П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2025 року м. Київ

Справа №755/13722/24

Провадження: № 22-ц/824/9627/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Верланова С. М., Нежури В. А.,

секретар Лаврук Ю. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Грищенка Олександра Миколайовича в інтересах Обслуговуючого кооперативу «ГБК Березняки»

на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 лютого 2025 року, ухвалене під головуванням судді Яровенко Н. О.

у справі за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «ГБК Березняки» про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном,

у с т а н о в и в:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що гаражний бокс № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на праві приватної власності. Попри це, Обслуговуючий кооператив «ГБК Березняки» під головуванням ОСОБА_2 з травня 2022 року створює перешкоди у користуванні цим майном, а саме, незаконно відключив гараж від електропостачання.

Він, ОСОБА_1 , повністю оплатив електроенергію до лютого 2022 року включно, і неодноразово звертався до кооперативу з проханням повідомити суму заборгованості за фактично спожиту електроенергію та відновити подачу електрики, але ці звернення були проігноровані. ОСОБА_2 відмовляється підключати бокс, мотивуючи це нібито незаконною реєстрацією права власності ОСОБА_1 .

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21.09.2023 року кооператив зобов`язано усунути перешкоди у користуванні гаражним боксом. Під час примусового виконання цього рішення 21.03.2024 року приватний виконавець Фесик М.О. зафіксував відсутність електроенергії у гаражі.

У відповідь на запит приватного виконавця, голова правління кооперативу Бурлака В. М. повідомив, що відключення електроенергії відбулося на підставі рішення правління Обслуговуючого кооперативу від 30.05.2022 року. Це рішення, згідно з протоколом № 4 від 20.05.2022 року, обґрунтовується «розбіжностями у баченні питання нерухомого майна» та підозрою у «ознаках кримінального правопорушення» з боку ОСОБА_1 .

Однак, він, позивач, вважає дії та рішення кооперативу протиправними, оскільки статут кооперативу не передбачає права правління відключати власників гаражних боксів від електропостачання. А відтак, дії ОК «ГБК Березняки» з відключення електроенергії з 30.05.2022 року вважає незаконними.

У зв`язку з безперервним та умисним перешкоджанням у користуванні майном з боку Обслуговуючого кооперативу «ГБК Березняки», він, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про зобов`язання відповідача поновити постачання електроенергії до гаражного боксу № НОМЕР_1 .

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26 лютого 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Зобов`язано Обслуговуючий кооператив «ГБК «Березняки» усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні належним йому на праві приватної власності гаражним боксом № НОМЕР_1 , загальною площею 33 кв.м., який знаходиться на першому поверсі окремої споруди, що складається з чотирьох окремих боксів в Обслуговуючому кооперативі "ГБК Березняки" за адресою: місто Київ, вулиця Березняківська, 27 шляхом поновлення постачання електроенергії до цього гаражного боксу через електричну мережу електропостачальника.

Стягнуто з Обслуговуючого кооперативу «ГБК Березняки» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211, 20 грн.

Стягнуто з Обслуговуючого кооперативу «ГБК Березняки» на користь ОСОБА_1 10 500 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Грищенко О. М. в інтересах Облуговуючого кооперативу «ГБК «Березняки» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, рішення суду просив скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції залишено поза увагою те, що постачання електричної електроенергії на території Обслуговуючого кооперативу здійснюється лише членам кооперативу. Водночас, постачання колективним побутовим споживачем електричної енергії може здійснюватися особам, які не є членами колективного побутового споживача, на підставі договору при умові відповідності електроустановки вимогам нормативних документів. Однак, звертає увагу на те, що позивач не є членом кооперативу, оскільки не сплачував пайові та членські внески.

Також звертає увагу і на те, що зазначене скаржником підтверджується правовими висновками Верховного Суду, які суд першої інстанції не врахував, та як наслідок помилково задовольнив позов.

Крім того, вважає, що позивачем, в даному випадку, обрано неефективний спосіб захисту, оскільки в даному випадку він має звертатися з вимогами зобов`язального характеру.

