ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7263/25 Справа № 201/3505/25 Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С. С. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

- за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , в інтересах якої діє адвокат Роговська Алла Олександрівна,

на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2025 року,

- за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

24.03.2025 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, в якому позивач просив стягнути на його користь з ОСОБА_2 100 000 доларів США за договором позики від 16 вересня 2024 року.

24.03.2025 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, разом з позовом, надійшла заява про забезпечення позову, у які позивач просив:

- заборонити ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) та будь-яким іншим особам, у тому числі суб?єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії щодо відчуження, у тому числі шляхом укладення договору купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, передачі в оренду, поділу об?єкту, тощо, вчиняти будь-які дії, що пов?язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно, а саме, житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер нерухомого майна: 14).

- заборонити ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) та будь-яким іншим особам, у тому числі суб?єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії щодо відчуження, у тому числі шляхом укладення договору купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, передачі в оренду, поділу об?єкту, тощо, вчиняти будь-які дії, що пов?язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно, а саме, земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер нерухомого майна: 14).

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2025 року заява ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволена.

До набрання законної сили рішенням у цивільній справі № 201/3505/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, вжито заходи забезпечення позову шляхом:

- заборони ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії щодо відчуження, у тому числі шляхом укладення договору купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, передачі в оренду, поділу об`єкту, тощо, вчиняти будь-які дії, що пов?язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно, а саме, житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер нерухомого майна: 14).

- заборони ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії щодо відчуження, у тому числі шляхом укладення договору купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, передачі в оренду, поділу об`єкту, тощо, вчиняти будь-які дії, що пов`язанні з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно, а саме, земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер нерухомого майна: 14).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2025 року в задоволенні заяви ОСОБА_4 про вступ у справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в якості третьої особи що не заявляє самостійних вимог на предмет спору відмовлено.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості залишено без розгляду.

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 25 березня 2025 року, якою до набрання законної сили рішенням у цивільній справі №201/3505/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, вжито заходи забезпечення позову шляхом:

- заборони ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії щодо відчуження, у тому числі шляхом укладення договору купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, передачі в оренду, поділу об`єкту, тощо, вчиняти будь-які дії, що пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно, а саме, житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер нерухомого майна: 14);

- заборони ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії щодо відчуження, у тому числі шляхом укладення договору купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, передачі в оренду, поділу об`єкту, тощо, вчиняти будь-які дії, що пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно, а саме, земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер нерухомого майна: 14), скасовані.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

30.05.2025 рокувід ОСОБА_4 , в інтересах якої діє адвокат Роговська Алла Олександрівнанадійшла апеляційна скарга в якій ставиться вимога про скасування ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2025 року та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні вимог заяви про забезпечення позову.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що хоч рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2024 року, залишеного без змін постановою Дніпровського апеляційного від 27 серпня 2024 року у нього витребуване на користь ОСОБА_3 земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та житловий будинок, що знаходиться на цій земельній ділянці, але ОСОБА_4 вважає себе власником земельної ділянки та будинку, які він купив у 2018 році.

05.06.2025 рокувід ОСОБА_1 надійшла апеляційна скарга в якій ставиться вимога про скасування ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2025 року та направити справу для продовження розгляду.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги не зазначено, яким чином справа впливає на права та обов`язки апелянта, але зазначені численні порушення, які на думку апелянта були допущені судом першої інстанції при залишенні апеляційної скарги без розгляду.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України не надходив.

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ

Представник ОСОБА_4 адвокат Роговська А.О. доводи апеляційної скарги підтримала.

Інші учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (т.2 а.с.25-30), у судове засідання не з`явились, що відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи:

Разом із позовною заявою до суду надійшла заява про забезпечення позову, у якій позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- заборони ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) та будь-яким іншим особам, у тому числі суб?єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії щодо відчуження, у тому числі шляхом укладення договору купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, передачі в оренду, поділу об?єкту, тощо, вчиняти будь-які дії, що пов?язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно, а саме, житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер нерухомого майна: 14).

- заборони ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) та будь-яким іншим особам, у тому числі суб?єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії щодо відчуження, у тому числі шляхом укладення договору купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, передачі в оренду, поділу об`єкту, тощо, вчиняти будь-які дії, що пов?язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно, а саме, земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер нерухомого майна: 14).

В обґрунтування зазначеної заяви позивач зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Надані позивачем з позовною заявою документи підтверджують наявність спору між сторонами справи, вказують на існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

09 квітня 2025 року до суду надійшла заява ОСОБА_4 , який діяв через свого представника адвоката Бірюкову Олену Миколаївну, про вступ у справу в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору (а.с.35), а 14 квітня 2025 року від нього ж заява про клопотання заходів забезпечення позову (а.с.69).

ОСОБА_4 посилається на те, що він набув права власності щодо цього нерухомого майна на підставі договору купівлі-продажу №6 від 28.09.2018, укладеного з ОСОБА_5 (колишній чоловік ОСОБА_3 ). Перед цим він надав ОСОБА_5 грошові кошти у значній сумі, а забезпеченням повернення позики була передача у власність ОСОБА_4 нерухомого майна, що належала на праві власності ОСОБА_5 . Втім, на момент виникнення договірних відносин (28.09.2018 р.) між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 власником цього нерухомого майна була саме ОСОБА_6 , а не ОСОБА_5 , що встановлено Верховним Судом постановою від 01 червня 2022 року в справі № 175/4139/18.

Належність зазначеного домоволодіння ОСОБА_3 підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав №393650787 від 05.09.2024, копію якого додано позивачем до його позовної заяви (а.с.6). Після отримання заяви про скасування заходів забезпечення позову від ОСОБА_4 , дану інформацію перевірено судом, та вона знайшла своє підтвердження у витягу з Державного реєстру речових прав №424311055 від 28.04.2025 (а.с.151-152).

Отже, позовні вимоги у даній справі не стосуються права власності або прав на предмет забезпечення виконання зобов`язання. Питання звернення стягнення на заставне майно у даному спорі теж не вирішується.

ОСОБА_4 не є стороною зазначених договорів, його права чи обов`язки цими договорами не визначаються, а його посилання на наявність іншої судової справи №175/144/19, що розглядається в Індустріальному районному суді м. Дніпропетровська щодо спору про право власності на вказане нерухоме майно, не має правового значення для вирішення спору у справі №201/3505/25. Наявність паралельного спору про право власності на предмет застави не є підставою для залучення особи як третьої у справі про грошове стягнення, де спір про право на майно не розглядається.

В даному випадку заявником не наведено жодних підстав, за яких, у випадку ухвалення рішення по справі, у нього до сторін, або навпаки у сторін до нього може виникнути право регресу.

Отже, вимоги у справі, що розглядається (№201/3505/25), не порушують прав чи охоронюваних законом інтересів ОСОБА_4 , а тому відсутні підстави, передбачені статтею 53 Цивільного процесуального кодексу України для його вступу у справу в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, у зв`язку з чим відповідна заява є такою, що не підлягає задоволенню.

Водночас, з наявних у справі доказів випливає, що ОСОБА_1 , окрім Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (нині Соборний районний суд м. Дніпра), дійсно подав ще два аналогічних позови до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська (нині Шевченківський районний суд м. Дніпра), згаданих вище.

При цьому, співставленням позовної заяви у справі №932/3093/25 від 24.03.25. (Шевченківський районний суд м. Дніпра, суддя Куцевол В.В.), із якою ОСОБА_1 звернувся до цього суду та договору позики від 16.09.2024, укладеного між ним як позикодавцем та ОСОБА_2 як позичальником, з позовною заявою та договором позики у справі що розглядається (№201/3505/25), можна дійти висновку, що вони фактично тотожні.

