Справа № 161/6756/25
Провадження № 2/161/2893/25
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Смоковича М.В.,

при секретарі судового засідання Щерблюк О.В.,

розглянувши в підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру сплати аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

10.04.2025 року до суду звернувся позивач із позовною заявою до відповідача про зміну розміру сплати аліментів.

Позовну заяву обґрунтовує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.06.2016 року у справі № 161/6138/16-ц з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 всіх його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11.05.2016 року.

Виконавчий лист Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі № 161/1638/16-ц від 23.06.2016 року був пред`явлений до виконання у Млинівський РВ ДВС у Рівненській області лише 24.03.2020 року. Причиною затримки було примирення колишнього подружжя і проживання однією сім`єю без повторної реєстрації шлюбу до березня 2020 року. Відповідно в цей період Позивач утримував сім`ю: купував продукти, одяг, оплата ЖКП, і т.ін., ним було зроблено ремонт у квартирі стягувача (в період примирення проживали сім`єю у квартирі стягувача), придбав автомобіль (який залишив в користування стягувачу та сину). Заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим листом станом на березень 2020 року склала 33 018,98 грн. Згодом виконавче провадження було передано до ВДВС у м. Луцьк ЗМУМЮ.

Вказує також, що з 2015 року він є інвалідом ІІІ групи пожиттєво, внаслідок отриманої у 2013 році тяжкої закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку (субдуральна гематома справа). Проводилось оперативне лікування трепанація черепа з видаленням гематоми.

З початком повномасштабного вторгнення РФ в Україну був мобілізований до лав ЗСУ у в/ч НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ОМБр). Перебуваючи на службі виконував аліментні зобов`язання вчасно, згодом до наявних захворювань додались супутні хвороби пов`язані з проходженням військової служби, і за висновком лікарів оформленим Свідоцтвом про хворобу № 714 від 26.06.2024 року його було визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, в подальшому звільнено з військової служби у відставку за підпунктом «б» пункту 2 частини 4 статті 26 ЗУ «Про військову службу та військовий обов`язок».

Після відставки із ЗСУ в зв`язку з значним погіршенням стану здоров`я постійно вимушений проходити курси лікування, які пов`язані з основним захворюванням та набутими ускладненнями за час перебуванням в зоні бойових дій. Внаслідок чого, він не може нормально працювати й влаштуватися на постійну роботу (протипоказана робота з фізичними та розумовими навантаженнями). Єдиним доходом є пенсія по інвалідності, додаткових доходів немає, нерухоме майно яке б належало на праві приватної власності відсутнє. У 2025 році має пройти повторний огляд експертною командою лікарів з оцінювання повсякденного функціонування людини для встановлення 2 групи інвалідності, з врахуванням захворювань набутих під час проходження військової служби. Про те, що він постійно проходить курси лікування свідчить медична документація долучена до позовної заяви.

На сьогодні, склалася ситуація, що він не в змозі платити визначений судом розмір аліментів, а саме 1/3 всіх доходів на утримання сина в зв`язку з значним погіршенням стану здоров`я та відсутністю додаткового доходу. До поки він мав стабільний дохід, сплачував вчасно аліменти й за потреби, додатково скидав кошти на утримання сина на картковий рахунок стягувача, придбавав йому різні гаджети, ноутбук, інші речі. З сином у нього приязні відносини, часто проводять вихідні дні разом, мають спільні інтереси та хобі.

ВДВС у м. Луцьк ЗМУМЮ стягує з нього аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 (33,33 %) з пенсії по інвалідності, яка становить 4 958,00 грн., тобто 1652,50 грн. Ця сума аліментних платежів для нього є непосильною, так як на залишок у розмірі 3 305,50 грн. не можливо прожити протягом місяця, тим паче придбавати необхідні медикаменти. Тому, станом на дату подання позову у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів яку він не в змозі погасити у розмірі 185 791,70 грн.

Покликаючись на викладені обставини, просить суд змінити розмір аліментів, який було встановлено Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.06.2016 року у справі № 161/6138/16-ц на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 всіх його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 всіх його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.04.2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

02.05.2025 року представник позивача ОСОБА_5 подала до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, до якої долучено платіжний документ про сплату судового збору.

Відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.05.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.06.2025 року здійснено перехід розгляду справи зі спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін на розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

В судове засідання представник позивача не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебували у шлюбі з 22.05.2011 року, який зареєстрований Відділом ДДРАЦС Луцького МУЮ Волинської області, актовий запис № 397.

Від шлюбу у сторін народилась спільна дитина син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.06.2016 року у справі № 161/6138/16-ц шлюб між сторонами розірвано та з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 всіх його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11.05.2016 року.

Виконавчий лист Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі № 161/1638/16-ц від 23.06.2016 року був пред`явлений до виконання у Млинівський РВ ДВС у Рівненській області, було відкрито виконавче провадження, яке в подальшому було передано до Відділу державної виконавчої служби у м. Луцьку західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 11.02.2025 року заборгованість ОСОБА_1 складає 185 971,70 грн.

Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Дана норма містить підстави для коригування аліментів шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Аналізуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Так, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.

У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення/зменшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Обґрунтовуючи необхідність зменшення розміру присуджених аліментів позивач, на підставу такого зменшення відповідно до статті 192 СК України, посилався на зміну матеріального стану, стягнення нарахованої заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідач зазначила, що не заперечує проти задоволення вимог позивача щодо зменшення розміру стягнутих рішеннями суду аліментів до 1/6 на дитину.

Подані позивачем докази дають суду підстави вважати, що з моменту винесення рішення про стягнення аліментів на утримання сина, у нього, як у платника аліментів, змінилися умови, визначені ч. 1 ст. 192 СК України, для зменшення розміру аліментів, а саме змінився майновий стан, оскільки єдиним його доходом є пенсія по інвалідності. Більш того, після звільнення з військової служби позивач має ряд захворювань, які потребують додаткових витрат на їх лікування.

Зменшення розміру аліментів з 1/3 частини до 1/6 частини, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітньої дитини.

Враховуючи зазначене вище, а також положення ст. 182 СК України та наявність підстав, визначених ч. 1 ст. 192 СК України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову в частині зміни розміру аліментів, які стягуються з позивача на підставі рішення суду від 26.06.2016 року у справі № 161/6138/16 - ц шляхом стягнення з ОСОБА_1 на утримання сина 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу), що відповідатиме засадам розумності та справедливості.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного суду України 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (п. 23) відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, аліменти у зміненому розмірі підлягають стягненню саме з моменту набранням даним рішенням законної сили.

Крім цього, як вбачається з інформації з Реєстру Луцької міської територіальної громади № 2680 від 15.04.2025 року та численних процесуальних заяв, поданих відповідачем, останньою було змінено прізвище з ОСОБА_6 на ОСОБА_7 .

Питання щодо розподілу понесених судових витрат сторонами перед судом не порушувалося.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 10-18, 81, 200, 263-268, 280-289 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру сплати аліментів задовольнити.

Змінити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 червня 2016 року у справі № 161/6138/16-ц з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів (заробітку), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів (заробітку), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складений 17 липня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області М.В. Смокович