ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року

м. Харків

справа № 626/3037/24

провадження № 22-ц/818/3056/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.,

суддів: Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Смелянець К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Косінцева Костянтина Вікторовича на рішення Красноградського районного суду Харківської області від 11 березня 2025 року, постановлене під головуванням судді Дудченка В.О.,-

в с т а н о в и в:

У серпні 2024 року Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за Заявою-Договором про відкриття Поточного рахунку та надання кредиту "Кредитна картка" № 010/1704/82/995521 від 02.02.2021 року у розмірі 190 194,18 грн та судового збору у розмірі 3028, 00 грн.

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 11 березня 2025 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "Райффайзен Банк" заборгованість за Договором № 010/1704/82/995521 від 02.02.2021 року у розмірі 190194 гривень 18 коп. Компенсовано Акціонерному товариству "Райффайзен Банк" судові витрати на оплату судового збору в розмірі 3028,00 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Косінцев Костянтин Вікторович посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення відсотків та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у цій частині, рішення суду першої інстанції в частині стягнення тіла кредиту залишити без змін.

Вказує, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що вимога по стягненню відсотків, є явно завищеною та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності, що складовими елементами загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові кошти суперечать розумному стимулюванню боржника виконувати основне грошове зобов`язання. Крім того позивачем не надано належних доказів щодо нарахування процентів на прострочену заборгованість.

У додаткових поясненнях Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України- в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки у відповідача дійсно наявна заборгованість за укладеним кредитним договором про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» станом на 01.07.2024 року у розмірі 190 194,18 грн, при цьому відповідачем не доведено відсутності між сторонами договірних відносин, неотримання коштів від позивача, чи факт повернення в повній мірі згідно умов договору кредитних коштів. Тому суд дійшов висновку, що у ОСОБА_1 виник обов`язок з повернення заборгованості за кредитним договором. Позивачем належними та допустимими доказами доведено наявність між сторонами договірних правовідносин, суму заборгованості та неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків, а тому позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 21.01.2021 року Відповідач звернувся до Позивача і підписав Заяву про акцепт Публічної пропозиції/Угоду №CMDPI-1364842 від 25.01.2021 року, (далі - «Заява про акцепт»).

Відповідно до цієї угоди Відповідач прийняв/акцептував публічну пропозицію ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль» (надалі по тексту - «Правила»), висловив повну та безумовну згоду з її умовами (а.с. 11).

02.02.2021 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», (Надалі «Позивач» «Банк», Кредитор») та ОСОБА_1 (Надалі «Відповідач», «Боржник», «Позичальник») було укладено Заяву про відкриття Карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/1704/82/995521 (Надалі «Заява-Договір»/ «Кредитний договір»), згідно умов якої Кредитор зобов`язався надавати Позичальнику кредитні кошти на умовах Кредитного договору в межах поточного ліміту 10000,00 гривень та максимального ліміту 500 000,00 гривень під 45,0 % річних, строком на 48 місяців, а Позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначенні Заявою -Договором (а.с. 9).

Згідно умов Заяви - Договору, з дати початку кредитування, Банк надав Клієнту, в межах Поточного ліміту, кошти у сумі: 10000,00 гривень (Кредит). Кредит надавався, шляхом зарахування коштів Кредиту на картковий рахунок відповідно до умов договору, одночасно з ініціюванням: Клієнтом платіжних (видаткових) операцій за КР та/або шляхом Договірного списання Банком коштів Кредиту КР у випадках, визначених Договором. Метою Кредиту є: придбання Клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконання обов`язків найманого працівника (п. 1.2. Заяви-Договору).

Максимальний ліміт Кредиту складав 500 000,00 грн, в межах якого було встановлено поточний ліміт Кредиту (п. 1.3. Заяви - Договору).

Зокрема, відповідно до п. 1.2 кредитного договору, на умовах заяви, з дати встановлення (зміни) поточного ліміту клієнт має право отримати, а банк зобов`язаний за умови відсутності (недостатності коштів) на картковому рахунку надати клієнту в межах поточного ліміту кошти (кредит), а клієнт зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування. Кредит надається шляхом зарахування коштів кредиту на кредитну картку одночасно з ініціюванням клієнтом платіжних (видаткових) операцій за кредитною карткою або шляхом договірного списання банком коштів кредиту з кредитної картки у випадках, визначених договором.

Максимальний ліміт кредиту складає п`ятсот тисяч, в межах якого встановлюється поточний ліміт кредиту (п.1.3).

