ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/945/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №697/2935/24 Категорія: 311000000 Сивухін Г. С.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Карпенко О.В., Фетісової Т.Л.

секретар Любченко Т.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпро-Газон»;

представник відповідача адвокат Бовшик Микола Юрійович;

особа, яка подає апеляційну скаргу ОСОБА_1 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 21 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпро-Газон» про визнання дій протиправними та зобов`язання виплатити середню заробітку плату по день видачі копії наказу про звільнення,

в с т а н о в и в :

26.12.2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ТОВ «Дніпро-Газон» про визнання дій протиправними та зобов`язання виплатити середню заробітну плату по день видачі копії наказу про звільнення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 працюючи у ТОВ «Дніпро-Газон» домовився з керівництвом товариства про видачу йому трудової книжки для оформлення пенсії при досягненні пенсійного віку. Відповідачем даної домовленості не виконано, після звільнення з роботи 29.02.2024 року трудову книжку отримати не вдалося.

Вказує, що лише в другій половині березня 2024 року ним було отримано його трудову книжку через третіх осіб, що призвело до того, що він не зміг вчасно подати документи на призначення йому пенсії, у зв`язку з чим ним втрачено три місяці на отримання пенсії.

В журналі видачі трудових книжок ОСОБА_1 не розписувався, даного журналу йому не давали, хоча він пропонував надіслати його поштою.

Станом на момент звернення до суду з даним позовом йому не видано наказу про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та утримані суми розрахунку при звільненні, а тому вважає, що за ним зберігається середній заробіток по день видачі на руки вище зазначених документів.

Вказує, що роботодавцем порушено процедуру звільнення, не забезпечені умови одержання трудової книжки, що призвело до пізнього звернення до Пенсійного фонду і втрати пенсії за три місяці.

Просить суд визнати дії відповідача протиправними та такими, що порушують норми статті 47, 235 КЗпП, зобов`язати відповідача виплатити середню заробітну плату по день видачі копії наказу про звільнення.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 21 березня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та недоведеності заявлених вимог, відсутності порушених прав позивача. Суд зазначив, що в матеріалах справи наявні докази про те, що позивач відмовився від отримання при звільненні трудової книжки, копію наказу про звільнення його з роботи з додатком-повідомленням про нараховані та виплачені відповідачем кошти при звільненні, а тому ТОВ «Дніпро-Газон» вжито заходів щодо вручення ОСОБА_1 трудової книжки, наказу про звільнення та повідомлення про нараховані суми при звільненні.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить визнати рішення таким, що прийняте з порушенням норм процесуального права та скасувати його. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним, як і процедура розгляду справи. До участі у справі без будь-яких заяв та підстав залучено представника відповідача ОСОБА_2 . Вказує, що відсутній будь-який процесуальний документ з даного приводу. Повноваження адвоката Бовшика М.Ю. належним чином не підтверджені. Зазначає, що згідно заяви від 12.02.2025 року ОСОБА_3 є представником позивача, а не відповідача.

Суд не взяв до уваги всі матеріали. Копії книги обліку, журналу реєстрації є сфальсифіковані. Надані відповідачем копії не відповідають ст.ст. 95,43 ЦПК України. Відповідач не виконав вимоги суду від 27.12.2027 року, а саме не надав оригінали з метою забезпечення позову. Суд не перевірив достовірність наданих відповідачем матеріалів, право та дієздатність учасників процесу.

13 червня 2025 року на адресу Черкаського апеляційного суду від ТОВ «Дніпро-Газон» надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Відзив мотивований тим, що доводи скаржника є безпідставними та необґрунтованими, свідчать про намагання збагатитися за рахунок стягнення середнього заробітку. Посилання про фальсифікацію копій книг обліку, журналу реєстрації є непідтверджені і являє собою суб`єктивну думку сторони у справі, яка не бажає визнати законність дій колишнього роботодавця.

Вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а апеляційна скарга є необґрунтованою та свідчить про незгоду з прийнятим рішенням.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає наступне.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При розгляді справи судом встановлено, що 26.06.2023 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу до ТОВ «Дніпро-Газон» підсобним робітником. 29.02.2024 року ОСОБА_1 звільнений за власним бажанням, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.6).

