Дата документу 01.07.2025
Справа № 334/5359/16-ц
Провадження № 2/334/7/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Козлової Н.Ю., за участю секретаря Александрової А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «СенсБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

в с т а н о в и в :

25 серпня 2016 року, позивач в особі Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСОЦБАНК» звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою суду від 15.09.2016 року суддею Ленінського районного суду м.Запоріжжя Добрєвим М.В. позов був прийнятий до свого провадження та відкрито провадження.

Ухвалою суду від 21.03.2018 року, суддя Добрєв М.В. зупинив провадження по справі до набрання законної сили рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя у справі № 334/8534/17 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК», третя особа: Національний банк України про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання кредитного договору недійсним, укладеним з обманом з боку кредитодавця та з недодержанням письмової форми кредитного договору.

У зв`язку з закінченням повноважень судді Добрєва М.В., розпорядженням керівника апарату Ленінського районного суду м. Запоріжжя призначено повторний автоматизований розподіл даної справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 05.11.2018 року справа була розподілена судді Козловій Н.Ю.

Ухвалою суду від 06.11.2018 року цивільну справу за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитними договорами прийнято до провадження суддею Козловою Н.Ю. Питання щодо призначення справи до розгляду вирішено призначити після отримання повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення.

16 квітня 2025 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Козлова Н.Ю. розглянувши питання про відновлення провадження по цивільній справі за позовною заявою ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитними договорами ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитними договорами, відновив провадження та призначив справу до судового розгляду, змінивши позивача АТ «Укрсоцбанк у справі № 334/5359/16-ц за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитними договорами на його правонаступника Акціонерне товариство «Сенс Банк», , МФО 300346, п/р № IBAN НОМЕР_1 , місцезнаходження: 03150, Україна, м. Київ, вулиця Велика Васильківська, 100.

На виконання Закону України № 4273-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» 30.04.2025 р. відбулася державна реєстрація змін до відомостей про Ленінський районний суд м. Запоріжжя, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, відповідно до яких назву Ленінський районний суд міста Запоріжжя змінено на Дніпровський районний суд міста Запоріжжя.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

До матеріалів справи долучено заяву - клопотання представника позивача про розгляд справи за відсутністю представника позивача. Ухвалити рішення, яким задовольнити вимоги банку у повному обсязі на підставі долучених до позову письмових доказів.

Представник відповідача Воронін Ю.Л., який здійснював правову допомогу ОСОБА_1 припинив свої повноваження по даній справі, оскільки строк дії доручення сплив, а нове доручення укладено не було.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час, дату, місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, зокрема, відповідно до частини одинадцятої статті 128ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Відповідно до пункту 10 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України).

Отже, для забезпечення захисту інтересів позивача та не порушення права на захист, а також з врахуванням тривалості провадження у даній справі ( з 15.09. 2016 року ) надає підстави суду розглядати справу за наявними у матеріалах справи письмових доказів.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

21 грудня 2007 року між Акціонерне-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСОЦБАНК» та позичальником ОСОБА_1 було укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 07П1193-К.

За умовами Кредитного договору Банк надав Позичальнику у строкове платне користування (кредит) грошові кошти в сумі 54 000 дол.США, зі сплатою 13,5 % річних та кінцевим терміном погашення до 20.12.2022 року. Отримання коштів підтверджується заявою про видачу готівки та/або випискою із рахунку.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем було укладено Іпотечний договір № 07П193-1 від 21.12.2007 року, за умовами якого предметом іпотеки виступає житловий будинок загальною площею 83.3 кв.м. та земельна ділянка площею 0,1000 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , які належить відповідачу на праві приватної власності.

19.10.2008 року між кредитором та позичальником було укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до договору кредиту, якою збільшено процентну ставку до 15 % річних.

Відповідно до п.2.1. Договору кредиту, Позичальнику був наданий кредит шляхом видачі готівки на поточні потреби.

У договорі кредиту чітко було визначено порядок та строки погашення кредиту та процентів за користування кредитом (п.п. 1.1., 2.1 .-2.8. Договору кредиту). У п. 1.1. договору кредиту передбачено графік погашення кредиту, згідно якого Позичальник повинен щомісячно до 20 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту, погашати кредитору суми заборгованості у розмірі 300,00 дол.США.

Зобов`язання позивача за договором кредиту, а саме, зобов`язання по наданню кредиту, виконано у повному обсязі, що підтверджується заявою про видачу готівки № 1 від 24.12.2007 року. Цим же документом підтверджується також і факт отримання кредиту позичальником.

Проте, позичальник порушив встановлений порядок погашення основної заборгованості. Виплати в рахунок погашення суми виданого кредиту були не постійними, з простроченнями платежей. Погашення процентів за користування кредитом також відбувалося з порушеннями встановлених строків.

