ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5318/25 Справа № 203/7883/24 Суддя у 1-й інстанції - Іваницька І. В. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 лютого 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Селидіввугілля» про стягнення заборгованості по заробітній платі, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулось до суду з позовом доДержавного підприємства «Селидіввугілля» про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 17200 грн.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 січня 2025 рокупозовну заяву залишено без руху як таку, що не відповідала вимогам п. 3 ч.3 ст. 175 ЦПК України та судом було надано позивачці строк для усунення недоліків.

05.02.2025 року позивачкою направлено до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви разом із заявою про зменшення позовних вимог, відповідно до якої, позивачка просила стягнути з ДП «Селидіввугілля» заборгованість із виплати заробітної плати в сумі 15 879, 72 грн без утримання з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2025 рокупозовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Селидіввугілля» про стягнення заборгованості по заробітній платі повернуто позивачці як неподану.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зазначає, що нею до заяви про зменшення позовних вимог були долучені копія довідки ВП «Шахта «Котляревська» Державного підприємства «Селидіввугілля» від 25.12.2024 року №01/1712 та виписка по картковому рахунку.

Зі змісту довідки №01/1712 від 25.12.2024 року, виданої ВП «Шахта «Котляревська» Державного підприємства «Селидіввугілля» вбачалась сума заборгованості по кожному з видів заборгованості, періоду формування та суми заборгованості. Виписку по картковому рахунку за період з 01.01.2024 року по 26.01.2025 року відповідно до якої вбачається рух коштів по картковому рахунку.

Також, зі змісту Відомостей державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу від 09.12.2024 року вбачається відомості щодо джерела отримання доходу, сум нарахованого та виплаченого доходу, суми нарахованих та перерахованих податків, суми нарахованого та перерахованого військового збору, коду та ознаки доходу, дати прийому на роботу та дати звільнення з роботи за період з січня 2024 року по вересень 2024 року.

Отже, зазначеними та долученими до заяви про зменшення позовних вимог доказами були підтверджені сума заборгованості, підстави виникнення суми заборгованості та інші відомості на підтвердження заборгованості підприємства переді неї із заробітної плати та її складових і періодів виникнення.

Крім того, виходячи з положень ЦПК України, аналіз наданих сторонами доказів здійснюється судом при вирішенні спору по суті, а не на стадії вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для відкриття провадження у справі або залишення позову без руху. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

У ч.2 ст. 369 ЦПК України зазначено, що апеляційні скарги на ухвали суду про повернення заяви позивачеві (заявникові) розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що по даній справі оскаржується ухвала суду про повернення позовної заяви, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги відповідно до статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.01.2025 року позовну заяву залишено без руху як таку, що не відповідала вимогам п. 3 ч.3 ст. 175 ЦПК України.

05.02.2025 року позивачкою направлено до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви разом із заявою про зменшення позовних вимог, відповідно до якої, позивачка просить стягнути з ДП «Селидіввугілля» заборгованість із виплати заробітної плати в сумі 15 879, 72 грн.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що подана заява позивачки про усунення недоліків не містить обґрунтованого розрахунку сум, оскільки не містить обчислення, з якого було б зрозуміло, яким чином отримано результат заборгованості із виплат заробітної плати в сумі 15 879, 72 грн та яку просить стягнути позивачка, що свідчить про невиконання останньою ухвали суду від 06.01.2025 року.

Такий висновок не відповідає вимогам процесуального закону та матеріалам справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, зокрема, цивільного характеру. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати указані права без будь-яких перепон чи ускладнень.

Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя, що кореспондується із положеннями статті 4 ЦПК України, з огляду на які, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Стаття 175 ЦПК України встановлює вимоги щодо форми та змісту позовної заяви. Зокрема, пунктами 3, 5, 8 частини 3 указаної норми встановлено вимоги щодо зазначення в позові: ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Частинами 1-3 статті 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст.175 та 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Положення наведеної норми процесуального закону щодо повернення заяви застосовуються у тому випадку, коли особа в установлений строк не виконає вимоги ухвали суду про залишення заяви без руху.

Як убачається із матеріалів справи, позивач, отримавши копію відповідної ухвали суду, не ухилився від виконання вимог, зазначених в ній, та в межах встановленого судом строку надав суду клопотання із доказами їх усунення.

Районний суд вдався до надмірного формалізму, поверхово оцінивши обставини, викладені в такій заяві, без урахування положень статей 13,175 ЦПК України, якими визначено, що позивач на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини. Невідповідність зазначених у позовній заяві обставин чи доказів на підтвердження позовних вимог, неточність формулювань позовних вимог, їх неузгодження із способами захисту порушеного права, недоведеність підстав позову за кожною вимогою не перешкоджає розгляду справи, оскільки може бути підставою для відмови у задоволенні позову по суті, а не для визнання позовної заяви неподаною та її повернення.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Виходячи з наведеного, суддя суду першої інстанції без належних для того підстав, за відсутності легітимного обмеження права позивача на суд повернув позивачу заяву. Тому беручи до уваги, що вирішення процесуальних питань, які випливають із факту подання позовної заяви, належить до компетенції суду першої інстанції (ст. ст. 23, 184-187 ЦПК України), на підставі ст. 379 ч. 1 п. 4 цього Кодексу апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржену ухвалу скасувати, а справу для продовження розгляду направити до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, а тому ухвала суду підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Як роз`яснено у пункті 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в частині першій статті 293 ЦПК, або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу, передбачену у пункті 2 частини першої статті 324 ЦПК, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 88 ЦПК.

Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, то питання відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає вирішенню по завершенню розгляду справи по суті.

Керуючись ст. ст. 368,374, 379, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 лютого 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді: