Справа № 289/994/25
Номер провадження 2/289/781/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2025 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Сіренко Н.С., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

11.06.2025 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн. щомісячно, до досягнення дочкою повноліття. В позові зазначає, що вона є матір'ю неповнолітньої ОСОБА_3 , яка на даний час проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні, а шлюбні стосунки з відповідачем (який являється батьком дитини) фактично припинені. В зв'язку з тим, що відповідач не приймає достатньої участі в утриманні доньки, не забезпечує її матеріально, позивач вимушена звернутися до суду із зазначеним позовом.

Ухвалою від 18.06.2025 відкрито провадження у цій справі та з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України постановлено її розглядати у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.15).

25.06.2025 на адресу суду від відповідача надійшов відзив, в якому він зазначив, що визнає позов частково та просить визначити розмір аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 1500,00 грн. щомісячно та до досягнення нею повноліття. Відповідач зазначає, що на даний час він не є приватним підприємцем, не отримує пенсії і будь-яких соціальних виплат та допомоги, не працює, перебивається тимчасовими заробітками, стабільного доходу не має та не може сплачувати заявлений позивачем розмір аліментів, так як певна частина коштів, які він отримує, потрібні для підтримки його життєдіяльності, лікування, оплати комунальних послуг, тощо (а.с. 20-27).

Відповідь позивача на відзив до суду не надходив, заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження чи клопотань про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, враховуючи ч. 2 ст. 247 ЦПК, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В свідоцтві про народження Серії НОМЕР_1 від 19.02.2020 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками останньої зазначені ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (а.с.7).

Із довідки №151-04-04/17 від 19.05.2025, виданої Кочерівським старостинський округом Радомишльської міської ради Житомирської області, вбачається, що згідно запису погосподарської книги №13 в будинку по АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та її дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

На підтвердження обставин викладених у відзиві відповідач надав суду докази з яких вбачається, що останній лікується в лікаря невролога, не перебуває на обліку як безробітній в службі зайнятості, ніяких видів пенсій, пільг та субсидій не отримує та відомості відносно нього в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні.

Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Способи виконання обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей визначені в ст. 181 СК України, за змістом ч. 3 якої кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує зміст положень ст. 199 СК України, в тому числі те, що Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності обов'язків батьків брати участь у матеріальних витратах на дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі поданих учасниками справи доказів.

Враховуючи, що позивач просить стягувати аліменти у твердій грошовій сумі, а також беручи до уваги те, що відповідач позов визнає частково, суд вважає, що справедливим буде щомісячне стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі.

При цьому суд зазначає, що відповідач зобов`язаний надавати дитині утримання, достатнє для задоволення її розумних потреб, виходячи зі стану здоров`я дитини, її матеріального становища, а також зі свого стану здоров`я та матеріального становища.

Позивач просить суд визначити аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 4000,00 грн. щомісячно, разом з цим, нею не надано жодного доказу того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у вказаній сумі.

Відповідач визнає позовні вимоги частково в сумі 1500,00 грн. Однак, не спростовують часткової обґрунтованості позовних вимог заперечення відповідача, зазначені у відзиві, оскільки, як вбачається, відповідач є молодим за віком та працездатним, доказів того, що за станом здоров`я відповідач не має змоги працювати, останнім не надано, що свідчить про можливість відповідача працевлаштуватися, отримувати дохід та, відповідно, надавати матеріальну допомогу для належного утримання своєї дочки.

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує майновий стан відповідача ОСОБА_2 , відсутність у останнього інших аліментних зобов`язань та відсутність істотних причин, які б перешкоджали йому працювати та заробляти кошти. Також суд враховує заявлений позивачем розмір аліментів та зважає на рівність обов`язків обох з батьків брати учать в утриманні дитини, спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу позивачу, яка відповідачем не спростована, та беручи до уваги те, що відповідач офіційно не працевлаштований, не має стабільного доходу, у зв`язку із чим вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої доньки втвердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з часу пред'явлення позовної заяви до суду до досягнення дитиною повноліття, вважаючи, що такий розмір аліментів буде достатнім і справедливим, та який зможе забезпечити належні умови утримання та проживання дитини, її гармонійний розвиток, а також не буде порушувати права відповідача.

При постановленні рішення про стягнення аліментів суд також враховує, що позивач та відповідач в даному випадку не позбавлені права в разі зміни матеріального чи сімейного стану звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів в порядку ст. 192 СК України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 166, 180-183, 192 СК України, керуючись статями ст.ст. 2, 19, 81, 141, 263, 265, 274-279 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.06.2025 і до досягнення дитиною повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Наталія СІРЕНКО