ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року м.Суми

Справа №584/1315/24

Номер провадження 22-ц/816/984/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересована особа Міністерство оборони України,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в режимі відеоконференції у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Путивльського районного суду Сумської області від 05 грудня 2024 року про залишення без розгляду заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, в складі судді Данік Я.І., постановлену у м. Путивль,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 05 грудня 2024 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Міністерство оборони України, про встановлення факту, що має юридичне значення залишено без розгляду. Роз`яснено заявнику, що вона має право подати позов на загальних підставах.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Сопова В.С., посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вважає помилковим висновок суду про наявність підстав для залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду на підставі ч. 6 ст. 294 ЦПК України, неправильне застосування ч. 6 ст. 294 ЦПК України, оскільки на момент розгляду справи спір про право не виникав. Доводить, що між нею та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання грошової допомоги, оскільки останнє не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги, тому не має необхідності розглядати справу за правилами позовного провадження.

Вказує, що таке рішення ухвалене судом за її відсутності, хоча заява про розгляд справи без участі заявника не подавалася, із клопотанням про залишення заяви без розгляду вона не була ознайомлена, її думка з цього питання не з`ясовувалася.

Зазначає про відсутність у зниклого безвісти ОСОБА_2 дітей, батьки його вже померли. У акті службового розслідування від 30 жовтня 2024 року у графі «відомості про особу, стосовно якої призначено службове розслідування» зазначено: «близькі родичі ОСОБА_1 , НОМЕР_1 ». Тобто, спір про право не може виникнути, оскільки заявниця є єдиною рідною і близькою людиною ОСОБА_2 , яка за законом має право на отримання одноразової грошової допомоги.

Відзив на апеляційну скаргу заінтересованою особою не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Сопової В.С., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Залишаючи без розгляду на підставі ч. 6 ст. 294 ЦПК України заяву ОСОБА_1 про встановлення факту її проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу із зниклим безвісти ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що встановлення такого факту необхідно заявнику для отримання нею статусу члена сім`ї загиблого Захисника України та отримання грошової допомоги, тобто між ними наявний спір про право, тому спір підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком місцевого суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (ч. 6 ст. 294 ЦПК України).

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Частиною 4 ст. 315 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду.

Розглядаючи справу про встановлення факту, що має юридичне значення, суд не вирішує питання про права і обов`язки осіб, які беруть участь у такій справі, а лише встановлює наявність чи відсутність фактів, які зумовлюють виникнення, зміну чи припинення прав заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети ні.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

З матеріалів справи вбачається, що 10 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту її проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період часу з 1998 року по 05 серпня 2024 року із ОСОБА_2 , який зник безвісти під час бойових дій в районі н.п. Веселе Покровського району Донецької області.

Заяву обґрунтовувала тим, що встановлення в судовому порядку такого факту необхідно для отримання ОСОБА_1 статусу члена сім`ї загиблого Захисника України і права на отримання грошової допомог та пільг.

Пунктом 2 Постанови № 168 КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно ч. 4 ст. 16-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Враховуючи вищевикладене, залишаючи цю заяву без розгляду з підстав наявності спору про право, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 , не підлягає встановленню у порядку окремого провадження, оскільки існує спір про право між заявником та заінтересованою особою щодо права на отримання грошової допомоги.

Доводи апеляційної скарги про те, що встановлення такого юридичного факту не впливає на права та обов`язки інших осіб, висновку суду не спростовують і не ґрунтуються на законі.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали додержані норми процесуального права, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Путивльського районного суду Сумської області від 05 грудня 2024 року про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складене 09 липня 2025 року.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов