ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/1130/24 Головуючий суддя І інстанції Невеніцин Є. В.
Провадження № 22-ц/818/399/25 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: інших видів кредиту
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Холод М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Репецького В`ячеслава Олександровича на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 серпня 2024 року, у справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором 500850195 у розмірі 284060,14 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17.11.2022 ОСОБА_1 уклав з АТ «Альфа-Банк» угоду про надання споживчого кредиту №500850195. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту, позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, яка становить 284060,14 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 16 серпня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором №500850195 у розмірі 284060 грн 14 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» суму сплаченого судового збору у розмірі 4260 грн 90 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Репецький В.О. посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення скасувати, у задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд в порушення норм цивільного процесуального законодавства не взяв до уваги подані ОСОБА_1 пояснення.

18.06.2024р. Представником ОСОБА_1 через підсистему «Електронний Суд» подано клопотання до місцевого суду, про витребування оригіналів доказів на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, у якому, в обґрунтування необхідності витребування оригіналів документів (а саме: Кредитного договору №500850195 від 17.01.2022р., графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супровідних послуг та ін.) представник відповідача зазначив про необхідність проведення подальшої почеркознавчої експертизи задля повного та всебічного розгляду справи, та встановлення всіх обставин по справі. Незважаючи на це місцевий суд порушивши принцип рівності учасників процесу, та принцип змагальності сторін - учасників цивільного процесу залишив без задоволення вищезазначене клопотання, попри те що відповідачем було заперечено позицію позивача щодо укладення договору.

Варто зазначити що відповідач завчасно подав клопотання про відкладення розгляду справи 16.08.2024р. у зв`язку з лікуванням. Водночас Представник відповідача був позбавлений можливості прийняти участь у судовому засіданні у зв`язку з плановим відключенням електропостачання відповідно до графіку відключення встановленого НЕК Укренерго, про що окремо було повідомлено помічнику судді Невеніцина Є.В. засобами телефонного зв`язку.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, розглянула справу за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, які не з`явилися у судове засідання, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає її розгляду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги суд зазначив, що відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання по погашенню заборгованості за кредитним договором №500850195 від 17.01.2022 року, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 284060,14 грн, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 211627,32 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 72432,82 грн, а відтак дана заборгованість підлягає стягненню з відповідача, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Проте погодитись з такими висновками суду не можна.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України).

Згідно ст.12ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно дост.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ст.642 ЦК України).

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.1 ст.1054 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістомст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ч.1,2ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано у пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Особа, яка зробила пропозицію укласти договір (оферту), у разі беззастережного акцепту цієї пропозиції його адресатом автоматично стає стороною в договірному зобов`язанні.

Акцептом визнається відповідь особи, якій адресована оферта, про її прийняття. Акцепт повинен бути повним і беззастережним. Мовчання за загальним правилом не є акцептом, якщо інше не випливає із закону, звичаю ділового обороту або з колишніх ділових відносин сторін. Мовчання можна вважати акцептом лише тоді, коли це прямо передбачено договором або законом.

Судом встановлено, що згідно оферти на укладення угоди про надання споживчого кредиту №500850195 від 17.01.2022 ОСОБА_1 пропонує АТ «Альфа-Банк» укласти угоду про надання споживчого кредиту, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб.

За умовами споживчого кредиту надається тип кредиту «Кредит готівкою» на суму 213554,39 грн, процентна ставка 23.00% річних, тип ставки фіксована. Процентна ставка може бути змінена шляхом укладення відповідної додаткової угоди, строк кредиту 60 міс. Комісійна винагорода за надання кредиту становить 0,00% від суми кредиту, обслуговування кредиту становить 0,00 % від суми кредиту. Дата повернення кредиту 18.01.2027 року.

Для повернення заборгованості за угодою запропоновано користуватися рахунком № НОМЕР_1 …. НОМЕР_2 . ОСОБА_1 просить надати кредит для повернення заборгованості за кредитним договором №501321360 від 18.05.2021, розмір 213554,39 грн. Спосіб видачі переказ коштів на рахунок № НОМЕР_3 …. НОМЕР_4 .