Розмір поточного ліміту на день підписання заяви становить 0 гривень та може бути змінений в порядку та на умовах, передбачених п.2.1 заяви (п.1.4).

Розмір поточного ліміту на дату початку кредитування 10000,00 грн. (п.1.4.1).

Строк кредиту сукупність періодів, протягом яких банк визначає поточний ліміт відповідно до пункту 2 заяви. Строк кредиту становить 48 місяців, що починається з дати встановлення (зміни) поточного ліміту (дати початку кредитування). Продовження строку кредитування є можливим згідно підпункту 2.3.4 пункту 2.3, ст. 2 розділу 6 правил. (п.1.5).

Проценти за користування кредитом, в тому числі за користування недозволеним овердрафтом процентна ставка фіксована 45% річних. (п.1.6).

З підписаного відповідачем додатку 1 до заяви № 010/1704/82/995521 від 02.02.2021 року вбачається, що сума поточного ліміту визначена на рівні 10000,00 грн, процентна ставка - 45%, дата щомісячного платежу -до 20 числа, розмір щомісячного платежу (від суми заборгованості) - 5%, сума щомісячного платежу - 1267,19 грн, у тому числі погашення суми кредиту 500,00 грн, проценти за користування кредитом 382,19 грн, комісія за зняття готівки 315 грн, розмір страхового платежу (від суми заборгованості на початок місяця) - 0,7% (мін. 15 грн), неустойка (від суми простроченого щомісячного платежу) - 1% (мін. 50 грн), реальна річна процентна ставка -54,19%, загальна вартість кредиту - 31625,00 грн.

Цього ж дня, тобто 02.02.2021 року ОСОБА_1 отримав особисто під підпис платіжну картку, що підтверджується копією розписки про отримання картки (а.с. 10).

З наведеного слідує, що Заява про відкриття карткового рахунку та надання Кредиту «Кредитна картка» №CMDPI-1364842 від 25.01.2021 року є укладеним кредитним договором з додержанням письмової форми та підписаний відповідачем ОСОБА_1 .

Отже, встановлено, що сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, вони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Відповідач ОСОБА_1 повністю погодився з умовами кредитного договору, в якому, зокрема, чітко вказано розмір відсотків за користування кредитом, що підтверджується наявністю його особистого підпису.

В подальшому суму поточного ліміту збільшено із 10000,00 грн до 169628,00 грн, поступове збільшення ліміту кредитування за Кредитним договором відображено у розрахунку та проведено у відповідності до п. 2.3 ст. 2 Правил та п. 2.1 Кредитного договору в межах максимального ліміту.

28.09.2023 року відбулась пролонгація дії кредитного договору.

Крім того, в Кредитному договорі чітко зазначено, що Позивач та Відповідач уклали цю Заяву - Договір до Договору банківського обслуговування (укладеного підписанням Заяви про акцепт Публічної пропозиції/Угоди №CMDPI-1364842 від 25.01.2021 року).

До позовної заяви, банком долучено виписку по позичковому рахунку клієнта ОСОБА_1 .

Як вбачається з розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за заявою № 010/1704/82/995521 від 02.02.2021 року, сума кредитного договору (ліміт кредитної лінії/овердрафт) становить 169629,00 грн. Відсоткова ставка за дозволеним овердрафтом 45,00%. Відсоткова ставка недозволеним овердрафтом 45,00%. Штраф/пеня за прострочення платежу 1% від суми простроченого внеску, але не менше 50 грн. Одержання готівки у банкоматах та відділеннях банку 3%. Одержання в мережі інших банків на території України 3%. Одержання готівки в мережі інших банків за межами України 3%. Загальна заборгованість станом на 01.07.2024 року становить 190194,18 грн, п. 1. заборгованість за дозволеним овердрафтом 169629,00 грн, п.2. заборгованість за не дозволеним овердрафтом 20565,18 грн, п. 3. в т.ч. прострочена заборгованість з обов`язкового щомісячного внеску 32906,74 грн, п. 4. заборгованість за відсотка: 0,00 грн, п. 5. заборгованість по штрафу: 0, 00 грн (а.с. 5-7).

