Справа №: 272/378/24
Провадження № 2/272/38/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Карповця В.В.,

з участю секретаря судового засідання - Степанчук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Андрушівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором позики, суд-

встановив:

У квітні 2024 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "ЄАПБ" заборгованість за договором позики № 72181687 від 08.01.2023 у розмірі 48000,00 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 08 січня 2023 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № 72181687. Вказаний договір позики підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора.

Згідно п. 1 Договору позики Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (Позику), на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити Позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало відповідачу кредитні кошти у розмірі 12000,00 грн.

14.06.2021 між ТОВ "Фінансова компанія "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло право вимоги до відповідача.

Відповідно до Реєстру боржників № 8 від 26.07.2023 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 48000,00 грн., з яких 12000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 36000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, яку представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 .

14.11.2024 на адресу суду надійшов відзив, в якому представник відповідача зазначила, що ОСОБА_1 частково заперечує позовні вимоги, оскільки позов ґрунтується на можливості позивача багаторазового збільшення боргових зобов`язань та зловживання свої ми правами шляхом умисного зволікання зі зверненням до суду з позовною заявою з метою отримання незаконної матеріальної вигоди. Оскільки строк кредитування був погоджений сторонами у 30 днів, то відсотки, нараховані поза межами вказаного періоду, стягненню не підлягають. Вважає, що позивач мав би нарахувати відсотки за користування кредитом у розмірі 2700,00 грн., які відповідач сплатив 07.02.2023. Ураховуючи викладене, представник позивача просить відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом у розмірі 36000,00 грн та судових витрат.

25.11.2024 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги повністю, оскільки доводи представника відповідача спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

03.03.2025 від представника відповідача надійшло клопотання про витребування доказів, які містять банківську таємницю. Однак у поданій 14.04.2025 заяві представник відповідача просила не розглядати вказане клопотання.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак у поданій відповіді на відзив зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити. Крім того зазначив, що розгляд справи просить проводити у відсутність представника ТОВ "ФК"ЄАПБ".

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились.

03.03.2025 відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що частково заперечує позовні вимоги.

03.06.2025 представник відповідача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та у відсутність відповідача. У поданій заяві адвокат Мороз О.С. просила відмовити у задоволенні позову, оскільки відмотки за користування кредитом нараховані поза межами строку кредитування.

У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини:

08 січня 2023 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № 72181687. Вказаний договір позики підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора.

Згідно п. 1 Договору позики Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (Позику), на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити Позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

Сума позики становить 12000,00 грн., строк позики (Строк кредитування) - 30 днів, процентна ставка (базова) в день - 2,5 % (фіксована), знижена процентна ставка - 0,75 % в день (застосовується у відповідності до умов програми лояльності); дата надання позики 08.01.2023, дата повернення - 07.02.2023, орієнтовна загальна вартість кредиту - 14700,00 грн. Ставки, визначені цим пунктом є незмінними протягом Строку Позики та можуть бути змінені виключно на підставі укладеної між Позикодавцем та Позичальником додаткової угоди до Договору (пункти 2.1. - 2.3. Договору).

Пунктом 15 Договору визначено, що у разі недотримання Позивальником умов офіційних правил програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", знижена процентна ставка, визначена п. 2 Договору, припиняє свою дію та застосовується базова процентна ставка, визначна п.п. 2.3 п. 2 Договору. У такому разі проценти, нараховані за зниженою процентною ставкою, підлягають перерахуванню за базовою процентною ставкою та сплачуються Позичальником в повному обсязі за весь період строку позики.

14.06.2021 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло право вимоги до відповідача.

За цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в

розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право

грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - Боржників,

включаючи суму основного зобов`язання (Позики), плату за Позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах Боржників, які формуються згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору (п. 1.1. Договору).

Згідно до п. 1.2. Договору Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі відповідного Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. В день, коли здійснюється Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників, Клієнт зобов`язаний передати Фактору інформацію згідно Реєстру Боржників в електронному виді за формою, наведеною в Додатку № 5 до цього

Договору, на підставі Акту прийому-передачі інформації згідно Реєстру Боржників в

електронному вигляді (Додаток № 6).

Додатковою угодою № 2 від 28.07.2021 до договору факторингу № 14/06/2021 від 14.06.2021 Сторони погодили викласти п. 1.3 Договору в новій редакції.

Додатковою угодою № 9 від 26.07.2023 до договору факторингу № 14/06/2021 від 14.06.2021 Сторони підписали Реєстр Боржників № 8 від 26.07.2023 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 та акт прийому-передачі Реєстру Боржників.

Представник позивача вказує, що відповідно до Реєстру боржників № 8 від 26.07.2023 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 48000,00 грн., з яких 12000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 36000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Вказана сума заборгованості також відображена у розрахунку заборгованості.

