ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків, завданих позбавлення права власності на нежитлове приміщення та безпідставним стягненням коштів у виконавчому провадженні,

- за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ,

на заочне рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської областівід 07 листопада 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

03.06.2024 року ОСОБА_1 звернувся до П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення збитків, завданих позбавлення права власності на нежитлове приміщення та безпідставним стягненням коштів у виконавчому провадженні.

Просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь збитки, завдані витребуванням нежитлового приміщення у розмірі 7 675 202 грн. та збитки, завдані безпідставним стягненням коштів у виконавчому провадженні у розмірі 164 027,25 грн.

Крім того, просив стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір у розмірі 15140 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 40 000 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Заочним рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської областівід 07 листопада 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків, завданих позбавлення права власності на нежитлове приміщення та безпідставним стягненням коштів у виконавчому провадженні задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збитки, завдані витребуванням нежитлового приміщення у розмірі 7 675 202 (сім мільйонів шістсот сімдесят п`ять тисяч двісті дві ) грн., збитки, завдані безпідставним стягнення коштів у виконавчому провадженні у розмірі 164 027 грн. (сто шістдесят чотири тисячі двадцять сім гривень) 25 коп., сплачений судовий збір у розмірі 15 140 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

14.03.2025 рокувід ОСОБА_2 надійшла апеляційна скарга в якій ставиться вимога про скасування заочного рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської областівід 07 листопада 2024 року та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що будь-яка розумна обережність та обачність для з`ясування правомочностей ОСОБА_2 як продавця на відчуження спірного майна свідчить як про добросовісність її дій станом на 19 липня 2019 року, так і про утримання нею від будь-яких дій, які могли б порушити права або свідчили б про намір завдати шкоди ОСОБА_1

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

09.05.2025 року від представника ОСОБА_1 адвоката Курзіна О.А. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а заочне рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2024 року без змін.

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ

Представники ОСОБА_1 адвокати Курзін О.А. та Іщенко В.Г. заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Від представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Куценко О.М. надійшло клопотання про розгляд справи 15.07.2025 року у відсутність відповідачки та її представника.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи:

19 липня 2021 року на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Льовушкіною С.А., позивач ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_2 нежитлове приміщення в АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу нежитлового приміщення/а.с.19-21/.

Згідно п. 2.1 вказаного договору сторони домовились, що продаж нежитлового приміщення проводиться за 5 173 700 грн., що відповідно до курсу НБУ еквівалентно 190 000 доларів США.

Продавець засвідчив, що на час посвідчення цього договору відчужуване нежитлове приміщення під арештом, забороною, в судовому спорі, в податковій заставі не перебуває, що відносно нього не укладено будь-яких договорів щодо відчуження, оренди, користування іншими особами, що воно не є предметом іпотеки, не є внеском до статутного капіталу юридичних осіб, як юридична адреса не використовується (п.5.1 договору).

Відповідно до копії рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2023 у справі №910/5849/22 позов колишнього власника приміщення - Товариства з обмеженою відповідальністю "Бориспільбуд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "АРБ Інвестменс" та ОСОБА_1 про визнання недійсним договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 28.08.2015, укладеного між ТОВ «Бориспільбуд» та ТОВ «Компанія з управління активами «АРБ Інвестменс», та витребування від ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бориспільбуд» нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Трутенка, 3-Г, приміщення 470 - задоволено частково. Визнано недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 28.08.2015, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «АРБ Інвестменс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бориспільбуд», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пірхою І.С. за реєстровим номером 2373. В задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про витребування майна відмовлено/а.с.24-29/.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2024 у справі №910/5849/22 рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2023 у справі №910/5849/22 скасовано в частині відмови у задоволенні позовної вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бориспільбуд» до ОСОБА_1 про витребування нежитлового приміщення загальною площею 149,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00 та прийняно в цій частині нове рішення, яким позовну вимогу задоволено. Витребувано у ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бориспільбуд» нежитлове приміщення загальною площею 149,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2023 у справі №910/5849/22 залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бориспільбуд» 36 946, 65 грн. судового збору за подання позовної заяви та 55 419,97 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Капітал Груп» 55 419, 97 грн. судового збору за подання апеляційної скарги/а.с.30-51/.

Постановю приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Хоменко В.В. від 01.05.2024 року накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 /а.с.52/.

Згідно копії платіжної інструкції № 5766 від 02 травня 2024 року ОСОБА_1 сплатив 164027,25 грн. витрат по виконавчому провадженню №74899937 з виконання виконавчого документу № 910/5849/22 виданого 22.03.2024 року Господарським судом м. Києва/а.с.54/.

Офіційний курс НБУ на день подачі позовної заяви, тобто станом на 30.05.2024 року складає 40,3958 грн. за 1 долар США, тобто гривневий еквівалент 190 000 доларів США складає 7 675 202 грн.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, встановивши, що нежитлове приміщення в м. Київ по вул. М. Максимовича, 3-Г, приміщення 470 витребувано у позивача на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, як у добросовісного набувача, що підтверджується матеріалами справи та відповідачем не спростовано, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_2 , як продавець нежитлового приміщення, повинен відшкодувати ОСОБА_1 збитки, з урахуванням дійсної вартості майна на час подання позову у даній цивільній справі, у межах заявлених позовних вимог - у сумі 7 675 202 грн.

З такими висновками погоджується й колегія суддів апеляційного суду з огляду на таке.

У статті 661 ЦК України законодавець закріпив право покупця вимагати від продавця відшкодування збитків, завданих продавцю евікцією товару. При цьому спеціальних правил щодо визначення складу та розміру таких збитків стаття 661 ЦК України не містить, фактично відсилаючи до загальних положень статей 22 і 623 ЦК України.

Положення частини третьої статті 623 ЦК України конкретизують загальний принцип повного відшкодування (частина третя статті 22 ЦК України), а тому є справедливими й для будь-яких інших правовідносин, крім зобов`язальних. Оскільки у будь-якому випадку йдеться про те, що кредитор має отримати рішення про присудження відшкодування, реальна грошова цінність якого є адекватною економічній ситуації в суспільстві та цінності відповідних матеріальних благ на момент ухвалення судом відповідного рішення. При ухваленні рішення про стягнення збитків, суд має найбільш повно відновити порушене право кредитора.

Отже, суд має підстави визначити розмір збитків саме за правилами другого речення частини третьої статті 623 ЦК України, якщо на момент ухвалення рішення відповідні ціни істотно зросли порівняно із датою подачі позову. Але застосування цього правила здійснюється не за ініціативою суду (що було б порушенням: принципу диспозитивності процесу), а лише за позовом кредитора (позивача).

Розмір збитків у разі вилучення товару за рішенням суду визначається судом за правилами частини третьої статті 623 ЦК України: якщо вимога кредитора не була задоволена боржником добровільно, то збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували у місці, де зобов`язання має бути виконане, на день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Водночас суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення, керуючись при цьому загальними принципами повного відшкодування збитків, справедливості, добросовісності та розумності.

Доводи апеляційної скарги не підлягають задоволенню, оскільки нежитлове приміщення в м. Київ по вул. М. Максимовича, 3-Г, приміщення 470 витребувано у позивача на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, як у добросовісного набувача.

А тому, ОСОБА_2 , як продавець нежитлового приміщення, повинна відшкодувати ОСОБА_1 збитки завдані витребуванням нежитлового приміщення у розмірі 7 675 202 грн. та збитки, завдані безпідставним стягненням коштів у виконавчому провадженні у розмірі 164 027 грн. 25 коп.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди із рішенням суду.

При таких обставинах апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської областівід 07 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 15.07.2025 року.

Судді: