Справа № 450/1536/25 Провадження № 2/450/1436/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Мусієвського В. Є.

при секретарі Расяк С.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників судового розгляду в приміщенні суду м. Пустомити цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернулась в суд з позовом, у якому просила стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 31054-05/2024, укладеним між ОСОБА_1 та ТзОВ «Аванс Кредит» 20.05.2024 року, у розмірі 21450 грн., яка складається з 6500 грн. заборгованості по тілу кредиту, 11700 грн. заборгованості по відсоткам, 3250 грн. штрафних санкцій; за кредитним договором № 31431-05/2024, укладеним між ОСОБА_1 та ТзОВ «Аванс Кредит» 20.05.2024 року, у розмірі 26400 грн., яка складається з 8000 грн. заборгованості по тілу кредиту, 14400 грн. заборгованості по відсоткам, 4000 грн. штрафних санкцій; за кредитним договором № 4638149, укладеним між ОСОБА_1 та ТзОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» 27.09.2023 року, у розмірі 20750 грн., яка складається з 5000 грн. заборгованості по тілу кредиту, 15750 грн. заборгованості по відсоткам.

Мотивувала позовні вимоги тим, що ОСОБА_1 звернувся до ТзОВ «Аванс Кредит» і уклав 20.05.2024 року кредитні договори № 31054-05/2024; № 31431-05/2024, отримавши кредитні кошти на споживчі потреби. Зазначила, що 19.09.2024 року між ТзОВ «Аванс Кредит» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 19092024, відповідно до якого, а також згідно реєстром боржників від 19.09.2024 року до вказаного договору, позивач набув право вимоги до відповідача за кредитними договорами № 31054-05/2024; № 31431-05/2024. 27.09.2023 року між ТзОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 4638149, внаслідок чого відповідач отримав кредит на споживчі потреби. На підставі договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, додаткової угоди № 2 від 28 липня 2021 року та додаткової угоди № 20 від 27 лютого 2024 року, укладених між ТзОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», а також згідно з реєстру боржників № 19 від 27.02.2024 року до вказаного договору, позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 4638149. Вказала, що відповідач свої зобов`язання за договорами не виконав, у зв`язку з чим утворилася згадана заборгованість. Вказала, що орієнтований розмір судових витрат, понесених позивачем, складаються з судового збору у розмірі 3028 грн. та 1514 грн. пов`язаних із розглядом справи, а саме витребування і забезпечення доказів та проведення огляду таких за їх місцезнаходженням. Враховуючи наведене, просила позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою від 01.05.2025 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач повідомлявся про судовий розгляд шляхом направлення поштової кореспонденції.

У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

В силу ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

У відповідності до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання,- в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Судом встановлено, що 20.05.2024 року між ТзОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 31054-05/2024, шляхом підписання такого, додатку № 1 до нього та паспорта споживчого кредиту електронним підписом W3194, внаслідок чого отримав кредит на споживчі потреби у розмірі 6500 грн. строком на 120 днів, зі сплатою 547,50 % річних від суми кредиту в розрахунку 1,50 % на добу.

20.05.2024 року між ТзОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 31431-05/2024, шляхом підписання такого, додатку № 1 до нього та паспорта споживчого кредиту електронним підписом W0344, внаслідок чого отримав кредит на споживчі потреби у розмірі 8000 грн. строком на 120 днів, зі сплатою 547,50 % річних від суми кредиту в розрахунку 1,50 % на добу.

19.09.2024 року між ТзОВ «Аванс Кредит» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 19092024, відповідно до умов якого Клієнт передав Фактору, а Фактор прийняв і зобов`язується оплатити Клієнту права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що виникли у Клієнта за кредитними договорами, укладеними між боржниками та первісним кредитором. Сторони погодили, що перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною цього договору. Також, сторони визначили терміни, що використовуються у даному договорі, зокрема реєстр боржників це інформація, що стосується боржників, оформлена за формою, встановленою в додатку № 1 (форма реєстру боржників в паперовому вигляді) і Додатку № 4 (форма реєстру боржників в електронному вигляді) до цього договору.

Вказаний Реєстр Боржників за формою, встановленою в Додатку № 1 до цього договору, сторона позивача не надала, що унеможливлює встановити чи відбувався факт передачі Клієнтом Факторові права вимоги до ОСОБА_1 за кредитними договорами № 31054-05/2024 та № 31431-05/2024 від 20.05.2024 року.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 19092024 від 19.09.2024 року, ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 31054-05/2024 від 20.05.2024 року у розмірі 21450 грн., яка складається з 6500 грн. заборгованості по тілу кредиту, 11700 грн. заборгованості по відсоткам, 3250 грн. штрафних санкцій; за кредитним договором № 31431-05/2024 від 20.05.2024 року у розмірі 26400 грн., яка складається з 8000 грн. заборгованості по тілу кредиту, 14400 грн. заборгованості по відсоткам, 4000 грн. штрафних санкцій.

Однак даний витяг не містить підпису посадової особи і відтиску печатки ТзОВ «Аванс Кредит», а підписаний лише представником ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», з огляду на що, такий не є належним доказом у справі, оскільки його зміст може бути змінено в односторонньому порядку та викладено в зручній для позивача формі, що не відповідає оригіналу.