В додатку №1, що є невід`ємною частиною угоди, визначаються такі деталі: детальний розпис складових загальної вартості кредиту реальної річної процентної ставки; графік платежів з повернення кредиту, сплати процентів за його користування; сум комісійної винагороди та інших платежів за угодою. Строк для акцепту Банку 30 робочих днів з моменту отримання банком оферти. Угода набуває чинності з моменту підписання Банком акцепту на укладення угоди та надання споживчого кредиту, відповідно до умов угоди та надання споживчого кредиту, відповідно до умов угоди та договору. Акцепт пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту №500850195 від 17.01.2022 відповідач отримав у дату складання цієї оферти. Дана оферта підписана відповідачем.

Також, ОСОБА_1 підписаний графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супровідних послуг. Згідно даного графіку дата видачі кредиту 17.01.2022 та становить суму 213554,39 грн. Чиста сума кредиту станом на 18.01.2027 року становить 361211,91 грн, сума кредиту за договором становить 213554,39 грн, проценти за користування кредитом становлять 147657,52 грн, реальна річна процентна ставка становить 22.99, загальна вартість кредиту становить 361211,91 грн, платежі за супровідні послуги відсутні (0.00).

Також, 17.01.2022 ОСОБА_1 підписано анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-банк».

У ст.ст. 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У статті 77 ЦПК України вказано про належність доказів:

1. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

2. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

3. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

4. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У статті 78 ЦПК України зазначено про допустимість доказів:

1. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Про достатність доказів вказано у ст. 80 ЦПК України:

1. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

2. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так позивачем не надано до позову кредитний договір № 500850195 від 17.02.2022 року, який зазначений в якості підстави позову.

До позовної заяви долучено оферту на укладення угоди про надання споживчого кредиту №500850195 від 17.01.2022 року.

Відповідно до оферти кредит надається для повернення заборгованості за кредитним договором №501321360 від 18.05.2021 розміром 213554,39 грн, спосіб видачі переказ коштів на рахунок № НОМЕР_5 .

На підтвердження виконання зобов`язань банком до позову долучено меморіальний ордер відповідно до якого 2135540,39 грн перераховано на рахунок НОМЕР_6 .

У п.п. 2, 3 ч. 4 ст. 265 ЦПК України зазначені вимоги до мотивувальній частині рішення суду, у якому зазначаються: 2) докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення; 3) мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Відповідач у письмових заперечення проти позову вказав, що позивачем не надано кредитний договір № 500850195 від 17.01.2022 я окремий документ, натомість долучив до позовної заяви оферту відповідача на укладення угоди про надання споживчого кредиту для погашення заборгованості за кредитним договором під вказаним вище номером 500850195 від 18.05.2021 на суму 213554,39 грн, в якій запропоновано переказати кредитні кошти на рахунок НОМЕР_5 .

Натомість на підтвердження виконання зобов`язань Банком до позову долічено меморіальний ордер відповідно до якого 2135540,39 грн. перераховано на інший рахунок у банку НОМЕР_6 . Вказана розбіжність у банківських рахунках не надає можливості підтвердити видачу кредиту згідно вказаної оферти (а.с. 4, 15). Відповідні та належні докази (бухгалтерські документи згідно вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні») про видачу кредитних коштів відповідачу та їх отримання відповідачем, як стверджується у доводах позову у справі відсутні. Крім того, відповідач вказує на відсутність к справі доказів про направлення на адресу відповідача досудової вимоги про усунення порушень. У зв`язку з цим представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Репецький В.О. заявив клопотання витребування доказів, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, зокрема: оригінал кредитного договору № 500850195 від 17.01.2022, оригінал оферти про надання споживчого кредиту № 500850195 від 17.01.2022, оригінал графіку платежів, оригінал анкети заяви про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ !Альфа-Банк», яке судом першої інстанції не було розглянуто (а.с. 97-99).

