ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/4506/24 Номер провадження 22-ц/814/2092/25Головуючий у 1-й інстанції Кунець М. Г. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді: Обідіної О.І.,

Суддів: Карпушина Г.Л., Пилипчук Л.І.,

розглянула в судовому засіданні в м. Полтаві в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Пушкарьова Олексія Олексійовича на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 12 лютого 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» про захист прав споживача, визнання недійсним умов кредитного договору,

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2024 року адвокат Пушкарьов О.О. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з вказаним позовом до відповідачів, в якому просив визнати недійсними умови договору №5167367 від 04.12.2021 про надання споживчого кредиту, а саме :

щодо встановленої процентної ставки у розмірі 1,90% в день, що становить 693,5% річних відповідно та реальною річною процентною ставкою в розмірі 24079,41% річних, що становить 65,97% в день, викладені в п.п. 1.5.1. та в п. 1. 7 договору.

щодо нарахування споживачу штрафних санкцій у розмірі 960 грн. на 4 день такого невиконання та/або неналежного виконання та у розмірі 220 грн. починаючи з 5 дня за кожен день невиконання та/або неналежного виконання, викладеного в п. 7.4.1. та п. 7.4.2. договору відповідно.

Позов обґрунтований тим, що 04.12.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Україна» було укладено кредитний договір №5167367, відповідно до умов якого споживач отримала 20000 грн. строком на 30 днів.

01.12.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №01.12/2022-ф.

Відповідно до умов договору стандартна процентна ставка кредитного договору становить 1,90 % в день. Знижена процентна ставка становить 1,14 % в день. Пунктом 1.7. кредитного договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладання договору складає за стандартною ставкою 24079,41 % річних (п. 1.7.1.), за заниженою ставкою 3483,62 % річних (п.1.7.2.).

Згідно п. 1.8. договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання договору складає: за стандартною ставкою 31400,00 грн. (п. 1.8.1.), за зниженою ставкою 26840,00 грн. (п.1.8.2.).

Пунктом 7.4. кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та /або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф: у розмірі 960,00 грн. на 4 (четвертий) день такого невиконання та /або неналежного виконання (п. 7.4.1.) та у розмірі 220,00 грн. починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання (п.7.4.2.).

Вказані умови договору, на думку позивача, суперечать нормам ЗУ «Про захист прав споживачів», принципам розумності та добросовісності, наслідком яких є дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг, у зв`язку з чим підлягають визнанню недійсними.

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 12 лютого 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення, суд дійшов висновку, що при укладанні кредитного договору сторони узгодили всі істотні умови, з якими позивач була згідна. Жодних обставин, які-б свідчили про несправедливість умов чи наявність положень, які-б вводили споживача в оману не встановлено, що виключає підстави для задоволенням заявлених вимог.

В апеляційній скарзі адвокат Пушкарьов О.О., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Вважає, що суд не повністю з`ясував обставини, що мають значення для справи та прийшов до помилкового висновку про відмову в задоволенні позову.

Звертає увагу, що у відповідності до норм ст. 18 ЗУ «Про захист права споживачів» відповідач не повинен включати в договір із споживачем умови, які є несправедливими та призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про необхідність залишення її без задоволення з огляду на наступне.

Згідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 04 грудня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір № 5167367 про надання споживчого кредиту в електронній формі.

Відповідно до умов договору ОСОБА_1 отримала 20000 грн. на споживчі потреби, строком на 30 днів.

Укладаючи кредитний договір сторонами погоджено, що за користування кредитними коштами встановлюється плата - процентна ставка.

Згідно умов договору стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день (п. 1.5.), а знижена - 1,14 % в день (п.1.5.2.).

Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладання договору складає:

- за стандартною ставкою 24079,41 % річних (п. 1.7.1.);

- за заниженою ставкою 3483,62 % річних (п.1.7.2.).

Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання договору складає:

- за стандартною ставкою 31400,00 грн. (п. 1.8.1.);

- за зниженою ставкою 26840,00 грн. (п.1.8.2.).

