Справа № 390/1322/24
Провадження № 2/390/487/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2025 р.Кропивницький районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді Бойко І.А.,

при секретарі - Кондратовій Г.О.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції),

представника відповідача - ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Врадіївська сільська рада Перовмайського району Миколаївської області, про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення місця проживання дитини, в якій просить визначити місце проживання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ним за адресою: АДРЕСА_1 . Також просить стягнути понесені судові витрати. Обґрунтовуючи позовну заяву зазначив, що у 2016 році він з ОСОБА_2 уклали шлюб. За час шлюбу у них народився ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Станом на цей час шлюб розірваний рішенням суду. Під час розгляду справи про розірвання шлюбу ОСОБА_2 заявила, що наполягає на тому, щоб син залишився проживати з ним, так як вона перебуває на службі в ЗСУ та їй доводиться часто змінювати місце роботи та проживання, що у свою чергу негативно може позначитися на подальшому розвитку дитини. З 18.11.2021 ОСОБА_4 постійно проживав з ним та відвідував Івано-Благодатненський ліцей Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області. Він працевлаштований. Має дохід, належну освіту, що дозволяє виховувати сина у сприятливій атмосфері та «правильному русі» і докладає всіх зусиль, аби син розвивався, ріс здоровим та забезпеченим всім необхідним. Доцільність проживання сина саме з ним, обґрунтовано ще й ставленням відповідачки до спільних дітей, що можна охарактеризувати як жорстоке, безвідповідальне та недбайливе. Фактично діти весь час перебували біля нього, не бажаючи залишатись із матір`ю. 08.05.2024 відповідачка спільно із не встановленими досудовим розслідуванням особами, з ліцею, де на той час перебував син, його викрала. На підставі викладеного, просить задовольнити позовні вимоги.

Представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що відповідач заперечує проти задоволення позову, оскільки викладені вимоги в такому позові є незаконними та необґрунтованими. Вказує, що позивач не надає жодних належних та допустимих доказів обґрунтованості заявлених позовних вимог.

В акті обстеження умов проживання № 92 членами комісії не зазначено про доцільність визначення проживання ще однієї людини в даному будинку, також не встановлено, чи в змозі позивач утримувати, виховувати дитину самостійно, які у нього доходи.

Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження фактичного проживання сина разом з ним та самостійного матеріального утримання сина. Позивач також не навів ніяких доказів того, що відповідач не може проживати разом з сином, утримувати його, виховувати, тощо. Позивачу неодноразово надавалася відповідачем матеріальна допомога на його утримання та утримання сина, який періодично перебував біля позивача (за домовленістю сторін), після виявлення відповідачем нераціонального витрачання коштів позивачем, а саме, не на утримання неповнолітнього сина, відповідачем було відмовлено в подальшому наданні коштів позивачу, повідомивши, що вона самостійно буде купувати всі необхідні для сина речі, продукти харчування, після чого останній без будь - якого примусу повідомив, щоб ОСОБА_2 забрала сина - ОСОБА_4 до себе. Крім того, рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 25.11.2024 у справі № 390/455/24 зазначено всі обставини та відмовлено у позовних вимогах про стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 в повному обсязі.

Також вказує, що у рішенні Маловисківського районного суду Кіровоградської області справа №2-209/2010 від 03.02.2010, вказано, що позивач притягувався до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП, а також був притягнутий до кримінальної відповідальності за ст.125 КК України (потерпіла по справі Відповідач).

На підставі викладеного, представник відповідача вважає, що доводи позивача в частині обґрунтованості позовних вимог ґрунтуються на припущенні в порушення вимог ч. 6 статті 81 ЦПК України.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та пояснив суду, що відповідач викрала дитину, не дає можливості спілкуватися з дитиною, а до цього син проживав з ним три роки. Син - ОСОБА_4 весь час ріс з ним та він займався його вихованням. Сім`я завжди була на його утриманні та коштів від відповідача не отримував. На даний час він працює неофіційно. Зазначив, що ОСОБА_2 не виховувала старших дітей, тому не може гідно виховати і меншого сина. Також вказав, що на даний час син не відвідує навчальні заклади.

Відповідач ОСОБА_2 суду пояснила, що будинок, в якому проживає відповідач є також і її будинком. Вона перебуває на службі в ЗСУ з 2021 року, кожні вихідні вона приїжджала та займалася дитиною, фінансово забезпечувала сім`ю. З 05.05.2024 вона разом з дитиною проживає в с. Новомихайлівське. Також зазначила, що позивач притягувався неодноразово до відповідальності за вчинення насильства у сім`ї. На цей час вона працює з 08.00 год до 17.30 год, коли вона на роботі син знаходиться з її матір`ю.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову на підставах, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи - Врадіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві просив розглядати справу без його участі.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Суд установив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 22.05.2023 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 8).

Згідно довідки Шостківсько-Благодатненського старостинського округу Соколівської сільської ради № 14.7-17/84 від 25.03.2024 ОСОБА_1 з листопада 2021 постійно проживає з дитиною - ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9).

Відповідно до характеристики Шостківсько-Благодатненського старостинського округу Соколівської сільської ради ОСОБА_1 постійно проживає в с. Івано-Благодатне з сім`єю, порушень громадського порядку не допускає. Скарг на його поведінку в побуті до сільської ради не надходило. По місцю проживання характеризується добре (а.с.13).

Згідно довідки Івано-Благодатненського ліцею Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області ОСОБА_4 з 01.09.2023 по 15.05.2024 навчався у 1 класі вказаного закладу та був відрахований до Адамівської гімназії Врадіївської селищної ради Первомайського району Миколаївської області. Батько, ОСОБА_1 щодня приводив дитину до школи та забирав після уроків, постійно цікавився навчанням сина, відвідував батьківські збори, спілкувався з вчителями про навчання та поведінку ОСОБА_4 , надавав син допомогу у розвитку (а.с.14).

Начальником служби у справах дітей Побережник М.Ю. , разом з інспектором - Калабановою Д.А. та поліцейським офіцером громади - Носенко Р.С. проведено обстеження будинку за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено, що в будинку - наявні 3 кімнати, в яких проживають - ОСОБА_1 , донька ОСОБА_10 та онука ОСОБА_11 . Для виховання та розвитку дитини створені такі умови: наявна окрема кімната, вмебльована, наявне спальне місце та ноутбук, одяг наявний частково. За результатами обстеження складено акт обстеження умов проживання № 92 від 13.06.2024(а.с. 15).

Із заяви начальнику ВП№2 (м. Кропивницький) КРУП РУНП в Кіровоградській області від 07.05.2024, письмових пояснень, талону повідомлення єдиного обіку № 4341 від 08.05.2024 вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до правоохоронних органів у зв`язку із тим, що ОСОБА_2 забрала його сина ОСОБА_4 (а.с.16-18).

Відповідно до акту обстеження фактичного проживання сім`ї від 08.05.2024 комісія обстежила будинок АДРЕСА_2 та встановила, що у ньому проживають ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.48).

Згідно довідки Адамівської гімназії Врадіївської селищної ради № 315 від 08.05.2024, ОСОБА_4 навчатиметься у вказаному закладі в 1 класі на денній формі навчання (а.с. 49).

ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 з 09.03.2023 по теперішній час, що підтверджується довідкою № 1197 від 18.07.2023 (а.с.50).

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 25.11.2024 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів відмовлено у зв`язку з тим, що відповідачем не доведено, що його син ОСОБА_4 проживає разом з ним та перебуває на його утриманні (а.с. 131-135).

Постановою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 20.07.2009 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП за те, що він влаштував сімейну сварку з дружиною ОСОБА_2 , в ході якої ображав її нецензурною лайкою та наніс тілесні ушкодження (а.с. 137).

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 03.02.2010 в задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини - ОСОБА_12 біля батька відмовлено (а.с. 138-140).

Відповідно до платіжних інструкцій ОСОБА_2 здійснювала грошові перекази ОСОБА_1 у 2022 та 2023 роках на загальну суму 64100 грн та здійснювала оплату комунальних послуг - електроенергії за місцем проживання ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 з 28.09.2023 перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_2 з 28.09.2023 по теперішній час, що підтверджується довідкою № 6003 від 29.11.2024 (а.с. 200).

Відповідно до службової характеристики від 09.12.2024 ОСОБА_2 характеризується позитивно (а.с. 201-202).

Акт обстеження умов проживання № 6 від 07.05.2025 підтверджує, що у будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , проживає ОСОБА_2 , її син - ОСОБА_4 , донька - ОСОБА_13 , онука - ОСОБА_14 . Сім`я мешкає а орендованому будинку, де присутні наступні зручності: газ, опалення, у дворі - водопровід і санвузол. Кімнати обставлені меблями та необхідними речами для повсякденного користування. В будинку чисто та затишно. Продуктами харчування родина забезпечена в достатній кількості. Проживають за рахунок заробітної плати.(а.с. 243-244).

З висновку органу опіки та піклування Врадіївської селищної ради про доцільність проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачається, що з метою захисту прав дитини та керуючись статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства», пунктом 2 частиною 1 статті 164, статтею 165 Сімейного кодексу України, керуючись Постановою КМУ від 24.09.2008 № 866, у результаті проведеної бесіди з батьками, родичами, які беруть участь у вихованні дитини, обстеживши умови проживання дитини, матері, а також на підставі інших документів, які стосуються зазначеного висновку, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, орган опіки та піклування Врадіївської селищної ради вважає доцільним проживання дитини ОСОБА_4 з матір`ю ОСОБА_2 .

