УХВАЛА

16 липня 2025 року

м. Київ

справа № 363/1702/20-ц

провадження № 61-8076ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 03 лютого 2025 року

та постанову Київського апеляційного суду від 10 червня 2025 року у справі

за скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення Акціонерного товариства «Дельта Банк» з ринку на дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України

(м. Київ) Синельник Ю. М. з примусового виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 грудня 2020 року у справі № 363/1702/20-ц за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа - ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення Акціонерного товариства«Дельта Банк» з ринку звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Синельник Ю. М.

Скарга обґрунтована тим, що на виконанні Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться виконавче провадження № НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва від 03 березня 2021 року № 363/1702/20-ц, яким зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» перерахувати з поточного рахунку ОСОБА_2

№ НОМЕР_1 , який відкрито 23 вересня 2014 року згідно з договором № 006-28570- 230914 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, кошти у сумі

3 700,00 дол. США (еквівалентно 99 375,02 грн на дату введення тимчасової адміністрації), але не більше суми, що знаходилася на рахунку № НОМЕР_1 , на поточний рахунок № НОМЕР_2 , відкритий згідно з договором № 007-28004-170215 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів від 17 лютого

2015 року у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» на ім`я ОСОБА_1 .

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення акціонерного товариства «Дельта Банк» з ринку просив визнати неправомірним та скасувати подання (повідомлення) від 09 травня 2024 року № НОМЕР_3/2 щодо притягнення до кримінальної відповідальності директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_3 у зв`язку з фактичним виконанням рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 грудня 2020 року у справі № 363/1702/20-ц за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Акціонерного товариства «Дельта Банк» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03 лютого 2025 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 10 червня 2025 року,

у задоволенні скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення Акціонерного товариства «Дельта Банк» з ринку на дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Синельник Ю. М. з примусового виконанню рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 грудня 2020 року у справі № 363/1702/20-ц за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Акціонерного товариства «Дельта Банк» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 відмовлено.

У червні 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 03 лютого 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 червня 2025 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким скаргу задовольнити.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що судами попередніх інстанцій не надано жодних правових висновків щодо правомірності/неправомірності дій державного виконавця відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Указує, що державним виконавцем не було дотримано положень Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавець повинен пересвідчитись у відсутності поважних причин, які можуть унеможливити виконання рішення суду з об`єктивних причин, незалежних від боржника. Судами залишено поза увагою, що спірні правовідносини регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Так, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини третьої статті 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до частин першої-третьої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що уразі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Верховний Суд у постанові від 18 червня 2019 року у справі № 826/14580/16 підтримав правову позицію, відповідно до якої накладення на боржника повторного штрафу і звернення до правоохоронних органів із поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності є лише заходами з метою притягнення до відповідальності боржника за невиконання без поважних причин виконавчого документа.

Направлення повідомлення про притягнення до кримінальної відповідальності боржника не є останньою дією після вчинення державним виконавцем усіх можливих дій із виконання рішення суду, після якої державний виконавець повинен винести постанову про закінчення виконавчого провадження, а свідчить лише про вжиття ним передбачених законом заходів щодо повідомлення уповноважених органів про невиконання обов`язкового рішення суду.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції Лісовенко В. А. від 30 листопада 2021 року та постановою від 07 червня 2022 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 на уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» на підставі статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» накладено штраф у розмірі 5 100 грн та повторний штраф - 10 200 грн.

Доказів щодо сплати боржником зазначених штрафів чи скасування відповідних постанов державного виконавця суду не надано.

Виконавче провадження № НОМЕР_3 перебуває на виконанні Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), постанови про його закінчення державним виконавцем не винесено.

Ухвала Печерського районного суду м. Києва від 03 лютого 2025 року мотивована тим, що підстави для скасування подання державного виконавця про притягнення до кримінальної відповідальності відсутні у зв`язку із відсутністю у суду відомостей про фактичне виконання судового рішення. Суд першої інстанції також зауважив, що з відповідною скаргою на дії державного виконавця звернувся представник

у інтересах боржника, однак представником не обґрунтовано, як саме подання щодо притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 порушує права чи свободи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення АТ «Дельта Банк» з ринку.

Колегія суддів Київського апеляційного суду у своїй постанові від 10 червня

2025 року, підтримуючи позицію суду першої інстанції, зазначила, що подання виконавця Синельник Ю. М. від 09 травня 2024 року щодо притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 є зверненням до правоохоронних органів, а не обов`язковою підставою для притягнення до кримінальної відповідальності, адже вирішення вказаного питання у компетенції інших органів, та не впливає на права та обов`язки боржника у виконавчому провадженні.

З огляду на встановлені судами попередніх інстанцій фактичні обставини Верховний Суд погоджується з висновками, викладеними у оскаржуваних судових рішеннях.

Відповідно до частини третьої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Оскільки судами встановлено, що матеріали справи не містять відомостей про виконання судового рішення, а також щодо сплати боржником накладених виконавцем штрафів, відсутні підстави вважати, що, направляючи повідомлення про притягнення до кримінальної відповідальності, виконавець діяв усупереч наданих йому законом повноважень, натомість, свідчить про вжиття виконавцем дій, спрямованих на забезпечення фактичного виконання судового рішення. Направлення повідомлення про притягнення до кримінальної відповідальності боржника свідчить про вжиття виконавцем передбачених законом заходів щодо повідомлення уповноважених органів про невиконання обов`язкового рішення суду.

Отже, правильне застосування судами норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.

Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що правильне застосовування судами норм права є очевидним, а касаційна скарга

є необґрунтованою.

Керуючись частинами третьою та четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 03 лютого 2025 року та постанову Київського апеляційного суду

від 10 червня 2025 року у справі за скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення акціонерного товариства «Дельта Банк»

з ринку на дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Синельник Ю. М. з примусового виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 грудня 2020 року у справі

№ 363/1702/20-ц за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа - ОСОБА_2 ,

про зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. Ю. Гулейков

Д. Д. Луспеник