його розпорядженні (постанова Верховного суду від 20 лютого 2019 року у справі № 296/4465/16ц, від 06 березня 2019 року у справі № 450/1886/14).

Отже, судом встановлено, що наявна заборгованість по заробітній платі позивачці не сплачена, і відповідачем не надано відомостей про поважність причини її невиплати.

Таким чином, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню заробітна плата у розмірі 34875,88 грн.

Оскільки роботодавцем не проведено з позивачкою повного розрахунку при звільненні, а тому вона має право на виплату середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п. 5 розділу ІV «Порядку обчислення середньої заробітної плати» основою для визначення загальної суми середнього заробітку, що підлягає виплаті за час затримки розрахунку при звільненні, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно із п. 8 «Порядку обчислення середньої заробітної плати» визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Пунктом 8 розділу 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, передбачено нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Виходячи із того, що відповідачем не надано заперечень по вимозі про стягнення середнього заробітку, тому при розрахунку суд буде враховувати відомості по заборгованості з заробітної плати .

Так, середньоденна заробітна плата позивачки за вересень 2023 р та жовтень 2023 р становить 534,37 грн. із розрахунку 11118,86 грн. + 11859,19 грн. / 43 робочих дні.

Посинаючи з дати звільнення позивачки та по день звернення до суду з позовом розмір середнього заробітку за час затримки виплати складає 271459,96 грн ( 534,37 грнХ 508 календарних днів)

Враховуючи норму ст.117 КЗпП України сума середнього заробітку обмежується 6 місяцями, тому остаточний розмір складає- 97255 грн (534,37 грнХ182 календарні дні) .

Враховуючи норми ст.13 ЦПК України діючи в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку, що підлягає стягненню сума заявлена позивачкою у розмірі 96000 грн.

Нормами ч.1 ст.430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, а також поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 95,141, 258-259, 263-265, 268, 273, 279,280-284, 354, 355 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» про стягнення заборгованості із заробітної плати та компенсації за її затримку, задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» (9, місцезнаходження: вул. Заводська, 3, м. Південне, Одеська область) на ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 ,зареєстрована адреса проживання : АДРЕСА_1 ) заборгованість по заробітній платі у розмірі 34875,88 грн. та середній заробіток за час затримки виплати у розмірі 96000 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» (9, місцезнаходження: вул. Заводська, 3, м. Південне, Одеська область) на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати але не більше ніж за один місяць.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 11 липня 2025 року

Суддя