Відповідно до пунктів 3.3.7; 3.3.8. договору кредиту, позичальник зобов`язаний своєчасно у повному обсязі погашати кредитору кредит, сплачувати проценти за фактичний час використання кредиту та можливі штрафні санкції, у строки, розміри та у порядку, передбаченому п. п. 1.1., 2.4.-2.5, 4.1.-4.6. кредитного договору.

Пунктом 4.5. договору кредиту передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання позичальником обов`язків, визначених п.п.3.3.7., 3.3.8. договору кредиту, протягом більше ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплинув та відповідно позичальник повинен сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Також, згідно з п.3.3.9. договору кредиту, позичальник зобов`язаний достроково повернути кредит, погасити нараховані проценти та сплатити штрафні санкції у випадках, визначених п.п. 2.6.3., 3.2.3.. 4.4., 5.4. кредитного договору.

На теперішній час, позичальником не здійснюється належне погашення тіла кредиту та погашення відсотків за користування кредитом. В порушення вищевказаних пунктів договору кредиту та положень цивільного законодавства України, сума кредиту, процентів за користування кредитом позичальником повернута не була.

Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 26.07.2016 р. загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за даним кредитним договором становить -142 638.27 доларів США (сто сорок дві тисячі шістсот тридцять вісім доларів США 27 центів), шо в еквіваленті за курсом НБУ на вказану дату у гривневому еквіваленті становить 3 535 681,15 грн. (три мільйони п`ятсот тридцять п`ять тисяч шістсот вісімдесят одна гривня 15 копійок), та включає наступні суми: заборгованість за кредитом 1 241 861,31 гривень, заборгованості за відсотками 1 424 747,79 гривень, пені за несвоєчасне повернення кредиту 277 888,54 гривень, пені за несвоєчасне повернення відсотків 591 183, 50 гривень.

Крім того, 02.06.2008 року між позивачем та відповідачем також було укладено договір кредиту № 08-315П 113-К, за умовами якого, банк надав позичальнику у строкове платне користування кредит - грошові кошти в сумі 26 000 доларів США, зі сплатою 13,5 річних та кінцевим терміном погашення до 01.04.2023 року. Отримання коштів підтверджується заявою про видачу готівки та/або випискою із рахунку.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем було укладено іпотечний договір № 08-315П113-1 від 02.06.2008 року, за умовами якого предметом іпотеки виступає житловий будинок загальною площею 83,3 кв.м. та земельна ділянка площею 0,1000 га, що знаходяться за адресом: АДРЕСА_1 , які належить відповідачу на праві приватної власності.

19.10.2008 року між кредитором та позичальником було укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до договору кредиту, якою збільшено процентну ставку до 15 % річних.

У договорі кредиту чітко було визначено порядок та строки погашення кредиту та процентів за користування кредитом, зокрема, графік погашення кредиту, згідно якого позичальник повинен щомісячно до 20 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту, погашати кредитору суми заборгованості. Зобов`язання позивача за договором кредиту, а саме, зобов`язання по наданню кредиту, виконано у повному обсязі. Натомість, позичальником виплати в рахунок погашення суми виданого кредиту були зроблені з порушення установленого договором порядку погашення основної заборгованості. Погашення процентів за користування кредитом також відбувалося з порушеннями встановлених строків.

Відповідно до пунктів 3.3.7 - 3.3.8 кредитного договору, позичальник зобов`язаний своєчасно у повному обсязі погашати кредитору кредит, сплачувати проценти за фактичний час використання кредиту та можливі штрафні санкції у строки, розміри та у порядку, передбаченому п.п.1.1., 2.4.-2.5. 4.1.-4.6. договору кредиту.

З метою досудового врегулювання спору, банком направлялася претензія за № 15.2-008/96-307 від 18.03.2010 р. до позичальника, з вимогою про повернення заборгованості по кредитному договору, яка була отримана позичальником, але залишена останнім без задоволення.

Пунктом 4.5. договору кредиту передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання позичальником обов`язків, визначених п.п.3.3.7., 3.3.8. договору кредиту, протягом більше ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно позичальник повинен сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Також, згідно з п.3.3.9. договору кредиту, позичальник зобов`язаний достроково повернути кредит, погасити нараховані проценти та сплатити штрафні санкції у випадках, визначених п .п. 2.6.3., 3.2.3., 4.4., 5.4. договору кредиту.

На разі, позичальником не здійснюється належне погашення тіла кредиту та погашення відсотків за користування кредитом. В порушення вищевказаних пунктів договору кредиту та положень цивільного законодавства України, сума кредиту, процентів за користування кредитом позичальником повернута не була.