Відповідно до наданої представником відповідача копії виписки з книги обліку руху трудових книжок і вкладишів до них ТОВ «Дніпро-Газон», ОСОБА_1 звільнений на підставі наказу № 6-к від 29.02.2024 року, від отримання трудової книжки відмовився (а.с.30-34).

Згідно наказу керівника ТОВ «Дніпро-Газон» №6-К від 29.02.2024 року про припинення трудового договору, ОСОБА_1 звільнено з посади підсобного робітника за власним бажанням на підставі заяви останнього. Відповідно до відмітки на даному наказі, ОСОБА_1 відмовився ознайомитися з наказом та повідомленням про нараховані та виплачені суми при звільненні та отримати копію наказу і повідомлення, про що складено акт № 2 від 29.02.2024 року (а.с.37).

Відповідно до реєстрації наказів ТОВ «Дніпро-Газон» з кадрових питань (прийняття на роботу, звільнення, сумісництво, суміщення, переведення на іншу роботу, атестація, щорічна оцінка, підвищення кваліфікацій) за 2024 рік, наказ про звільнення ОСОБА_1 з посади підсобного робітника № 6-к від 29.02.2024 року зареєстровано у даному наказі (а.с.35,36).

Згідно повідомлення ТОВ «Дніпро-Газон» про нараховані та виплачені суми при звільненні від 29.02.2024 року, ОСОБА_1 в день звільнення було нараховано та виплачено наступні суми, а саме: основна заробітна плата 7200,00 грн.; компенсація за невикористану відпустку 3763,48 грн.; утримано 2137,88 грн., з яких: 1973,43 грн. ПДФО; 164,45 грн. військовий збір; виплачено на дату звільнення 5789,60 грн.; заборгованість за підприємством на початок місяця 0 грн.

Відповідно до відмітки на даному повідомленні, ОСОБА_1 відмовився отримати повідомлення, про що складено акт № 2 від 29.02.2024 (а.с.39).

Відповідно до Акту ТОВ «Дніпро-Газон» № 2 від 29.02.2024 року, складеного директором товариства та його заступником з виробничих питань, підсобний робітник ОСОБА_1 відмовився отримати копію наказу про звільнення його з роботи за ст. 38 КЗпП України з додатком - повідомленням про нараховані та виплачені ними при звільненні та поставити підпис в ознайомленні з наказом (а.с.40).

Відповідно до Акту ТОВ «Дніпро-Газон» № 3 від 29.02.2024 року, складеного директором товариства та його заступником з виробничих питань, підсобний робітник ОСОБА_1 відмовився поставити підпис в отриманні трудової книжки. Про складення даного акту повідомлено ОСОБА_1 (а.с.41).

Відповідно до довідки ТОВ «Дніпро-Газон» від 11.02.2025 року про доходи, ОСОБА_1 дійсно працював на підприємстві ТОВ «Дніпро-Газон» з 26.06.2023 року по 29.02.2024 року на посаді підсобного робітника і його дохід за останні три місяці роботи становить 21600,00 грн. (а.с.38).

Правовідносини між сторонами у справі, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, регламентуються такими правовими нормами.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Колегія суддів зазначає, що позивач повинен підтвердити належними та достатніми доказами обставини, на які він посилається. Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76, 77 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Звертаючись в суд з даним позовом позивач вказав, що відповідачем на вимогу позивача не була вчасно видана трудова книжка, на момент подачі позову не видано наказу про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та утримані суми розрахунку при звільненні, у зв`язку з чим позивач вважає, що за ним зберігається середній заробіток по день видачі на руки зазначених документів.

Заперечуючи проти позову, відповідач надав суду докази, які спростовують вказані у позові обставини, а саме акти № 2, 3 від 29.02.2024 року, з яких вбачається відмова ОСОБА_1 від отримання ним при звільненні трудової книжки, копію наказу про звільнення його з роботи за ст. 38 КЗпП України з додатком-повідомленням про нараховані та виплачені роботодавцем суми при звільненні.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 03.11.2021 у справі № 387/326/20, реалізація права працівника отримати в день звільнення трудову книжку та копію наказу про звільнення кореспондується не лише з обов`язком роботодавця видати вказані документи, а й із добросовісною поведінкою самого працівника.

Тобто, за наявності відповідної пропозиції роботодавця та фактичної можливості отримати ці документи, працівник не повинен ухилятися від їх отримання.

Трудове законодавство України побудоване на балансі прав та обов`язків як працівника, так і роботодавця. За положеннями трудового законодавства невиконання зобов`язань, як і зловживання правами, не допускається, а право працівника отримати трудову книжку в день звільнення пов`язується не лише з обов`язком роботодавця видати трудову книжку, а й з обов`язком працівника її забрати, якщо роботодавець створив всі умови для її вчасної видачі.

Таку правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 09 березня 2021 року у справі № 600/121/19.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Відповідно до змісту вимог позовної заяви вбачається, що у порушення відповідачем законодавства про працю позивачем ОСОБА_1 вказано на невчасну видачу йому у день звільнення трудової книжки, наказу про звільнення, а також не повідомлення його про нараховані та утримані суми розрахунку при звільненні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно зазначив, що в матеріалах справи наявні докази на підтвердження відмови позивача ОСОБА_1 від отримання ним при звільненні трудової книжки, копію наказу про звільнення його з роботи за ст. 38 КЗпП України з додатком - повідомленням про нараховані та виплачені суми при звільненні, що підтверджується актами № 2,3 від 29.02.2024 року.

За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем вжито заходів стосовно вручення ОСОБА_1 трудової книжки, наказу про звільнення та повідомлення про нараховані суми при звільненні.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, що в матеріалах справи відсутні докази порушення відповідачем трудового законодавства під час звільнення позивача (видачі трудової книжки, наказу про звільнення та повідомлення про нараховані позивачем суми). Неотримання позивачем вказаних документів відбулося внаслідок його ж дій.

У постанові КЦС ВС від 14.12.2023 у справі № 760/28357/20 вказано, що саме позивач, як особа, що на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Зазначений правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі № 760/23795/14, провадження № 61-16521св18, від 01 квітня 2020 року у справі № 686/24003/18, провадження № 61-14417св19, від 19 серпня 2020 року у справі № 287/587/16, провадження № 61-35160св18.

Щодо порушення роботодавцем статті 235 КЗпП України про що зазначає позивач у позовній заяві, колегія суддів також погоджується з висновком суду в цій частині, який зазначив, що даною статтею передбачено норми, які підлягають застосуванню у разі поновлення на роботі, зміни формулювання причин звільнення, оформлення трудових відносин з працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи.

Вимоги про поновлення на роботі, зміни формулювання причин звільнення позивач не заявляв, а тому перелічені статтею 235 КЗпП України правовідносини не є предметом даного спору.

З урахуванням викладених обставин справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Не підлягають до уваги колегією суддів доводи скаржника про те, що судом першої інстанції з порушенням закону було залучено представника відповідача адвоката Дударенко А.Д., оскільки з матеріалів справи вбачається заява представника відповідача адвоката Дударенко А.Д. про залучення її як представника, та надано ордер на надання правничої допомоги № 1355690, з якого вбачається, що права та інтереси ТОВ «Дніпро-Газон» на підставі договору про надання правничої допомоги № б/н від 05.02.2025 року представляє адвокат Дударенко А.Д. (а.с.24-26).

Представництво ТОВ «Дніпро-Газон» - адвокатом Бовшиком М.Ю. в суді першої інстанції також здійснене на законних підставах, та підтверджується ордером № 1112839 від 12.02.2025 року. Той факт, що адвокат Бовшик М.Ю. у заяві про приєднання документів від 12.02.2025 року зазначив себе представником позивача є опискою, та на законність рішення суду не пливає.

Доводи скаржника про те, що надані відповідачем копії книжки обліку, журналу реєстрації є сфальсифіковані також не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки дані твердження не підтверджується доказами. При цьому, позивач в суді першої інстанції клопотання про призначення експертизи на відповідність (справжності) вказаних документів не заявляв.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

При розгляді даної справи суд правильно встановив фактичні обставини справи, відповідні їм правовідносини, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 21 березня 2025 року ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 21 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 16 липня 2025 року.

Судді