Всупереч вказаної норми 2, 3 ч. 4 ст. 265 ЦПК України суд першої інстанції не надав оцінки наведених у письмових запереченнях проти позову аргументам відповідача про відсутність у справі належних і жорпустимих доказів про те, що банк дійно надав кредит згідно вказаної пропозиції відповідача та що між сторонами дійно був укладений договір кредиту на зазаначених у позові умовах. З огляду на невідповідність банківського рахунку, який вказаний у меморіальному ордері та відсутність доказів, що вказаний рахунок належить відповідачу у суду не було достатніх підстав для висновку про те, що зазначений позові договір кредиту був укладений та позивач надав відповідачу згідно умов цього договору кредитні кошти. Належних і допустимих доказів з цього приводу позивач до суду першої інстанції не надав.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 30 січня 2025 року заклопотання представника відповідача було витребувано у АТ «Сенс Банк» оригінал кредитного договору №500850195 від 17.01.2022, оригінал оферти на укладення угоди про надання споживчого кредиту ;500850195 від 17.01.2022, оригінал графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супровідних у послуг, оригінал анкети заяви про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа Банк».

Зобов`язано АТ «СенсБанк» надати до Харківського апеляційного суду докази н підтвердження заявлених у позові обставин про отримання ОСОБА_1 кредитних коштів згідно умов договору, який був укладений відповідно до його оферти від 17.01.2022.

При цьому суд апеляційної інстанції у вказаній ухвалі роз`яснив компетентним особам банку, що у разі неподання з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд може визнати встановленою обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, а також - суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штраф у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала суду апеляційної інстанції про витребування доказів АТ «Сенс Банк» залишена без виконання, про причини неподання витребуваних судом доказів позивач суду апеляційної інстанції не повідомив.

Згідно ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

З огляду на таку недобросовісну процесуальну поведінку позивача, ухилення від надання колегія суддів відповідно до вказаної норми ч. 10. ст. 84 ЦПК України визнає доведеними наведені у запереченні відповідача аргументи про те, що між сторонами не був укладений зазначений договір кредиту та кредитні кошти відповідачу згідно вказаного договору не надавались.

Приймаючи до уваги зміст вищевказаного розрахунку та аналізуючи їх у сукупності з обставинами отримання кредиту, відсутністю належних і достатніх доказів доказів видачі та отримання відповідачем коштів на рахунок, зазначений в оферті, відсутністю доказів встановлення та використання кредитного ліміту, суд вважає, що надані позивачем до позову оферта та меморіальний ордер, в яких зазначені різні рахунки, у меморіальному ордері при цьому відсутності відомості про те, кому саме належить банківський рахунок, на який були перераховані грошові кошти, ці документи не є належними, допустимими та достатніми доказами отримання відповідачем кредитних коштів, та за відсутності акцепту про укладення між сторонами кредитного договору. Наведені з цього приводу доводи скарги знайшли своє підтвердження у матеріалах справи та спростовують висновки суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст.81ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частинами 1,3 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити певний стандарт доказування обраний судом. Саме стандарт доказування, поряд із внутрішнім переконанням судді, дозволяє оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суддю у своїй версії, що робить оцінку доказів об`єктивною та більш обґрунтованою. Застосування певного стандарту доказування, дозволяє продемонструвати у судовому акті розумовий процес судді щодо оцінки доказів. Стандарт доказування це та ступінь достовірності наданих стороною доказів, за яких суд має визнати тягар доведення знятим, а фактичну обставину доведеною. Мова йде про достатній рівень допустимих сумнівів, при якому тягар доведення вважається виконаним. Іншими словами, це певний критерій (поріг) прийняття рішення для суду, через установлення певної міри, ступення доведеності (переконання/впевненості), досягнувши якої факт вважається встановленим.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в цивільному процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Суд вважає, що позивач в порушення вимог ч. 1 ст. 81ЦПК України не довів ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача АТ «Сенс Банк» суму заборгованості за кредитним договором № 500850195 в розмірі 284060,14 грн.

Відповідно до п.п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та постановляє нове рішення про відмову у позові, з вищевказаних підстав.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Репецького В`ячеслава Олександровича задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 серпня 2024 року скасувати.

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» судовий збір у розмірі 6391,50 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня ухвалення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 08 липня 2025 року.

Головуючий В.Б. Яцина

Судді - Ю.М. Мальований

О.Ю.Тичкова.