Пунктом 7.4. кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та /або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф: у розмірі 960,00 грн. на 4 (четвертий) день такого невиконання та /або неналежного виконання (п. 7.4.1.) та у розмірі 220,00 грн. починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання (п.7.4.2.).

Вважаючи умови договору, а саме п. 1.5.1, 1.7 та 7.4 є несправедливими та такими, що суперечать засадам добросовісності та справедливості, повивач звернулася до суду з вимогою про визнання цих положень договору недійсними.

Відмовляючи в задоволенні позову суд дійшов висновку про відсутність обставин, які-б свідчили про несправедливість умов та наявність вільного волевиявлення позивача при підписанні кредитного договору, що свідчить про узгодженість між сторонами всіх істотних умов.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч.1 ст. 634 ЦК України).

Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 11 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»).

Тобто, споживчим є будь-який кредит наданий споживачу для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України).

Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення (частина перша статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (стаття 13 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

У постанові Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 572/1169/17 (провадження № 61-684св18), вказано, що «у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі)».

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Матеріалами справи доводиться та не заперечується сторонами, що 04 грудня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір № 5167367 про надання споживчого кредиту в електронній формі, відповідно до умов якого позивач отримала 20000 грн., на споживчі потреби, строком на 30 днів.

Відповідно до умов вказаного договору в п. 1.5.1 сторони узгодили, що стандартна фіксована ставка становить 1.90% в день.

В п. 1.7. сторони визначили, що орієнтовна реальна річна процентна ставка складає за стандартною ставкою 24079.41 річних та за зниженою ставкою 3483.62 річних.

Наявні в матеріалах справи копії договору про надання споживчого кредиту №5167367, таблиця обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки, паспорт споживчого кредиту доводять факт обізнаності позичальника з умовами договору, визначеною відсотковою ставкою. Вищевказані документи скріплені підписом ОСОБА_1 , що свідчить про її згоду з запропонованими умовами.

Посилання апелянта на норми статті 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» щодо несправедливих умов договору, які можуть бути визнані недійсними відхиляються колегією суддів.

За змістом ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

В даному випадку кредитний договір укладений на визначений термін, за який позичальник повинен сплатити проценти, що є платою за користування кредитом, а не компенсацією у розумінні ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів». Штрафні санкції за договором кредитною установою не нараховувались.

При цьому, за своєю правовою природою проценти та їх розмір відносяться до істотних умов договору, які мають стороною позичальника усвідомлюватись і при їх узгодженості, останній підписує запропонований кредитний договір, що і було зроблено в даному випадку.

Факт отриманням коштів та їх подальше використання самим позивачем не заперечується, позаяк і необхідність в їх повернені у визначений умовами договору строк.

Виходячи з оплатного характеру кредитних договорів, умови договору про сплату відсотків за користування кредитом є справедливими та не призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договорів, оскільки оспорювані пункти договорів про розміри відсоткової ставки погоджено за домовленістю сторін.

За вказаних обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції як ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права, при вірному встановленні всіх фактичних обставин по справі.

Одночасно, при подачі відзиву відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було заявлено клопотання про стягнення судових витрат з позивача на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 8000 грн.

На підтвердження зазначених послуг заявником надано ордер про надання правничої допомоги з адвокатом Крюковою М.В., договір №07/07-2022 про надання правової допомоги від 07.07.2022, звіт про надання правової допомоги від 29.04.2025 з загальною вартістю послуг 8000 грн.

До вказаного звіту внесено наступні послуги адвоката як-то правова експертиза документів, складня та подання відзиву на апеляційну скаргу.

Згідно вимог ч. ч. 4, 5, 6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Виходячи з положень ст. 137 ЦПК України, беручи до уваги кількість витраченого адвокатом часу на складання відзиву на апеляційну скаргу, відсутність адвоката в судовому засіданні, співмірність вартості його послуг складності справи, беручи до уваги принцип розумності та справедливості, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з позивача на користь відповідача понесених судових витрат в сумі 2000 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382, 383, 384 ЦПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Пушкарьова Олексія Олексійовича залишити без задоволення.

Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 12 лютого 2025 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 липня 2025 року.

Судді : Обідіна О.І. Карпушин Г.Л. Пилипчук Л.І.