Окрім того, представником позивача, надано суду договір факторингу № 29042024 від 29.04.2024 року не в повному обсязі, а саме, після аркушу № 4, який закінчується п. 3.9, слідує аркуш № 9, який розпочинається з п. 9.7, що не дає суду можливості дослідити всі умови такого.

27.09.2023 року ОСОБА_1 уклав із ТзОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» договір позики № 4638149, шляхом підписання такого та додатку № 1 до нього електронним підписом одноразовим ідентифікатором L54IArFplU, внаслідок чого отримав кредит на споживчі потреби у розмірі 5000 грн. строком на 15 днів зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 3 % на день.

14.06.2021 року між ТзОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТзОВ «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, 28.07.2021 року додаткову угоду № 2, а 27.02.2024 року додаткову угоду № 20, відповідно до умов яких Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Перелік позичальників, підстави виникнення права грошової вимоги до позичальників, сума боргу та інші дані зазначаються в реєстрі прав вимог, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору. Також, сторони визначили терміни, що використовуються у даному договорі, зокрема реєстр боржників це інформація, що стосується боржників, оформлена за формою, встановленою в додатку № 1 (форма реєстру боржників в паперовому вигляді) і Додатку № 5 (форма реєстру боржників в електронному вигляді) до цього договору.

Вказаний додаток до суду, сторона позивача не надала, що унеможливлює встановити чи відповідає наданий позивачем витяг з Реєстру боржників № 19, встановленій у додатку №1 до договору.

Згідно витягу з реєстру боржників № 19 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 4638149 від 27.09.2023 року у розмірі 20750 грн., яка складається з 5000 грн. заборгованості по тілу кредиту, 15750 грн. заборгованості по відсоткам.

Однак даний витяг не містить підпису посадової особи і відтиску печатки ТзОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», а підписаний лише представником ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», з огляду на що, такий не є належним доказом у справі, оскільки його зміст може бути змінено в односторонньому порядку та викладено в зручній для позивача формі, що не відповідає оригіналу.

Окрім того, представником позивача надано суду договір факторингу не в повному обсязі, а саме, після аркушу № 2, який закінчується п. 1.3, слідує аркуш № 4, який розпочинається з п. 2.1.9, а після аркушу № 4, який закінчується п. 4.2, слідує аркуш № 8, який розпочинається з п. 9.7, що не дає суду можливості дослідити всі умови такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Статтею 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Верховний Суд у постанові від 03.11.2021 року у справі № 301/2368/14-и зазначив, що вирішуючи питання про перехід до нового кредитора права грошової вимоги слід звернути увагу на наявність доказів на підтверджений обставин здійснення повної оплати за кожним договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором.

На необхідність перевірки факту перерахування коштів на виконання умов договору про відступлення права вимоги також покликався Верховний Суд у постанові від 29.09.2021 року в справі № 2-879/11 (провадження 61-10005св21) з огляду на умови такого договору, зокрема щодо набуття новим кредитором права вимога до боржника після здійснення оплати за вказаним договором.

Аналізуючи вищезазначені докази, суд приходить до висновку, що належних та допустимих доказів на підтвердження сплати ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» грошових коштів первісним кредиторам за передачу прав грошових вимог та зарахування їх на рахунок кредиторів, суду не надано.

Крім цього, як відзначив Верховний Суд у постанові від 17.01.2020 року в справі № 916/2286/16, відсутність доказів на підтвердження повної оплати за договором факторингу є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволені заяви про стягнення заборгованості.

Окрім того, на підтвердження позовних вимог представником позивача долучено розрахунки заборгованості за кредитними договорами № 4638149 від 27.09.2023 року, № 31054-05/2024 від 20.05.2024 року та № 31431-05/2024 від 20.05.2024 року.

Однак, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 75 від 04 липня 2018 року, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Водночас, долучені розрахунки заборгованості за кредитними договорами № 4638149 від 27.09.2023 року, № 31054-05/2024 від 20.05.2024 року та № 31431-05/2024 від 20.05.2024 року, які досліджені судом, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані в позовній заяві, а отже не є належним доказом наявності заборгованості. Вказані розрахунки із зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документами, що створені самим позивачем, а відтак, інформація зазначена в них, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не може бути доказами наявності заборгованості, на якій наполягає представник позивача.

Враховуючи викладене вище, представником позивача не надано первинних документів щодо заборгованості за кредитними договорами № 4638149 від 27.09.2023 року, № 31054-05/2024 від 20.05.2024 року та № 31431-05/2024 від 20.05.2024 року, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити наявність підстав для стягнення такої з ОСОБА_1 .

Отож, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено ч. 2 ст. 77 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд наголошує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.

Враховуючи викладене вище, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факт набуття ним права грошової вимоги відносно ОСОБА_1 за кредитними договорами № 4638149 від 27.09.2023 року, № 31054-05/2024 від 20.05.2024 року та № 31431-05/2024 від 20.05.2024 року і як наслідок, права звертатися до суду з даними позовними вимогами.

Таким чином, позовні вимоги ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, а тому у задоволенні таких слід відмовити.

За ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 279 ЦПК України, ст.ст. 3, 13, 16, 509, 512-514, 517, 527, 639, 1054, 1056-1, 1077 ЦК України, ст.ст 3, 12 ЗУ «Про електронну комерцію», ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мусієвський В.Є.