Згідно із розрахунку заборгованості станом на 26.07.2016 р. загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за даним кредитним договором становить 71 446,93 доларів США (сімдесят одна тисяча чотириста сорок шість доларів США 93 центів), що в еквіваленті за курсом НБУ на цю дату у гривні становить 1 771 (508.24 грн. (один мільйон сімсот сімдесят одна тисяча вісім гривень 24 копійки), та включає наступні суми: сума заборгованості за кредитом 622 735, 83 гривні, суми заборгованості за відсотками 714 805,72 гривень, пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 136 853,11 гривень, пені за несвоєчасне повернення відсотків 1 771 008, 24 гривень.

Отже, станом на 26.07.2016р. заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором № 07П193-К від 21.12.2007 року та кредитним договором № 08- 315П 113-К від 02.06.2008 року становить 214 085, 20 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на цю дату у гривні становить 5 306 689.39 гри. (п`ять мільйонів триста шість тисяч шістсот вісімдесят дев`ять гривень 39 копійок).

З боку позивача вживалися заходи щодо досудового врегулювання питання погашення заборгованості за вказаними кредитними договорами. Зокрема, на адресу відповідача направлялися вимоги щодо усунення порушень умов кредитних договорів, але вони залишилися не виконаними.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому Позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (в розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець мас право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст.610 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

В силу ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 203 Цивільного кодексу України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Отже, при укладенні вищевказаних кредитних договорів, іпотечних договорів та всіх додаткових до них угод, сторонами було дотримано всіх цих вимог: договори не суперечили ані інтересам держави, ані інтересам окремих осіб, у тому числі інтересам відповідача за позовом.

Договори підписані правомочною та дієздатною особою та засвідчені своїми підписами та печатками. Усі договори вчинені у письмовій формі з додержанням вимог законодавства щодо нотаріального посвідчення окремих видів правочинів.

Оскільки підписали договори усі сторони - це свідчить про волевиявлення та узгодження дій з усіх сторін, про обізнаність щодо умов кредитування, зокрема про валюту кредитування, обізнаність щодо обсягу прав та обов`язків сторін, визначених в усіх договорах.

У результаті вчинення вищевказаних договорів у кредитора виникло законне право вимоги на повернення кредитних коштів, нарахованих процентів, пені та інших платежів за кредитним зобов`язанням відповідача, отже настали реальні правові наслідки.

Відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожен має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або неоспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» від 30.03.2012 № 5. право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 Цивільного кодексу України, статті 3 і 4 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року, саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти стосується обох сторін договору й позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті.

Отже, Позивач був вимушений скористатися своїм правом на звернення до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів. Від гак. вважаємо позовні вимоги щодо стягнення кредитної заборгованості з Відповідача за Кредитними договорами обґрунтованими.

Виходячи з вищенаведеного, суд визнає позовні вимоги позивача обґрунтованими, а відтак стягненню з відповідача підлягає заборгованість за тілом кредиту по усім кредитним договорам, заборгованості за процентами та штрафні санкції.

У зв`язку із задоволенням позову у повному обсязі, на відповідача, у відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України слід покласти відшкодування зі сплати судового збору на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 7681, 89 , 133, 141, 258, 259, 263265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Акціонерного товариства «СенсБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 (іден.номер НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «СенсБанк» (адреса: 03150, м. Київ. вул. Велика Васильківська,100, 4 НОМЕР_3 ; МФО 300346 ) заборгованість за кредитним договором №07П193-К від 21.12.2007 року у розмірі 142 638,27 доларів США (сто сорок дві тисячі шістсот тридцять вісім доларів США 27 центів), що в еквіваленті за курсом НБУ у гривні становить 3 535 681,15 грн. (три мільйони п`ятсот тридцять п`ять тисяч шістсот вісімдесят одна гривня 15 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 (ідент.номер НОМЕР_4 і 96) на користь Акціонерного товариства «СенсБанк» (адреса: 03150, м. Київ. вул. Велика Васильківська,100, ;4 НОМЕР_3 ; МФО 300346 ) на користь на користь Акціонерного товариства «СенсБанк» (адреса: 03150, м. Київ. вул. Ковпака заборгованість за кредитним договором № 08-315П 113-К від 02.06.2008 року у розмірі 71 446,93 доларів США (сімдесят одна тисяча чотириста сорок шість доларів СІІІА 93 центів), що в еквіваленті за курсом НБУ становить 1 771 008, 24 грн. (один мільйон сімсот сімдесят одна тисяча вісім гривень 24 копійки);

Стягнути з ОСОБА_1 (ідент.номер НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «СенсБанк» (адреса: 03150, м. Київ. вул. Велика Васильківська,100, ;4 НОМЕР_3 ; МФО 300346 ) сплачену суму судового збору у розмірі 79 600,35 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі його оскарження після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Козлова Н. Ю.