Зі змісту поданого відзиву на позов вбачається, що відповідач не заперечує факту отримання кредитних коштів у сумі 12000,00 грн., погоджується зі строком кредитування у 30 днів, однак заперечує щодо стягнення з нього на користь позивача відсотків за користування кредитом та судових витрат.

За приписами ч.1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).

В силу ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень ч.1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.

Відповідно до ч.1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

З врахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, суд доходить висновку про укладеність вказаного договору про надання фінансового кредиту між відповідачем та ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів".

З урахуванням того, що ОСОБА_1 не заперечує факту отримання кредитних коштів у розмірі 12000,00 грн., факту невиконання своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем, який набув право вимоги за вказаним договором про надання фінансового кредиту за договором відступлення прав вимоги, суд доходить до висновку про виконання ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" своїх зобов`язань за договором № 72181687 від 08.01.2023.

При цьому, суд ураховує, що кредитний договір у встановленому законом порядку недійсним не визнаний, відповідачем не спростовано факту перерахування кредитних коштів у розмірі 12000,00 грн. як і не доведено, що картка, на яку було здійснено перерахування коштів, йому не належить.

За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Так, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.07.2014 суд дійшов висновку, що підтвердженням суми заборгованості є кредитний договір, договір факторингу, який у встановленому законом порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений банком при відступленні права вимоги.

Разом з тим, суд не може погодитися з розміром нарахованих відсотків за користування кредитними коштами за договором про надання фінансово кредиту № 72181687 від 08.01.2023 в розмірі 36000,00 грн., виходячи з наступного:

Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Відповідно до статті 251 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.

Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

За умовами договору про надання фінансово кредиту № 72181687 від 08.01.2023 сторони встановили строк кредитування 30 днів, тобто до 07.02.2023, включаючи дату отримання та повернення позики.

Суд не може погодився із заявленим у позовній заяві розміром заборгованості, який ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» обчислило на день набуття ним права вимоги за договором про надання фінансово кредиту.

Як встановлено судом, строк кредитування був погоджений сторонами та становив 30 днів. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять.

Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов договору становить 9000,00 грн. за період з 08.01.2023 по 07.02.2023, виходячи з розрахунку: 12000,00 грн. (тіло кредиту) х 2,5% (базова відсоткова ставка) х 30 днів (строк позики). При цьому суд ураховує, що у зв`язку з недотриманням відповідачем умов договору, у даному випадку не може бути застосована знижена процентна ставка 0,75 %.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 зробила висновок про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що вказані відсотки в розмірі 36000,00 грн. нараховані як відсотки, які підлягають стягненню у порядку ст. 625 ЦК України.

Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі.

Відтак, наданий позивачем витяг з реєстру боржників до договору факторингу не може вважатися належним доказом наявності такої заборгованості.

Посилання відповідача на те, що розмір відсотків має становити 2700,00 грн., які ним були сплачені 07.02.2023, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. З наданих відповідачем скріншоту з мобільного додатку Приват24 та виписки банку вбачається, що 07.02.2023 о 17.28 год. було здійснено переказ з картки НОМЕР_1 у розмірі 2700,00 грн., однак з вказаних доказів неможливо встановити отримувача та призначення платежу. При цьому, представник відповідача просила не розглядати подане нею клопотання про витребування доказів, які містять банківську таємницю.

Ураховуючи викладене суд задовольняє позов частково та стягує з відповідача на користь позивача заборгованість договором позики № 72181687 від 08.01.2023 у розмірі 21000,00 грн., а саме: 12000,00 грн. - заборгованості за основною сумою боргу та 9000,00 грн. - заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами.

У задоволенні решти позовних вимог, а саме у стягненні заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 27000,00 грн. суд відмовляє.

Суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1324,75 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати, передбачені п. 3 ч. 2 ст. 133 ЦПК України, а саме витрати, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів у розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1342,00 грн.

Статтею 140 ЦПК України визначено, що особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. Розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. У випадках, коли сума витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, повністю не була сплачена учасниками справи попередньо або в порядку забезпечення судових витрат, суд стягує ці суми зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом. Граничний розмір компенсації витрат,пов`язаних з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивачем на вимогу суду надавались докази та у зв`язку з цим були понесені витрати, також позивачем не заявлялись клопотання про витребування доказів та огляд доказів за їх місцезнаходженням.

За таких обставин, суд доходить до висновку, що судові витрати, передбачені п. 3 ч. 2 ст. 133 ЦПК України, не підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 81, 141, 258, 265, 268, 354 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (, IBAN № НОМЕР_3 у АТ "ТАСкомбанк", місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ) заборгованість за договором позики № 72181687 від 08.01.2023 у розмірі 21000 (двадцять одна тисяча) грн. 00 коп., яка складається з: 12000,00 грн. - заборгованості за основною сумою боргу та 9000,00 грн. - заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1324 (одна тисяча триста двадцять чотири) грн. 75 коп.

У задоволенні решти позовних вимог, а саме у стягненні заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 27000,00 грн., відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя:В. В. Карповець