Відмінність цього договору, копію якого додано до позову у справі що розглядається (№201/3505/25), полягає лише у наявності в ньому п.3.8., відповідно до якого повернення боргу має бути здійснено в місті Дніпро, за адресою: АДРЕСА_3 , на яку розповсюджується юрисдикція Соборного районного суду м. Дніпра, який на момент подачі позову мав назву Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Згідно із частиною восьмою статті 28 ЦПК України, якою врегульовано питання підсудності справ за вибором позивача, позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Враховуючи те, що розгляд справ за місцем виконання договору має альтернативну підсудність, коли позивач, при зверненні до суду має право обирати між частиною першою статті 27 ЦПК України та частиною восьмою статті 28 ЦПК України, подання ОСОБА_1 позову за місцем виконання зазначеного договору до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (нині Соборного районного суду м. Дніпра) узгоджується із правилами визначення територіальної підсудності справи, що розглядається (№201/3505/25).

До схожого правового висновку дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 17.02.2021 у справі №522/4350/17.

Водночас, з аналізу змісту зазначених позовів та доданих до них документів, зокрема, договору позики від 16.09.2024, укладеного між ОСОБА_1 як позикодавцем і ОСОБА_2 як позичальником, а також розписки про отримання коштів останнім, випливає, що це один й той самий правочин. Опосередковано це підтвердила у судовому засіданні й представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Копиленко Д.І., яка повідомила суду, що її довірителька розповідала їй про укладення нею одного договору поруки за ОСОБА_2 , та це відбулося 16.09.2024 у день, коли останній запозичив 100 тис. доларів США у ОСОБА_1 .

Згідно з ч.3 ст.44 Цивільного процесуального кодексу України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

В даному випадку, позивач, в порушення зазначених вимог, вдався до подання декількох тотожних позовів, та ще й до різних судів, що має ознаки маніпуляції та недобросовісної процесуальної поведінки. Зазначене у свій сукупності вказує на зловживання ним своїми процесуальними права, у зв`язку з чим, суд доходить до висновку про необхідність залишення його позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості без розгляду через зловживання позивачем процесуальними правами.

З таким висновком погоджується й колегія суддів апеляційного суду з огляду на таке.

Судом першої інстанції було враховано, що належність домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав №393650787 від 05.09.2024, копію якого додано позивачем до його позовної заяви (а.с.6). Після отримання заяви про скасування заходів забезпечення позову від ОСОБА_4 , дану інформацію перевірено судом, та вона знайшла своє підтвердження у витягу з Державного реєстру речових прав №424311055 від 28.04.2025 (а.с.151-152).

Отже, позовні вимоги у даній справі не стосуються права власності або прав на предмет забезпечення виконання зобов`язання. Питання звернення стягнення на заставне майно у даному спорі теж не вирішується.

ОСОБА_4 не є стороною зазначених договорів, його права чи обов`язки цими договорами не визначаються, а його посилання на наявність іншої судової справи №175/144/19, що розглядається в Індустріальному районному суді м. Дніпропетровська щодо спору про право власності на вказане нерухоме майно, не має правового значення для вирішення спору у справі №201/3505/25. Наявність паралельного спору про право власності на предмет застави не є підставою для залучення особи як третьої у справі про грошове стягнення, де спір про право на майно не розглядається.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивачем було допущено зловживання процесуальними правами та прийняте рішення про залишення позовної зави без розгляду.

Відповідно до ч.ч.9,10 ст.158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Тож заходи забезпечення позову було скасовано.

Щодо заходів забезпечення позову.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2025 року в задоволенні заяви ОСОБА_4 про вступ у справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в якості третьої особи що не заявляє самостійних вимог на предмет спору відмовлено.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості залишено без розгляду.

Заходи забезпечення позову були скасовані.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що ухвали суду першої інстанції винесені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди із рішенням суду.

При таких обставинах апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , в інтересах якої діє адвокат Роговська Алла Олександрівна залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2025 року та ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 15.07.2025 року.

Судді: