Єдиний унікальний номер: 379/256/25
Провадження № 2/379/195/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 рокум.Тараща

Таращанський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Шабрацького Г.О.

за участю секретаря судового засідання Гопкало О.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Таращі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказада, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі зареєстрованому Полковницькою сільською радою Ставищенського району Київської області , про що було зроблено актовий запис № 1 в книзі реєстрації актів про одруження. Сторони від шлюбу мають двох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сімейне життя з відповідачем не склалось. У їхніх стосунках зникли почуття любові, поваги, взаєморозуміння, підтримки. Відповідач зловживає спиртними напоями. Часто і безпричинно влаштовує скандали. Веде себе агресивно. Такі відносини суперечать інтересам позивача.

Ухвалою судді Таращанського районного суду Київської області від 11.02.2025 справу було прийнято до провадження та призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 10.03.2025 провадження у справі було зупинено за клопотанням відповідача та надано сторонам строк для примирення.

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 16.06.2025 поновлено провадження у справі.

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 16.06.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Якименка О.В. про зупинення провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

Позивач, у судове засідання не з`явилась відповідно до наданої заяви просила розглядати справу за її відсутності. В заяві зазначено, що примирення між нею та відповідачем не можливе їхні стосунки лише погіршилися, спільно з відповідачем вона не проживає, подальше збереження шлюбу є неможливим. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився. 27.06.2025 року до суду надійшло клопотання від представника відповідача, адвоката адвоката Якименка О.В., про зупинення провадження у справі. Клопотання мотивоване тим, що відповідач є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 та в зв`язку з активними бойовими діями його військова частина залучена до виконання бойових завдань і тому він фізично не перебуває за своїм місцем реєстрації. Дана обставина унеможливлює на даний час здійснення кроків зі сторони відповідача на примирення між подружжям. В свою чергу відповідач заявлений позов не визнає та має намір самостійно надати пояснення та заперечення у судовому засіданні. Враховуючи категоричну позицію позивача, відповідач має намір особисто надати пояснення суду. Проте на сьогоднішній день не може особисто з`явитись до суду, по причині виконання бойових завдань на Сході країни. Станом на теперішній час відповідач продовжує перебувати на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 та виконує безпосередньо бойові завдання на Сході країни.

Відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так,судом встановлено,відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 виданого 08.08.2009 між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , 08.08.2009 року було зареєстровано шлюб про що 19.07.2019 року виконкомом Полковницької сільської ради Ставищенського району Київської області складено актовий запис № 1 після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінилось на « ОСОБА_6 ».

Сторони мають двох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження.

Частиною 3 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини.

Згідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч.1 ст.110, ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з роз`ясненнями п.10Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя`проголошенаКонституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Згідно ч.2 ст.114 СК Україниу разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.08.2009 року.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові,взаєморозуміння, підтрики. Сім`я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб підлягає розірванню.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб.

На підставі вищевикладеного, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне сімейне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки це суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Щодо клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Буквальне тлумачення зазначеної норми свідчить, що законодавець пов`язав момент поновлення провадження у справі, зупиненого на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, з припиненням перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, що затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, строк дії якого неодноразово продовжувався і який триває дотепер.

Станом на день розгляду клопотання перспективи завершення війни в Україні є вкрай непрогнозованими через постійну і довготривалу збройну агресію російської федерації, спрямованої на порушення територіальної цілісності і суверенітету України.

За таких обставин, кінцевий строк зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України в сучасних українських реаліях є відносно невизначеним. Навіть за умови припинення перебування сторони в складі Збройних Сил України чи інших військових формувань, що переведені на воєнний стан (за відсутності конкретних підстав для звільнення з військової служби), визначити коли таке припинення відбудеться об`єктивно неможливо.

У цьому аспекті суд наголошує, що за змістом ч. 3 ст. 2 ЦПК України до основних засад цивільного судочинства належать розумність строків розгляду справи судом, пропорційність, диспозитивність, змагальність сторін.

Відповідно до ч. 9 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. При цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Згідно зі ст. 5 Протоколу 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 22.11.1984, що ратифікований Україною згідно із Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Отже, принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу.

Наведене дозволяє виснувати, що зупинення провадження у справі про розірвання шлюбу на невизначений строк вочевидь не відповідатиме моральним засадам суспільства, які в цьому разі превалюють над правом сторони брати особисту участь у справі.

У такій чуттєвій темі, як стосунки подружжя, використання правомірного інструментарію з метою відтермінування розірвання шлюбу порушує принцип добровільності шлюбу і є неприпустимим.

Крім того, 10.03.2025 у судовому засідані відповідач ОСОБА_2 був присутній особисто, за його клопотання було зупинено провадження у справі та надано строк для примирення тривалістю три місяці. Сторонам роз`яснено, якщо примирення між подружжям не відбудеться після призначеного судом строку, шлюб буде розірвано. Також, позивач у своїй заяві категорично вказала, що примирення з відповідачем не можливе, за наданий час для примирення стосунки лише погіршилися.

З огляду на викладене, в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі суд відмовляє.

В силу вимог ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Вирішуючи питання про розірвання шлюбу, враховуючи заяву позивачки в цій частині, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище « ОСОБА_6 ».

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 56,104-105,110-115,135 СК України ст.ст.12,13,89,141, 263-265,268,352,354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 08 серпня 2009 року виконкомом Полковницької сільської ради Ставищанського району Київської області, актовий запис №1.

Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище « ОСОБА_6 ».

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , сплачений судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення набирає сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя:Г. О. Шабрацький