Справа № 154/1595/25
Провадження № 2/169/314/25
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 року селище Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі

головуючого судді Хвіц Г.Й.

за участю секретаря судового засідання Ілляшик З.Ю.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі судового засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Володимирського міського суду Волинської області із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_3 склала два заповіти, зокрема, від 18 серпня 2005 року, відповідно до якого квартиру АДРЕСА_2 заповіла ОСОБА_4 , та від 07 грудня 2022 року, відповідно до якого належні їй земельні ділянки заповіла своїй онуці ОСОБА_4 відповідачу у справі, яка у встановлений законом строк подала приватному нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Окрім неї, спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є син останньої - ОСОБА_5 , який відмовився від прийняття спадщини.Вказуючи, що вона у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті матері, однак нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок на ім`я спадкодавця, просила визнати за нею право власності на спадковий житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 .

Ухвалою судді Володимирського міського суду Волинської області від 29 квітня 2025 року вказану цивільну справу передано на розгляд за підсудністю до Турійського районного суду Волинської області, що надійшла до вказаного суду 20 травня 2025 року.

Суддя своєю ухвалою від 21 травня 2025 року прийняла цивільну справу до провадження, позовну заяву до розгляду, відкрила провадження у справі та призначила підготовче засідання.

У підготовче засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена, однак до позовної заяви додала адресовану суду письмову заяву, в якій просила позов задовольнити та розглядати справу без її участі.

У підготовче засідання представник позивача адвокат Жук М.В. не з`явилася, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена. Клопотань про відкладення розгляду справи не подавала.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче засідання не з`явилася також, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена, відзиву на позовну заяву не подавала, однак подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просила справу розглядати без її участі.

Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав.

Частиною третьою статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до частини першої статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з частиною першою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як установив суд, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6) і після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшов житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Належність вищевказаного будинку спадкодавцеві ОСОБА_3 підтверджується витягом з погосподарської книги №3 за 2021 - 2027 роки виконавчого комітету Оваднівської сільської ради Володимирського району Волинської області (а.с. 18).

Право власності у встановленому законом порядку на зазначене нерухоме майно не зареєстровано.

До складу спадкового домоволодіння входять житловий будинок «А-1» з прибудовою «а», загальною площею 57.0 кв. м, житловою площею 24.3 кв. м, з надвірними будівлями та спорудами: хлів «Б-1», літня кухня «В-1», гараж «Г-1», льох Д, вбиральня Ж, криниця №1 (а.с. 19 - 23).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Відповідно до положень статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Частиною третьою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

За змістом частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Встановлено, що за життя ОСОБА_3 склала два заповіти: від 18 серпня 2005 року, відповідно до якого квартиру АДРЕСА_2 заповіла ОСОБА_4 , та від 07 грудня 2022 року, відповідно до якого належні їй земельні ділянки заповіла своїй онуці ОСОБА_4 відповідачу у справі (а. с. 7, 8 - 11), яка у встановлений законом строк подала приватному нотаріусу заяву про прийняття спадщини (а. с. 46).

Позивач ОСОБА_1 народилася в селі Овлочин Турійського району Волинської області та є дочкою спадкодавця ОСОБА_3 , що підтверджується паспортом громадянина України, довідкою про реєстрацію місця проживання особи, свідоцтвом про її народження та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а. с. 12, 13, 15, 16), постійно проживала з ОСОБА_3 на день її смерті (а.с. 25).

Син спадкодавця ОСОБА_3 ОСОБА_5 у встановлений законом строк подав нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 (а.с. 26).

З огляду на вказане, позивач ОСОБА_1 , як дочка спадкодавця, є єдиною спадкоємницею першої черги за законом, яка в контексті положень статей 1268, 1270 ЦК України у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_3 .

Приватний нотаріус листом від 28 березня 2025 року № 9/01-16 відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме, на житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове майно (а.с. 27).

Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 5/2024 до майна померлої ОСОБА_3 (а.с. 46 - 292), з яких також видно, що інших спадкоємців, які б звернулися із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , немає, свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належні спадкодавцю земельні ділянки видано відповідачу ОСОБА_2 .

За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, то суд дійшов висновку про наявність у позивача права на спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 та правових підстав для визнання за нею права власності на спадкове нерухоме майно.

Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, - 605.60 гривень; стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, - 605.60 гривень.

На підставі викладеного, статей 1216, 1217, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України та керуючись статтями 141, 142, 200, 206, 263 - 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок «А-1» з прибудовою «а», загальною площею 57.0 кв. м, житловою площею 24.3 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з надвірними будівлями та спорудами: хлів «Б-1», літня кухня «В-1», гараж «Г-1», льох Д, вбиральня Ж, криниця №1, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок, сплаченого нею відповідно до квитанції АТ «Ощадбанк» № 56 від 24 квітня 2025 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ім`я позивача ОСОБА_1 , жителька: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_2 , виданий 02 січня 2020 року, орган, що видав, 0726.

Ім`я представника позивача ОСОБА_6 , жителька: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків, номер і серія паспорта невідомі.

Ім`я відповідача ОСОБА_2 , жителька: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий Луцьким МВ УДМС України у Волинській області 18 жовтня 2012 року.

Повне рішення складено 17 липня 2025 року.

Головуючий