Згідно підтвердження № 370 від 23.06.2025 директора Адамівської гімназії Врадіївської селищної ради Первомайського району Миколаївської області ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зараховано до 3 класу за наявністю необхідного пакету документів згідно чинного законодавства.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що сторони є його батьками. Також вказав, що він постійно тікав від матері до батька. На даний час мати на дає можливості спілкуватися з братом ОСОБА_4 . Він не бачив, щоб батько бив матір.

Опитаний у судовому засіданні малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначив, що він проживає з мамою, навчається у школі дистанційно та у нього все добре.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України та ч. 1 ст. 160 СК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до частини 1- 5 ст 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Частинами 1 та 2 ст. 161 СК України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучатися зі своєю матір`ю.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Пунктом 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини).

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Вирішуючи спори між батьками, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам дитини. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

У позовній заяві позивач вказує, що за час, коли син проживав разом з ним, він повністю забезпечував його всім необхідним для його розвитку, виховання та навчання, проводив з ним дозвілля. Однак вказані обставини не можуть бути підставою для визначення місця проживання з ним, оскільки це є його обов`язок як батька дитини відповідно до ст. 150 СК України. Крім того, під час проживання дитини з батьком ОСОБА_2 надавала матеріальну допомогу шляхом грошових переказів на банківський рахунок батька та оплати комунальних послуг. Також мати на вихідні приїздила до сина, що не спростовано позивачем. Вказане свідчить про те, що мати не самоусувалася від виконання своїх обов`язків, передбачених ст. 150 СК України.

Окрім того, доцільність проживання сина з ним позивач обґрунтовує жорстоким та безвідповідальним ставленням матері до дітей. Однак, на підтвердження таких доводів позивач не надав жодного доказу, а свідок їх старший син - ОСОБА_12 не підтвердив вказаних доводів позивача. У той же час на противагу доводам позивача відповідачем до суду подано ряд доказів, які навпаки підтверджують безвідповідальне ставлення позивача до сімейних цінностей, а саме притягнення ОСОБА_1 постановою суду до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП за те, що він влаштував сімейну сварку з дружиною ОСОБА_2 , в ході якої ображав її нецензурною лайкою та наніс тілесні ушкодження. Також рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 03.02.2010 встановлено, що 29.12.2009 вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 притягнутий до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України, що свідчить про схильність ОСОБА_1 до вчинення протиправних діянь.

Посилання позивача на ту обставину, що мати забрала (викрала) сина - ОСОБА_4 з навчального закладу не може бути підставою для визначення місця проживання сина з батьком, оскільки мати не тільки має право, але обов`язок забрати дитину з навчального закладу.

Окрім того, на даний час позивач офіційно не працевлаштований, про що він повідомив суд у судовому засіданні, та відповідно не має стабільних та достатніх доходів, для утримання дитини.

Зазначене позивачем у судовому засіданні, що ОСОБА_4 не навчається у школі, спростовується довідкою Адамівської гімназії № 315 від 08.05.2024, з якої вбачається, що ОСОБА_4 навчатиметься у вказаному закладі в 1 класі на денній формі навчання, підтвердженням директора Адамівської гімназії № 370 від 23.06.2025, в якій вказано, що ОСОБА_4 зараховано до 3 класу, тобто дитина має належний рівень знань та успішно проходить навчання. Крім того, сам ОСОБА_4 зазначив, що він навчається у школі.

Судом також враховано позицію Верховного Суду, висловлену у Постанові від 18.03.2021 у справі № 288/39/20 (провадження № 61-17698св20), в якій зазначено, що вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Враховуючи, що відповідач - мати ОСОБА_4 займається вихованням малолітньої дитини, яка з нею проживає, піклується про нього, має всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, із урахуванням віку дитини, суд вважає, що на даний час визначення місця проживання малолітнього сина з батьком не буде відповідати саме інтересам дитини, яка потребує постійного догляду та турботи.

У зв`язку з вищенаведеним, враховуючи добросовісне виконання матір`ю батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення її усім необхідним, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з нею, чи негативно впливали на виховання та розвиток дитини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи відмову в задоволенні позову, судові витрати зі сплати позивачем судового збору при зверненні до суду, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 141, 150, 160, 161 СК України, ст. 4, 12, 13, 19, 81- 82, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Врадіївська сільська рада Перовмайського району Миколаївської області, про визначення місця проживання дитини - ОСОБА_4 разом з батьком ОСОБА_1 , - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2

третя особа: Врадіївська селищна рада Первомайського району Миколаївської області, вул. Незалежності, 91, сел. Врадіївка, Первомайський район, Миколаївська область.

Суддя І.А. Бойко