РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1376/25

03 липня 2025 року м. Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Цвіркун О. С.

з участю секретаря Забейди А.В.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Костопільської міської ради Рівненської області про визначення місця проживання дитини з батьком та встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Костопільської міської ради Рівненської області про визначення місця проживання дитини з батьком та встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, в якому просив суд визначити місце проживання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя міста Костопіль, із батьком, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та встановити той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за місцем проживання: АДРЕСА_1 , самостійно виховує та утримує малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову покликається на те, що він з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками малолітнього ОСОБА_3 . Вказує, що з відповідачкою проживали окремо і до розірвання шлюбу, і весь цей час їхній малолітній син проживав разом з ним. Вказав, що виховує та утримує їхнього сина ОСОБА_4 самостійно, його матір участі у вихованні дитини не приймає, оскільки більшість часу проживає за кордоном, де влаштовує особисте життя. Зазначив, що він самостійно займається вихованням сина, оплачує усі витрати по його вихованню, придбанню одягу, продуктів харчування, тощо. З огляду на наведені вище обставини, задля захисту прав та законних інтересів сина та його, як батька, звернувся до суду з позовом про визначення судом місця проживання дитини з ним, у зв`язку з самостійним вихованням дитини батьком без участі матері. Зазначає, що встановлення місця проживання сина разом із ним, та встановлення факту перебування сина на його самостійному вихованні та утриманні, необхідно йому з метою захисту прав дитини та його прав як батька, у тому числі, переміщення разом з дитиною без нотаріальної згоди матері тощо.

Враховуючи викладене просить суд задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідачка, відзив на позовну заяву не подала, в судове засідання не з`явилася, скерувала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Зазначила, що на цей час проживає у м. Стамбул, Турецька Республіка.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Костопільської міської ради Рівненської області в судове засідання не з`явився, просили суд проводити розгляд справи у їх відсутності

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи приходить до таких висновків.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Крім цього, принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральної асамблеї ООН 20.11.1959 року, передбачено, що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері кохання та морального і матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена з матір`ю.

Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з положенням ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини.

Із системного тлумачення статей 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини.

Відповідно до ч. 2, 8, 9, 10 ст.7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

За змістом ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно ст. 150 СК України, обов`язками батьків є піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 1 ст.151 Сімейного кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Частинами 1 та 2 ст. 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно зі статтею 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення питання щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини,- що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У Постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) вказано, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку».

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно з ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 26 лютого 2005 року зареєстрували шлюб у Костопільському районному відділі реєстрації актів цивільного стану, Рівненська область, актовий запис № 32.

Від спільного подружнього життя сторони мають двох спільних дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 27.02. 2006 року); ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 12 березня 2013).

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області за № 564/370/25 від 17 лютого 2025 року, яке набрало законної сили 20.03.2025 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Судом встановлено, що після розірвання шлюбу і на цей час малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з батьком ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою № 558/09-06 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 10.03.2025.

Встановлено, що будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , належить позивачу, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 77378456 від 29.12.2016.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що матір малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , фактично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків по відношенню до останнього, участі у вихованні дитини не приймає, дитина перебуває на утриманні та вихованні у батька. Вказаний факт відповідачем не заперечується.

З виписки по надходженням по картці/рахунку ОСОБА_1 встановлено, що останній має кошти для утримання дитини.

Згідно інформації наданої Костопільським ліцеєм №4 Костопільської міської ради за № 51/01-38 від 13 березня 2025 року ОСОБА_3 навчається у Костопільському ліцеї №4 у 6-А класі. Учень проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Протягом 2024-2025 навчального року батьківські збори проводились 22.10.2024, 18.02.2025. Батьківські збори 22.10.2024 відвідав батько учня ОСОБА_1 . Систематично відбувається спілкування ОСОБА_6 з класним керівником, періодично спілкується з педагогами, які навчають сина. Цікавиться життям дитини та його успішністю в навчанні. ОСОБА_7 бере активну участь у вихованні та розвитку дитини, охоче співпрацює з освітнім закладом, бере участь у зміцненні матеріально-технічної бази ліцею.