У зв`язку з невиконанням Позичальником умов Договору на адресу ОСОБА_1 було направлено вимогу від 02.07.2024 року про дострокове виконання боргових зобов`язань за Кредитним договором, надавши можливість останньому добровільно врегулювати заборгованість протягом 30 днів (а.с. 43). Дана вимога була направлена засобами поштового зв`язку AT «Укрпошта» за місцем реєстрації відповідача, однак у визначені Кредитором строки не виконана, заборгованість повернуто так і не було (а.с. 45-48).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач подав заяву до АТ "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого є АТ "Райффайзен Банк" та уклав Угоду №CMDPI-1364842 від 25.01.2021 року, якою акцептував Публічну пропозицію/Угоду (далі іменовану як Заява про акцепт). Згідно з цією заявою, відповідач прийняв умови публічної пропозиції банку на отримання банківських послуг, які детально описані у правилах, висловлюючи свою повну та беззастережну згоду з ними. 02.02.2021 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено Заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту "Кредитна картка" № 010/1704/82/995521, згідно умов якої кредитор зобов`язався надавати позичальнику кредитні кошти на умовах Кредитного договору в межах поточного ліміту на дату початку кредитування 10000,00 гривень під 45,0% річних до 02.02.2025 року, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені заявою-договором. В подальшому суму поточного ліміту збільшено із 10000,00 грн до 169628,00 грн, поступове збільшення ліміту кредитування за Кредитним договором відображено у розрахунку заборгованості відповідно до п. 2.3 ст. 2 Правил та п. 2.1 Кредитного договору в межах максимального ліміту. Також 28.09.2023 року відбулася пролонгація дії кредитного договору. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов Кредиту на адресу відповідача було направлено вимогу про дострокове виконання боргових зобов`язань за вих. №114/5-600814 від 02.07.2024 року, №114/55-600815 від 02.07.2024 року, надавши можливість останньому добровільно (в позасудовому порядку) врегулювати заборгованість протягом 30 днів. Дана вимога була направлена позивачем засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта», однак у визначені у вимогі строки відповідачем не виконана. Зазначає, що через неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором, станом на 01.07.2024 року заборгованість відповідача за кредитом становить 190194,18 грн, яка складається з заборгованості за дозволеним та недозволеним овердрафтом, у тому числі прострочена заборгованість з обов`язкового щомісячного внеску 32906, 74 грн. На підставі викладеного представник позивача звернувся до суду та просив стягнути з відповідача заборгованість у заявленому розмірі та судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734 - VIII договір про споживчий кредит - це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Згідно зі частиною 2 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів регулюються Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно положень ч.ч.3, 4, 6, 7 ст.11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12цього Закону;

заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12цього Закону;

вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Стаття 12 Закону «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За змістом норм ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до частини 1статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Як визначено ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до положень статей 77-80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимим, достовірними та достатніми.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження того, що відповідач із АТ "Райффайзен Банк" уклав угоду № CMDPI-1364842 від 25.01.2021 року та Заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту "Кредитна картка" № 010/1704/82/995521 від 02.02.2021 року та підписав його особисто.

АТ "Райффайзен Банк" свої зобов`язання перед Відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредитні кошти на умовах Кредитного договору в межах поточного ліміту на дату початку кредитування 10000,00 гривень під 45,0% річних до 02.02.2025 року.

У подальшому суму поточного ліміту збільшено. Поступове збільшення ліміту кредитування за Кредитним договором відображено у розрахунку заборгованості відповідно до п. 2.3 ст. 2 Правил та п. 2.1 Кредитного договору в межах максимального ліміту. Також 28.09.2023 року відбулася пролонгація дії кредитного договору.

Виходячи з наведеного, позивачем надано належні та допустимі докази укладення кредитного договору та отримання ОСОБА_1 кредитних коштів у сумі 169628,00 грн.

Судова колегія зазначає, що відповідач, підписавши кредитний договір, погодився з умовами договору, включаючи строки кредитування, розмір кредиту та процентної ставки, порядок її нарахування, тощо .

Тому висновок суду про наявність підстав для стягнення відсотків відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Проти стягнення тіла кредиту відповідач не заперечує.

Оскільки взяті на себе зобов`язання ОСОБА_1 належним чином не виконав, у позивача виникло право стягнення заборгованості, яка станом на 01.07.2024 року становить 190 194,18 грн та складається: з заборгованості за дозволеним овердрафтом у розмірі 169 629,00 грн, заборгованості за недозволеним овердрафтом у розмірі 20 565,18 грн, прострочена заборгованість із щомісячного обов`язкового внеску у розмірі 32 906,74 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції вірно вирішив справу на підставі досліджених в судовому засіданні доказів та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог .

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Рішення суду ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.375ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384,389 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Косінцева Костянтина Вікторовича - залишити без задоволення.

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 11 березня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Ю.М. Мальований

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення складено 16.07.2025 року.