Суддя Зайцева М. С.
Справа № 644/1063/25
Провадження № 2-о/644/86/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2025 року Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:

головуючої Зайцевої М.С.,

за участі секретаря Селіхової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Куп`янський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Куп`янському районі Харківської області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту неправильності запису в актовому записі про народження та внесення змін до актового запису про народження, -

в с т а н о в и в :

04.02.2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт неправильності актового запису про народження ОСОБА_2 № 18 від 16.07.1982 року, складеного Петропільською сільською радою Шевченківського району Харківської області, в частині запису в графі «батько» - « ОСОБА_3 » замість вірного « ОСОБА_3 »; внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_2 № 18 від 16.07.1982 року, складеного Петропільською сільською радою Шевченківського району Харківської області, а саме в графі «батько» змінити зазначене прізвище батька ОСОБА_3 на вірне ОСОБА_3 .

Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Кринки Херсонського району Херсонської області внаслідок бойових дій загинув її син ОСОБА_2 , звернувшись щодо виплати грошового забезпечення померлого військовослужбовця, отримала повідомлення щодо неможливості здійснення такої виплати у зв`язку з розбіжностями в написанні прізвища батька загиблого в свідоцтві про народження та свідоцтві про смерть батька. Згідно зі свідоцтвом про смерть батько ОСОБА_2 - ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Петропілля Шевченківського району Харківської області, в свідоцтві про смерть батько зазначений як « ОСОБА_3 ». В свідоцтві про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 , виданого повторно Куп`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Куп`янському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 09.07.2024 року в графі «батько» зазначено батьком ОСОБА_3 , що не відповідає прізвищу батька загиблого, зазначеного в свідоцтві про смерть та паспорті, таким чином в свідоцтві про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 допущено помилку в написанні прізвища батька ОСОБА_2 , а саме помилково зазначено його прізвище як « ОСОБА_2 », а не « ОСОБА_2 ». Встановлення даного факту необхідно їй для отримання грошового забезпечення померлого військовослужбовця - матроса ОСОБА_2 , її сина.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2025 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання.

19.02.2025 року до суду надійшли пояснення Міністерства оборони України. Вказали, що окреме провадження є безспірним провадженням. Разом з тим, встановлення факту заявнику необхідне для подальшого отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю військовослужбовця, що є спором про право. Просили суд залишити заяву без розгляду.

31.03.2025 року до суду надійшли пояснення Куп`янського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Куп`янському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відповідно до яких вказали, при реєстрації народження актовий запис № 18 від 16.07.1982 року ОСОБА_2 - дитина записана як « ОСОБА_3 » російською мовою, і в матері і в батька на російській мові теж « ОСОБА_3 » відповідно « ОСОБА_3 ». При отриманні повторного свідоцтва про народження ОСОБА_2 матір`ю заявлено, що родове прізвище її дитини відповідно до паспорта « ОСОБА_2 », у якому матір вказано як ОСОБА_1 батько ОСОБА_3 (прізвище батька ідентичне синові). Згідно ч.1 ст.145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків відповідно до прізвища дитини та прізвище батька не можуть бути різними, дитина та батько повинні мати однакове прізвище.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, у заяві просила розглядати справу за її відсутністю.

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, в письмових поясненнях просили розглядати справу за відсутності їх представника.

Представник заінтересованої особи Куп`янського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Куп`янському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомили, про день та час розгляду справи сповіщені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно довідки командира військової частини НОМЕР_2 № 182/7115 від 15.06.2024 року про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) матрос ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 одержав поранення не сумісне з життям, поблизу н.п. Кринки Херсонської області, під час виконання бойових завдань із захисту Батьківщини.

Відповідно до витягу з протоколу засідання військово - лікарської комісії (протокол № 2469 від 29 липня 2024 року) травма матроса ОСОБА_2 , 1982 р.н., «вибухова травма», яка призвела до смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджено медичними та військово - обліковими документами, свідоцтвом про смерть від 20.06.2024 року серії НОМЕР_3 , лікарським свідоцтвом про смерть від 13.06.2024 року № 1276, травма, яка призвела до смерті, та причина смерті, пов`язані із захистом Батьківщини.

Згідно свідоцтва про народження, виданого повторно 09 липня 2024 року, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , у селі Петропілля Шевченківського району Харківської області, актовий запис № 18 від 16 липня 1982 року, батьками зазначені - ОСОБА_3 , ОСОБА_1 .