З інформації наданої Костопільською міською радою за № 1169/01-15 від 12.06.2025 року встановлено, що ОСОБА_2 не заперечує щодо проживання її малолітнього сина ОСОБА_4 разом з батьком, своє місце проживання не повідомила.

Також, зазначено, що акт оцінки потреб сім`ї, виданого комунальною установою «Центром надання соціальних послуг» Костопільської міської ради від 14.05.2025 № 198, було проведено у телефонному режимі, оскільки ОСОБА_2 на цей час проживає у м. Стамбул, Турецької Республіки.

Відповідно до інформації ТзОВ «Приватна клініка сімейної медицини «Вілмед»» за № 413 під час медичного огляду 16.05.2025 року дитину ОСОБА_3 супроводжував тато, попередній огляд в супроводі мами.

З інформації Костопільського ліцею №4 Костопільської міської ради № 94 від 19 травня 2025 року встановлено, що протягом 2024-2025 навчального року співпраця класного керівника стала активнішою з татом ОСОБА_4 , ОСОБА_1 . Батьківські збори проводились 23.10.2024, 20.12.2024, які відвідував ОСОБА_1 , постійно контактував з класним керівником, за цей період неодноразово відвідував освітній заклад як з власної ініціативи, так і за запрошенням класного керівника.

На обґрунтування позовних вимог позивач, також, покликається на те, що відповідачка періодично проживає за кордоном.

Вказаний факт підтверджується копією паспорта ОСОБА_2 для виїзду за кордон.

Також, із заяви відповідачки від 16.06.2025 року встановлено, що остання на цей час проживає у м. Стамбул, Турецька Республіка та долучено документ дозволу на проживання ОСОБА_2 у Турецькій Республіці.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачка фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітнього ОСОБА_3 , останній проживає разом з батьком, перебуває на його самостійному утриманні та вихованні.

Оскільки, в судовому засіданні встановлено, що на цей час визначення місця проживання дитини разом з батьком не суперечитиме інтересам дитини, та враховуючи ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до обох батьків, вік дитини, а також те, що в даному випадку відповідачка визнає позов та не заперечує щодо того, щоб дитина проживала разом з батьком, задля захисту прав та законних інтересів малолітнього ОСОБА_3 та позивача, як батька, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог ОСОБА_1 та визначення місця проживання дитини разом з батьком дитини, у зв`язку з самостійним вихованням дитини батьком без участі матері.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм Цивільного процесуального кодексу України при розгляді справ у суді першої інстанції» стаття 16 ЦПК України не забороняє об`єднувати в одному провадженні вимоги, що розглядаються за різними видами провадження, насамперед, позовного і окремого.

Верховним Судом України звернуто увагу на те, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Перелік юридичних фактів, підвідомчих встановленню в судовому порядку, наводиться в ст. 315 ЦПК України не є вичерпним.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до роз`яснень, що викладені в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Касаційний цивільний суд Верховного Суду у справі № 363/214/17-ц від 22.08.2018, прийшов до висновку, що перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення факту, що позивач ОСОБА_1 , самостійно виховує та утримує малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є юридичним, оскільки від його встановлення залежить можливість безперешкодної реалізації особистих прав позивача, як батька малолітнього, так і прав самого малолітнього ОСОБА_3 ..

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що встановлення місця проживання сина сторін разом із батьком, та встановлення факту самостійного виховання та утримання сина батьком, необхідно позивачу з метою захисту прав та інтересів як позивача, так і дитини, зокрема, права позивача як батька у переміщенні разом з дитиною без нотаріальної згоди матері тощо.

Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 81, 141, 223, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Костопільської міської ради Рівненської області про визначення місця проживання дитини з батьком та встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини - задоволити.

Визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя міста Костопіль, із батьком, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за місцем проживання: АДРЕСА_1 , самостійно виховує та утримує малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_4 , виданий 02.07.2018, орган, що видав 5621,

зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 , паспорт громадянина України НОМЕР_6 виданий Бережанським РВ УМВС України в Тернопільській області 10.05. 2005 року, останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Костопільської міської ради, 35000, м.Костопіль, вул. Свободи, 3, Рівненської області, .

Повний текст рішення складено 09.07.2025 року .

СуддяО. С. Цвіркун