Також, зазначив, що суд першої інстанції взяв до уваги квитанцію, надану позивачем на підтвердження факту оплати послуг правничої допомоги, при цьому, така квитанція не передбачена Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Національного банку України від 29.12.2017 року № 148.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 30 квітня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Ліляков О. А. в інтересах ОСОБА_1 заперечував проти доводів апеляційної скарги та вважав їх необґрунтованими. Зазначив, що суд правомірно зазначив про те, що ОК «ГБК Березняки» є колективним побутовим споживачем, який здійснює подачу електроенергії до гаражних боксів, у тому числі і до боксу позивача. Зазначає, що в ході судового розгляду позивачем наводились обґрунтовані доводи, які підтверджують правомірність реєстрації за ОСОБА_1 права власності на гаражний бокс у контексті заявлених вимог до ОК «ГБК Березняки» щодо усунення перешкод у користуванні нерухомим майном. В свою чергу, доводи відповідача про те, що позивач не є власником гаражного боксу і приватним нотаріусом зареєстровано право власності з порушенням закону не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

В судовому засіданні адвокат Ліляков О. А. в інтересах ОСОБА_1 заперечував проти доводів апеляційної скарги та вважав їх необґрунтованими.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за відсутності представника відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Обслуговуючого кооперативу «ГБК Березняки» задоволенню не підлягає.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 є власником гаражного боксу № НОМЕР_1 , загальною площею 33 кв.м., який знаходиться на першому поверсі окремої споруди, що складається з чотирьох окремих боксів, у Обслуговуючому кооперативі «ГБК Березняки» за адресою: вул. Березняківська, б. 27, м. Київ.

Право приватної власності ОСОБА_1 на даний об`єкт нерухомості зареєстровано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Погорєловим Б. С. згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 05.10.2021 року(т. 1, а. с. 58-59).

Судом також встановлено та відповідачем не заперечувалося, що ОК «ГБК Березняки» є колективним побутовим споживачем, який здійснює подачу електроенергії до гаражних боксів ОК «ГБК Березняки», у тому числі і до гаражного боксу позивача.

Рішенням правління ОК «ГБК Березняки», що оформлено у вигляді протоколу № 4 від 30.05.2022 року, ухвалено відключити від електромережі кооперативу ремонтний бокс № 6, оскільки правління кооперативу вбачає в діях ОСОБА_1 ознаки кримінального правопорушення. Дане рішення прийнято у зв`язку з виникненням розбіжностей в баченні питання нерухомого майна, а саме ремонтного боксу № НОМЕР_2 , який є власністю кооперативу та обліковується на балансі ОК «ГБК Березняки» як основний засіб(т. 1, а. с. 124).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначав про те, що, не дивлячись на те, що він є законним власником гаражного боксу № НОМЕР_1 , Обслуговуючий кооператив «ГБК Березняки», головою правління якого на даний час є ОСОБА_2 , чинить йому перешкоди у користуванні цим об`єктом нерухомості. Так, наприкінці травня 2022 року правління Обслуговуючого кооперативу протиправно відключило вищевказаний гаражний бокс № НОМЕР_1 від електричної енергії, в той час, як він повністю оплатив послугу з постачання електроенергії за період до лютого 2022 року, включно. Після цього, він, ОСОБА_1 , неодноразово звертався усно та в письмовій формі на адресу керівництва Обслуговуючого кооперативу з метою вирішення питання щодо сплати заборгованості за фактично спожиту електроенергію, а також просив повідомити конкретну суму боргу, але ці його законні вимоги були проігноровані. Підключати цей гаражний бокс до електричної мережі голова правління ОСОБА_2 категорично відмовляється, мотивуючи це тим, що, на його думку, ОСОБА_1 незаконно зареєстрував право власності на це майно.

В свою чергу, кооператив «ГБК Березняки» стверджує, що ОСОБА_1 не є його членом, оскільки не сплачував пайовий та вступний внески, не подавав заяву на вступ, а також вйого прізвище відсутнєу протоколі зборів та супровідному списку прийнятих осіб. Довідка, яка нібито підтверджує його членство, не була підписана головою правління, а сам факт прийняття ОСОБА_1 до кооперативу не підтверджено жодними внутрішніми документами чи реєстраційними даними. Натомість, до 2022 року він лише сплачував орендну плату за користування боксом РБ №6. На підставі цих обставин відкрито кримінальне провадження за ознаками шахрайства. Позов, який раніше ініціював ОСОБА_3 , про поновлення електропостачання до боксу визнано неналежним способом захисту, оскільки він не має законних прав на об`єкт і не є членом кооперативу, що є необхідною умовою для укладення договору про електропостачання відповідно до Статуту та Закону України «Про кооперацію».