Батько ОСОБА_2 , 1982 року народження, помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Зібрані у справі докази свідчать про неправильність внесення відомостей про батька ОСОБА_2 , 1982 року народження, під час повторного складання та видачі свідоцтва про народження від 09.07.2024 року в частині зазначення прізвища батька, а саме замість « ОСОБА_2 » вказано « ОСОБА_2 », а саме:

-Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 від 12.05.2014 року ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 14 від 12.05.2014 року;

-Свідоцтво про народження, видане повторно, серії НОМЕР_5 відповідно до якого ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьками останнього є ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ;

-Копією паспорта ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ;

-Копією заповіту від 17.04.2014 року складеного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на ім`я доньки ОСОБА_12 ;

-Копією державного акту на право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_3 ;

-Довідкою старости Петропільського старостинського округу Шевченківської селищної ради від 29.11.2024 року № 395, відповідно до якої ОСОБА_1 , 1955 року народження, за адресою: АДРЕСА_1 , мала наступний склад сім`ї: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ); ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ) .

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень.

Так, ст.16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.

До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Звертаючись до суду з даною заявою ОСОБА_1 вказала, що для призначення виплат необхідним є подання документів на всіх осіб, які мають право на них, але виявлені розбіжності, які можуть вплинути на вирішення питання виплат та їх розмір.

При розгляді справи спору про право між заінтересованими особами не встановлено, вирішення даного питання надасть право заявнику на звернення до уповноваженої особи для вирішення питання отримання виплат, передбачених законом, а тому доводи представника Міністерства оборони України про залишення заяви без розгляду через наявність спору про право суд не приймає з урахуванням нижченаведеного.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з частинами першою, другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) сформульовано висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 61-18230св19, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20), від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20 (провадження № 61-5204св21).

Звертаючись до суду з відповідною заявою, ОСОБА_1 просила встановити юридичний факт неправильності запису про батька в актовому записі від 16 липня 1982 року № 18 про народження її загиблого сина, а саме « ОСОБА_3 » замість « ОСОБА_3 ».

Відповідно до положень статті 49 ЦК України актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Частиною першою статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правила).

Згідно з пунктом 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Підпунктами 2.13.1, 2.13.2 пункту 2.13 розділу ІІ Правил визначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану, постанова адміністративного суду.

Отже, органи державної реєстрації актів цивільного стану за заявою громадян можуть вносити зміни до актових записів на підставі рішень суду, якими встановлено неправильність таких записів та зазначено про внесення до них конкретних змін.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінка доказів - завершальний етап процесу доказування. Вона полягає в перевірці судом доброякісності засобів доказування, що має на меті визначити їх доказову силу.

З листа Куп`янського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Куп`янському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 25.03.2025 року № 58-33-25-32-14 вбачається, що при реєстрації народження дитини актовий запис № 18 від 16.07.1982 року ОСОБА_2 - дитина записана як « ОСОБА_3 » російською мовою, в матері та батька прізвище російською мовою теє « ОСОБА_3 ». При отриманні повторного свідоцтва про народження прізвище батька вказано як ідентичне синові « ОСОБА_2 ».

Дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що у повторному свідоцтві про народження ОСОБА_2 невірно вказані дані про батька: « ОСОБА_3 » замість вірного « ОСОБА_3 ».

Докази протилежного матеріали справи не містять.

У зв`язку із вищевикладеним, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення поданої заяви.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Керуючись ст.ст.12, 81, 141, 200, 206, 263-265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Куп`янський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Куп`янському районі Харківської області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту неправильності запису в актовому записі про народження та внесення змін до актового запису про народження, - задовольнити.

Встановити факт неправильності актового запису про народження ОСОБА_2 № 18 від 16.07.1982 року, виданого повторно 09 липня 2024 року, складеного Петропільською сільською радою Шевченківського району Харківської області, в частині запису в графі «батько» - « ОСОБА_3 » замість вірного « ОСОБА_3 ».

Внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_2 № 18 від 16.07.1982 року, виданого повторно 09 липня 2024 року, складеного Петропільською сільською радою Шевченківського району Харківської області, а саме в графі «батько» змінити зазначене прізвище батька ОСОБА_3 на вірне ОСОБА_3 .

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Головуючий: