Провадження 2/127/2475/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

17 липня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Борисюк І.Е.,

за участю: секретаря судового засідання Остапенко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини.

Позов мотивований тим, що позивачка з відповідачем з 19.03.2019 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.10.2022. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. У період 2022-2023 роки малолітній син час від часу проживав з відповідачем у м. Чернігів, однак таке проживання супроводжувалось неприємними обставинами для позивачки та їх спільного з відповідачем сина, а саме: батько дитини не дотримувався режиму дитини, нехтував харчовими обмеженнями сина, іноді відповідач відмовлявся повертати сина позивачці, кричав та поводив себе агресивно по відношенню до дитини та часто залишав його самого. З листопада 2024 року відповідач погрожує позивачці та її родині, а з січня 2022 року, ні в який спосіб не приймає матеріальної участі в житті сина та своєю поведінкою негативно впливає на дитину. З часу окремого проживання позивачки та відповідача, останній не приймав та не приймає участі в матеріальному утриманні сина, а всі витрати несе позивачка.

Вищевикладене й стало підставою для звернення позивачки до суду із вимогами про визначення місця проживання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із матір`ю ОСОБА_1 та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви.

Ухвалою суду від 07.05.2025 позовні вимоги про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини роз`єднано в самостійні провадження та прийнято до розгляду; відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в частині вимог про стягнення аліментів. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом, а також витребувано докази по справі.

29.05.2025 на адресу суду від Головного управління ДПС у Чернігівській області надійшли витребуванні докази.

З матеріалів справи вбачається, що поштове відправлення із судовими повістками, ухвалою суду від 07.05.2025 та копією позовної заяви із доданими до неї документами направлені відповідачу за останньою відомою адресою його місця проживання (перебування), повернулося до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Також копію ухвали суду від 07.05.2025 та судову повістку на 05.06.2025 було доставлено до електронного кабінету відповідача 08.05.2025, судову повістку на 17.07.2025 06.06.2025, а копію позовної заяви - 14.06.2025, що підтверджується відповідними довідками про доставку електронних документів. Крім того, судом було повідомлено відповідача про розгляд справи також через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України.

Таким чином, суд вжив усіх можливих заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи.

Тому, враховуючи положення ст. 128 ЦПК України, вважається, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, а ухвала суду від 07.05.2025 відповідно до положень ст. 272 ЦПК України вважається врученою відповідачу 08.05.2025.

У строк, визначений судом ухвалою суду від 07.05.2025, від відповідача відзив на позов не надійшов. Будь-які докази по справі чи клопотання від відповідача, також, на адресу суду не надійшли.

В судове засідання позивачка та/або її адвокат, а також повторно відповідач не з`явились хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомлено. Водночас, від адвоката позивачки на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі із зазначенням про відсутність заперечень щодо ухвалення заочного рішення у справі. Таким чином, відповідач повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин. Судом не встановлено, що нез`явлення позивачки та/або її адвоката перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи вищевикладене, заяву адвоката позивачки, повторну неявку в судове засідання відповідача та положення ст.ст. 223 і 280 ЦПК України, суд ухвалив провести судове засідання у відсутність позивачки та/або її адвоката та відповідача, а також провести заочний розгляд справи (ухвала суду постановлена без оформлення окремого документа та занесена до протоколу судового засідання).

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 19.03.2019 Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 19.03.2019, актовий запис № 338. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_4 . (а.с. 10)

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.10.2022 у справі № 127/13492/22, яке згідно відомостей з ЄДРСР, інформація з якого перебуває у публічному доступі, набрало законної сили 29.11.2022, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. (а.с. 12)

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданими 30.08.2019 Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , актовий запис № 1667. (а.с. 11)

Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання особи Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради № 59219 та № 59225 від 05.09.2023, позивачка та її малолітній син зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 13-14)

Вищевказане також підтверджується довідкою № 166, виданою 21.03.2025 головою квартального комітету «Пирогово». (а.с. 15)

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору № 2501-2025-0001105 від 26.05.2025, відповідач з 14.01.2025 працює в КП «Академічний театр», де отримує заробітну плату. (а.с. 90)

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Таким чином, обрання способу стягнення аліментів у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі здійснюється саме за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

З позовної заяви вбачається, що позивачкою, з якою проживає дитина, обрано спосіб стягнення аліментів саме в частці від доходу батька дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву.

Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст. 83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Крім того, будь-які інші докази, ніж ті, що були надані разом із позовом та на виконання судового рішення, до суду сторонами по справі подані не були. Заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, до суду не надходили.

Будь-які клопотання про витребування доказів по справі, в зв`язку з неможливістю їх самостійного надання до суду сторонами по справі не подавалися.

Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи.

Також, судом в ухвалі суду від 07.05.2025 було роз`яснено сторонам по справі наслідки ненадання суду доказів по справі, дії в разі неможливості надання доказів, а також право і порядок звернення до суду із заявами та клопотаннями.

Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд.

Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 і п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та положення ч. 8 ст. 279 ЦПК України, судом досліджуються письмові пояснення викладені позивачкою в позовній заяві, а також докази надані разом із нею та на виконання судового рішення.

У ході розгляду справи судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.03.2019, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.10.2022 у справі № 127/13492/22, було розірвано. Позивачка із відповідачем мають спільного малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із матір`ю позивачкою по справі.

При визначені розміру аліментів та матеріальних можливостей відповідача судом враховано, що платник аліментів є працездатною, здоровою людиною, у нього відсутні на утриманні інші діти, непрацездатні дружина, батьки, дочка, син. При цьому судом прийнято до уваги, що відповідач не скористався своїми процесуальними правами, не надав суду будь-яких доказів, які б спростовували доводи позивачки та/або повинні були бути враховані судом при вирішенні даного спору.

Як вбачається з матеріалів справи, дитина здорова.

Водночас, ні позивачкою, ні відповідачем не повідомлено суду щодо: наявності на праві власності, володінні та/або користуванні у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Позивачкою не надано доказів здійснення витрат платником аліментів, у тому числі, на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Судом прийнято до уваги, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків незалежно від матеріального становища і неможливість його виконання не звільняє від такого обов`язку.

Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд не визначає мінімального розміру аліментів на дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів суд ураховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема ч. 2 ст. 182 СК України.

Таким чином, враховуючи положення ч. 2 ст. 182 СК України, суд не вправі визначити на дитину розмір аліментів менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачкою у позові, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню.

Суд дійшов до переконання в наявності підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки відповідач зобов`язаний та може надавати щомісячне утримання дитині в розмірі частки свого заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Встановлений даним рішенням суду розмір аліментів на утримання дитини, є гарантією їх прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання батька окремо від дитини не повинно впливати на обсяг його прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Суд звертає увагу, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України.

Згідно з ст. 179 СК України аліменти є власністю дитини, а не того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються. При цьому на отримувача аліментів покладається обов`язок розпоряджатися аліментами лише за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання, а також право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі ч. 1 ст. 192 СК України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного висновку.

Враховуючи те, що позивачка на момент звернення до суду була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а також положення ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 211, 20 гривень.

Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат суду не надано.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, Конвенцією про права дитини, ст.ст. 133, 141, ч. 1 ст. 155, ст. 179, ч. 1 ст. 180, ч. 3 ст. 181, ст. 182, ч. 1 - ч. 1 ст. 183, ч. 1 ст. 191 СК України, Законом України «Про охорону дитинства», ст.ст. 2, 4, 5, 11-13, 76-83, 89, 133, 141, 229, 235, 258, 259, 263-265, ст.ст. 273, 278, 279-282, 284, 289, 354, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.04.2025 і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду позивачем може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення до Вінницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

ОСОБА_1 : ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП НОМЕР_3 ; місце проживання: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 : ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ; останнє відоме місце проживання зареєстроване у встановленому законом порядку: АДРЕСА_3 .

Рішення суду складено 17.07.2025.

Суддя