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що, ОК «ГБК Березняки», як колективний побутовий споживач, утримує електричні мережі на території ОК «ГБК Березняки», є оператором системи розподілу електроенергії до належного позивачу гаражного боксу, має право припиняти постачання електричної енергії своїм споживачам у випадках, передбачених нормативно-правовими актами. В свою чергу, позивачем доведено, що дії відповідача з припинення постачання електричної енергії до належного позивачу гаражного боксу не відповідають вимогам нормативно-правових актів.

Крім того, суд дійшов висновку про те, що витрати на правничу допомогу заявлені позивачем в ходу судового розгляду у розмірі 10 500 грн, є розумними та такими, що відображають реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги, а також ураховуючи те, що відповідач не скористався наданим йому правом та не подав клопотання про зменшення таких витрат.

Перевіряючи висновки суду, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до положень статей 391,396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави,передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 925/180/18 від 19.06.2019 зазначено, що у розумінні приписів ст. 391 ЦК України право власності може бути також порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном, тобто може звертатися до суду з негаторним позовом. Звернутися з негаторним позовом може власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ, щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю. Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Як зазначено вище, ОК «ГБК Березняки» є колективним побутовим споживачем, який здійснює подачу електроенергії до гаражних боксів ОК «ГБК Березняки», у тому числі і до гаражного боксу позивача.

З матеріалів справи убачається, що постачання електричної енергії на території ОК «ГБК Березняки» здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії №378 від 15.10.2010 року, укладеного між Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» та Гаражно-будівельним кооперативом «Березняки», за умовами якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача за об`єктами споживача згідно з умовами цього договору та додатків до договору, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору(т. 1, а. с. 174-181).

Згідно з ст.12 Закону України «Про кооперацію» основними правами члена кооперативу є (серед іншого): користування послугами кооперативу; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу,посадових осіб кооперативу із запитами,пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб,одержувати письмові відповіді на свої запити. Основними обов`язками члена кооперативу є: додержання статуту кооперативу; виконання рішень органів управління кооперативу та органів контролю за діяльністю кооперативу; виконання своїх зобов`язань перед кооперативом; сплата визначених статутом кооперативу внесків.

У відповідності до статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" електропостачальником є суб`єкт господарювання, який здійснює продаж електричної енергії за договором постачання електричної енергії споживачу. Колективним побутовим споживачем (КПС) є юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність.

Пунктом 10.1.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії визначено, що оператор малої системи розподілу виконує функції, має права та обов`язки оператора системи розподілу щодо користувачів малої системи розподілу, електроустановки та/або мережі яких приєднані до мереж малої системи розподілу з урахуванням особливостей, визначених цими Правилами, без отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії. По відношенню до інших учасників роздрібного ринку оператор малої системи розподілу має права та обов`язки споживача електричної енергії.

Згідно з пунктом 10.2.4 Правил роздрібного ринку електричної енергії колективний побутовий споживач на підставі договору про постачання електричної енергії здійснює закупівлю електричної енергії у постачальника електричної енергії з метою її подальшого використання споживачами колективного побутового споживача для задоволення комунально-побутових потреб споживачів колективного побутового споживача, для технічних цілей та інших потреб колективного побутового споживача. За обсяг закупленої електричної енергії з постачальником електричної енергії розраховується колективний побутовий споживач відповідно до умов договору.

Закупівля електричної енергії та розподіл здійснюються за рахунок коштів споживачів колективного побутового споживача. Умови використання електричної енергії, розрахунків за неї, умови технічного забезпечення електропостачання електроустановок споживачів колективного побутового споживача, утримання та обслуговування технологічних електричних мереж колективного побутового споживача регулюються установчими документами та/або укладеними в установленому законодавством порядку договорами між споживачами колективного побутового споживача та колективним побутовим споживачем щодо розподілу та постачання електричної енергії в межах колективного побутового споживача (пункт 10.2.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії).

За змістом пункту 10.2.11 Правил роздрібного ринку електричної енергії електроустановки споживачів колективного побутового споживача та споживачів на території колективного побутового споживача, які не дотримуються умов договорів, укладених згідно з вимогами цих Правил з постачальником електричної енергії або колективним побутовим споживачем, підлягають відключенню від електричних мереж колективного побутового споживача. На вимогу постачальника електричної енергії колективний побутовий споживач зобов`язаний відключити електроустановки споживача на території колективного побутового споживача у порядку, встановленому цими Правилами.

Умови та порядок припинення та відновлення постачання електричної енергії споживачу визначені розділом VII Правил роздрібного ринку електричної енергії.

Відповідно до пункту 7.5. Правил роздрібного ринку електричної енергії припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється: 1) оператором системи за умови попередження споживача не пізніше ніж за 5 робочих днів до дня відключення; 2) електропостачальником за умови попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення.

У відповідності до пункту 7.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії відновлення електроживлення електроустановок споживача, електроживлення яких було припинено з підстав, зазначених у пунктах 7.5 та/або 7.6 цього розділу, здійснюється оператором системи у порядку, визначеному Кодексом системи передачі та Кодексом систем розподілу, протягом 3 робочих днів у містах та 5 робочих днів у сільській місцевості після отримання від ініціатора відключення інформації про усунення споживачем порушень, що підтверджується відповідним документом учасника ринку, на вимогу якого здійснювалося припинення електроживлення. Про усунення причин відключення ініціатор такого відключення повідомляє оператора системи в день отримання такої інформації.

За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Колегія суддів, дослідивши положення пунктів 7.5, 7.11, 7.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії, якими передбачено порядок припинення та відновлення постачання електричної енергії споживачу, зокрема обов`язковість попереднього повідомлення споживача та документального підтвердження усунення порушень, погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, оскільки дії відповідача щодо відключення електропостачання до гаражного боксу, який належить позивачу, були вчинені з порушенням зазначених нормативно-правових приписів та не відповідають вимогам чинного законодавства.

Суд першої інстанції правильно встановив, що колективний побутовий споживач, яким в даному випадку є ОК «ГБК Березняки», фактично виконує функції електропостачальника, ОК «ГБК Березняки» має права та обов`язки оператора системи розподілу щодо кінцевих споживачів електричної енергії.

При вирішенні спору суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що ОК «ГБК Березняки», як колективний побутовий споживач, утримує електричні мережі на території ОК «ГБК Березняки», є оператором системи розподілу електроенергії до належного позивачу гаражного боксу, має право припиняти постачання електричної енергії своїм споживачам у випадках, передбачених нормативно-правовими актами.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що позивач не є членом кооперативу, а отже, не має права на електропостачання, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 стосуються захисту речового права на об`єкт приватної власності, а не прав члена кооперативу. Згідно зі статтями 391, 396 ЦК України, власник майна має право на захист свого права володіння й користування незалежно від членства в об`єднанні чи кооперативі. У справі що переглядається судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є законним власником гаражного боксу № НОМЕР_1 , що підтверджується витягом із Державного реєстру речових прав, а обставини «незаконної реєстрації» є лише припущеннями, не підтвердженими рішенням суду або іншим уповноваженим органом.

Доводи про те, щопозивачемобрано неналежний спосіб захисту права не відповідають положенням ст. 5, 16, 391 ЦК України. Оскільки, негаторний позов про усунення перешкод у користуванні є належним способом захисту, коли особа володіє майном і їй перешкоджають здійснювати свої повноваження власника. Суд першої інстанції обґрунтовано застосував саме цей спосіб, оскільки наявна тривала протиправна бездіяльність відповідача у вигляді відключення електропостачання, що унеможливлює нормальне користування об`єктом власності.

Щодо доводів про відсутність підстав для електропостачання, оскільки позивач не уклав відповідний договір, то колегія суддів відмічає, що постачання електроенергії в межах колективного побутового споживача (КПС) здійснюється відповідно до Правил роздрібного ринку електричної енергії. Зокрема, п. 10.2.4 та п. 10.2.5 цих Правил передбачають можливість постачання електроенергії не лише членам кооперативу, а й іншим споживачам за відповідного договору. ОСОБА_1 неодноразово звертався до кооперативу з проханням укласти такий договір та з`ясувати обсяг заборгованості, проте його звернення залишилися без відповіді. Відповідно, саме кооператив порушив принцип добросовісності та спричинив неможливість укладення договору, отже не може посилатися на його відсутність як на підставу для відмови в електропостачанні.

