Провадження № 2-з/205/535/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Костромітіної О. О.,

за участю секретаря судового засідання Михайленко Ю. О.,

розглянувши в порядку ст. 153 ЦПК України заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення її позову до ОСОБА_2 , яка є законним представником ОСОБА_3 , про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила суд встановити факт проживання однією сім`єю її ( ОСОБА_1 ) та ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу з вересня 2015 року до 07 листопада 2019 року, з 01 квітня 2020 року по 15 вересня 2021 року та з 03 листопада 2021 року до 05 січня 2024 року; ???визнати об?єктами права спільної сумісної власності ОСОБА_1 га ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 , квартиру АДРЕСА_2 , автомобіль Renault, модель Duster, 2023 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , автомобіль Citroen, модель СS, 2023 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , автомобіль Volkswagen, модель Passat, 2002 року випуску, номерний знак НОМЕР_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , автомобіль ВАЗ, модель 210934, 2011 року випуску, номерний знак НОМЕР_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_8 ; в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнати за ОСОБА_1 право власності на частку: квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 69,7 кв.м., житловою площею 42,3 кв.м., квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 35,1 кв.м., житловою площею 12,2 кв.м., на 21/100 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 74,1 кв.м., житловою площею 40,8 кв.м.; визнати за ОСОБА_1 право власності на 21/100 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ; в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнати за ОСОБА_1 право власності на частку автомобіля Renault, модель Duster, 2023 року випуску, номерний знак НОМЕР_9 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на частку автомобіля Citroen, модель С5, 2023 року випуску, номерний знак НОМЕР_10 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , на частку автомобіля Volkswagen, модель Passat, 2002 року випуску, номерний знак НОМЕР_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_11 та на частку автомобіля ВАЗ, модель 210934, 2011 року випуску, номерний знак НОМЕР_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_8 , а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. Вказаний позов обґрунтовано тим, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4 у період з вересня 2015 року до дня його смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому, з 15.09.2021 до 02.11.2021 вони перебували й у зареєстрованому шлюбі. За час спільного життя ними було нажито спільне майно, яке було придбано за спільні кошти, однак оформлено на ім`я ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на усе належне йому майно, зокрема і те, яке позивач вважає спільною сумісною власністю подружжя. Крім неї до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, відкритої після смерті ОСОБА_4 , також звернулась ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , отже на теперішній час вбачається спір про право. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду із даним позовом.

Разом з позовною заявою позивачем була подана заява про забезпечення позову шляхом заборони приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Кецтельгіссер О. М. видавати спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке входить до складу спадщини, відкритої після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 до набрання законної сили рішенням суду у даній справі. Вимоги заяви обґрунтовано тим, що згідно довідки приватного нотаріуса до складу спадкоємців за заповітом та законом після смерті ОСОБА_4 входять позивач та ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , отже відповідач в інтересах ОСОБА_3 звернулась до приватного нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини. При цьому, предметом поданого позивачем позову є встановлення факту її проживання зі спадкодавцем ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу, визнання майна об`єктами права спільної сумісної власності її та ОСОБА_4 та в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнання за нею права власності на частку низки рухомого та нерухомого майна. Оскільки на теперішній час сплив строк на прийняття спадщини, ОСОБА_3 , від імені якої, як законний представник, діє ОСОБА_2 , має право на отримання свідоцтв про право на спадщину, що у свою чергу є підставою для реєстрації за нею права власності на спірне майно, а відповідно дасть їй право розпоряджатись таким майном, в тому числі його відчуження. Отже, існує реальна загроза відчуження відповідачем спірного майна на користь третіх осіб за час розгляду даної справи судом, що ускладнить виконання рішення суд у випадку задоволення позовних вимог, що стало підставою для звернення до суду із заявою про забезпечення позову.

В порядку ст. 153 ЦПК України, заяву про забезпечення позову розглянуто судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, враховуючи фактичні обставини справи, суд вважає заяву про забезпечення позову обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд, обираючи вид забезпечення позову, у кожному випадку повинен обирати такий спосіб, який у найбільший мірі спрямований на забезпечення предмета спору.

Пунктом 4 частини першої статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання..

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд виходить із співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам, а також відповідності способу забезпечення позову вимогам ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при вирішенні питання про забезпечення позову суди повинні оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірність ускладнення виконання або невиконання судового рішення у разі невжиття таких заходів.

Згідно роз`яснень даних в п. 4 цієї постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Також, забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Судом встановлено, що предметом позову, зокрема, є визнання права власності за позивачем на частину спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_4 та відповідно увійшло до складу спадщини, на яку також претендує відповідач, як інший спадкоємець померлого.

Обґрунтовуючи необхідність застосування заходів забезпечення позову, позивач посилалася на можливість вчинення будь яких дій, у разі отримання свідоцтва про спадщину, спрямованих на відчуження спадкового майна іншим особам, що в свою чергу, унеможливить виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому, при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просив заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам

Суд вважає, що обраний позивачем захід забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти нотаріальні дії з видачі свідоцтва про право на спадщину щодо спадкового майна відповідає вимогам співмірності, розумності та збалансованості інтересів сторін.

Враховуючи обґрунтованість ризиків невиконання можливого рішення суду, та те, що вжиття заходів забезпечення позову в даному випадку виступає як спосіб гарантування обов`язкового виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог і не створює невиправданих обмежень відповідачу в її правах, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О. М. вчиняти нотаріальні дії з видачі свідоцтва про право на спадщину щодо спадкового майна ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , до вирішення справи по суті.

Аналогічні правові висновки щодо вжиття такого виду заходу забезпечення позову також викладені й в ухвалах Верховного Суду від 12 вересня 2022 року у справі № 127/25378/21 та від 20 вересня 2023 року у справі № 206/2163/23.

Керуючись ст.ст. 149 - 154, 260 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення її позову, задовольнити.

Заборонити приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Кецтельгіссер Олександрі Михайлівні вчиняти нотаріальні дії з видачі свідоцтва про право на спадщину щодо спадкового майна ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкова справа № 3/2024, до вирішення справи по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України, ухвала суду підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя О. О. Костромітіна

.