Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №750/3351/25

Провадження №2/377/296/25

16 липня 2025 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої -судді Бабич Н.С., за участю секретаря судового засідання Присяжного В.В., за відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Славутичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання жінки, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років,

У С Т А Н О В И В:

10 березня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду м.Чернігова з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання жінки, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що з 2022 року вона з відповідачем проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народився син ОСОБА_3 . З лютого 2025 року вона не проживає разом з відповідачем та не веде з ним спільне господарство. Разом із дитиною проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Вона не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Отримує допомогу по догляду за дитиною у розмірі 860 грн, якої не достатньо для її існування та утримання малолітньої дитини.

За наведених обставин, посилаючись на частину другу статті 84, частину другу статті 104, частину третю статті 105, статті 110, 115 СК України, просила стягувати щомісячно з ОСОБА_2 на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення сином трирічного віку.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Чернігова від 11 березня 2025 року цивільну справу за вказаним позовом передано за підсудністю на розгляд до Славутицького міського суду Київської області.

24 квітня 2025 року цивільна справа надійшла до канцелярії Славутицького міського суду Київської області та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 квітня 2025 року для її розгляду визначено суддю Бабич Н.С.

Ухвалою судді від 15 травня 2025 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання на 12 червня 2025 року.

29 травня 2025 року від відповідача надійшов відзив на позов, в якому він позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. Послався на те, що не може надавати матеріальну допомогу позивачу, оскільки не працює та не отримує доходу, має зобов`язання щодо сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини згідно із судовим наказом Славутицького міського суду Київської області від 28 березня 2025 року у справі №377/199/25.

12 червня 2025 року судове засідання було відкладено на підставі частини п`ятої статті 223 ЦПК України на 07 липня 2025 року.

Учасники справи у призначене судове засідання не з`явились.

Позивачу судову повістку було направлено за зареєстрованим та фактичним місцем проживання рекомендованими листами з повідомленням про вручення, які повернулись до суду з відміткою про відсутність адресата.

Відповідачу судову повістку направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення за зареєстрованим місцем проживання, яку він отримав 20.06.2025.

Відповідно до частини шостої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, в разі відсутності електронного кабінету надсилається разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно з пунктом другим частини сьомої статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Наведене свідчить, що учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. До суду подали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Через неявку в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України не здійснювалось.

Згідно з висновком, викладеним у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2022 року у справі №1519/2-5034/11, та частинами четвертою, п`ятою статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Суд встановив, що сторони у зареєстрованому шлюбі не перебувають, але з 2022 року підтримували фактичні шлюбні стосунки та проживали разом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 15 вересня 2023 року Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому батьком дитини зазначений ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_1 ( а.с.9).

Малолітній син сторін ОСОБА_3 разом із матір`ю ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ( а.с.5,10). У позовній заяві ОСОБА_1 зазначила, що разом із дитиною проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на підтвердження чого надала копію договору оренди житлового приміщення від 14 лютого 2025 року ( а.с.6-8).

Відповідач ОСОБА_2 проживає окремо. Згідно з інформацією Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області № 15-08/675 від 01.05.2025, витягу №1382595 від 15.05.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру місце його проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 ( а.с. 21-22).

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2022 року по 4 квартал 2025 року її доходи за 2024 рік та за 1 квартал 2025 року складались із соціальних виплат в розмірі 850 грн щомісяця, нарахованих Управлінням соціального захисту населення Славутицької міської ради ( а.с. 49-52).

З індивідуальних відомостей про застраховану особу (форми ОК-7, ОК-5), сформованих станом на 22.05.2025, які надав відповідач, вбачається, що він доходів не має, останній раз йому був нарахований дохід у січні 2025 року в розмірі 5 592,06 грн від ТОВ «Сільпо-Фуд» ( а.с. 32-38).

Як вбачається з позовної заяви, між сторонами виник спір стосовно утримання позивача, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років.

Згідно з частиною другою статті 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частини другої четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Статтею 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Визначальним на підставі цієї норми закону є наявність у дружини права на утримання, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановлені в судовому засіданні обставини свідчать, що спільна дитина сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає разом із матір`ю, позивачем у справі, на підтвердження чого ОСОБА_1 надала витяги з реєстру територіальної громади № 2025/002416322, № 2025/002416287 від 19.02.2025, копію договору оренди житлового приміщення від 14.02.2025 ( а.с. 5,10, 6-8).

Позивач не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Її дохід складається від соціальних виплат у розмірі 860 грн щомісяця, які вона отримує від Управління соціального захисту населення Славутицької міської ради, на підтвердження чого надала відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 1 кварталу 2022 року по 4 квартал 2025 року ( а.с. 49-52).

Вказані обставини відповідач не заперечував.

Отже, позивач потребує матеріальної допомоги та має право на утримання від батька дитини, відповідача у справі до досягнення спільною дитиною сторін трьох років.

Оцінюючи можливість відповідача надавати матеріальну допомогу позивачу, суд виходить з такого.

Відповідач надав суду докази відсутності в нього доходів після січня 2025 року (а.с.32-38), на що також посилається у відзиві на позовну заяву в обґрунтування відсутності в нього можливості надавати матеріальну допомогу позивачу.

Також відповідач стверджує, що має зобов`язання щодо сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини згідно із судовим наказом Славутицького міського суду Київської області від 28 березня 2025 року у справі №377/199/25, але доказів на підтвердження цих обставин не надав.

Проте, відсутність офіційного працевлаштування та доходу не звільняє відповідача від обов`язку сплачувати аліменти на утримання дружини, якщо вона потребує матеріальної допомоги.

Крім того, позивач є особою працездатного віку, доказів, які б підтверджували, що він не може працювати за станом здоров`я чи з інших поважних причин, суду не надано.

Доказів щодо стану здоров`я відповідача матеріали справи також не містять.

Таким чином, відповідач на підтвердження своєї позиції не довів належними і допустимими доказами неспроможність за своїм матеріальним становищем надавати утримання позивачу до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частки від заробітку ( доходу) щомісяця.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання у заявленому розмірі до досягнення дитиною трьох років, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню.

З огляду на положення частини першої статті 79 СК України аліменти на утримання позивача присуджуються за рішенням суду з 10 березня 2025 року.

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України, статей 1-4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 гривень, від сплати якого позивач звільнена на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись статтями 258, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 10 березня 2025 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211 гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 .

Повне рішення суду складено 16 липня 2025 року.

Суддя Н. С. Бабич