Посилання скаржника на правові висновки Верховного Суду не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції як підстава для скасування рішення, оскільки наведена судова практика не стосується аналогічних фактичних обставин або складу правовідносин, а відтак не є релевантною у межах даної справи. Натомість, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив матеріали справи, належним чином оцінив надані сторонами докази у сукупності, з урахуванням норм матеріального і процесуального права, та ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке не потребує скасування чи зміни.

Крім того, з матеріалів справи убачається, що позивачем, в ході судового розгляду було порушено питання щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, у розмірі 10 500 грн.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.

За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У постанові Великої Палати Верховного суду від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц та у постанові Верховного суду від 18 серпня 2021 року у справі № 300/3178/20 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї що лише підлягає сплаті

Як установлено в частині другій статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19), постанові від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс) та постанові від 08 червня 2022 року у справі № 357/380/20 (провадження № 14-20цс22).

До суду представником позивача подано заяву про відшкодування відповідачем понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката Лілякова О.А. в розмірі 10 500 грн.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу в даній справі до суду подано: договір про надання правничої допомоги № 8-2024 від 02.08.2024 року між ОСОБА_1 та адвокатом Ліляковим О.А., де визнано усі істотні умови, акт № 1 приймання-передачі послуг від 29.01.2025 року та квитанція № 3211455 від 29.01.2025 року на суму 10 500 грн.

Заперечення відповідачазводяться до того, що позивачем надано неналежні та недопустимі докази, оскільки в матеріалах справи відсутній договір про надання правової допомоги ОСОБА_1 , а квитанція не підтверджує сплату понесених витрат на правничу допомогу.

Однак, в матеріалах справи наявний договір про надання правничої допомоги (а. с. 17-19) , як і наявні акти прийому передачі послуг, а також квитанції про оплату таких послуг (а. с. 237-239), а відтак, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 10 500 грн.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що згідно з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду (справи №755/9215/15-ц, №300/3178/20), наявність цих документів є достатньою для стягнення витрат, якщо інша сторона не подала вмотивоване клопотання про їх зменшення або недійсність, чого відповідач не зробив.

Посилання відповідача на «непередбаченість квитанції (про оплату послуг правничої допомоги) Положенням НБУ» є хибним, оскільки жодна норма не вимагає виключно фіскального чека або банківського документа, якщо сторони мають цивільний договір та акт виконаних послуг.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції повно і всебічно досліджено наявні у справі докази та дана їм належна правова оцінка, правильно встановлено обставини справи, в результаті чого ухвалено законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга адвоката Грищенка Олександра Миколайовича в інтересах Обслуговуючого кооперативу «ГБК Березняки» підлягає залишенню без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 лютого 2025 року залишенню без змін.

Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу адвокат Ляліков О. А. в інтересах ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача витрати на правничу дпопомогу понесені під час апеляційного перегляду справи, у розмірі 3 500 грн.

На підтвердження витрат на правничу допомогу надав суду: договір про надання правничої допомоги від 02 серпня 2024 року; акт приймання-передачі послуг від 02 червня 2025 року та квитанцію про оплату послуг.

В свою чергу, відповідач не скористався наданим йому процесуальним правом та не подав заяву щодо зменшення заявленого позивачем розміру.

Колегія суддів відмічає, що суд не має права вирішувати питання про зменшення суми витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 13 березня 2025 року у справі №275/150/22.

За наведених вище обставин колегія суддів вважає розмір витрат на професійну правничу допомогу, заявлений позивачем, розумним та таким, що відповідає складності справи, обсягу виконаних адвокатом процесуальних дій, а також часу, витраченого на підготовку відзиву та участь у судових засіданнях, і стягує з Обслуговуючого кооперативу «ГБК Березняки» на користь ОСОБА_1 3 500 грн витрат на правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Грищенка Олександра Миколайовича в інтересах Обслуговуючого кооперативу «ГБК Березняки»залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 лютого 2025 року залишити без змін.

Стягнути з Обслуговуючого кооперативу «ГБК Березняки» (, адреса місцезнаходження: м. Київ, Березняківська, 27) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ) витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 18 липня 2025 року.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді С. М. Верланов

В. А. Нежура