Справа № 544/28/24
пров. № 2/544/208/2025
Номер рядка звіту 43
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої - судді Сайко О. О.,

за участю секретаря Костенко Т.В.,

представника відповідача Ковтуна М.В.,

представника третьої особи Костинського Я.О.,

у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Пирятин, розглянувши цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків у порядку регресу, треті особи, що не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: ТОВ «Давидівський дар»; військові частини НОМЕР_1 , військова частина НОМЕР_2 ,

у с т а н о в и в:

Позивач ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про відшкодування збитків у порядку регресу.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28 березня 2022 року о 13 год. 00 хв. на 364 км а/д М-30 в с. Садове Вінницького району Вінницької області сталося ДТП з вини водія транспортного засобу МАЗ 6501 С9, д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_1 .В результаті ДТП було пошкоджено, зокрема, автомобіль RenaultClio, д.н.з. НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_2 та автомобіль RenaultTraficд.н.з. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_3 . Викладені обставини та вину водія транспортного засобуМАЗ 6501 С9, д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_1 встановлено постановою Літинського районного суду Вінницької області від 11 травня 2022 року. Разом з цим на момент настання події транспортний засіб МАЗ 6501 С9, д.н.з. НОМЕР_3 , яким на момент ДТП керував водій ОСОБА_1 , був забезпечений в ПАТ «HACK«ОРАНТА» за полісом № АТ/095401 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 29 березня 2022 року до позивача звернувся ОСОБА_4 - представник потерпілої особи ОСОБА_5 , із заявою про страхове відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП транспортному засобу RenaultTraficд.н.з. НОМЕР_3 . 30 березня 2022 року до позивача звернувся потерпілий ОСОБА_6 із заявою про страхове відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП належному йому транспортному засобу Renault Clio, д.н.з. НОМЕР_4 .У свою чергу, ПАТ «HACK«ОРАНТА» на виконання своїх договірних зобов`язань за вищезазначеним страховим полісом на користь потерпілих осіб здійснено страхове відшкодування оціненої шкоди, заподіяної транспортним засобам:Renault Clio, д.н.з. НОМЕР_4 , в сумі 130 000,00 грн та Renault Trafic, д.н.з. НОМЕР_3 , в сумі 82 733,58 грн. Загальна сума страхового відшкодування, сплаченого ПАТ «HACK«ОРАНТА» складає 212 733,58 грн. Разом з цим водій забезпеченого транспортного засобу МАЗ-6501 С9, д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_1 не дотримався умов страхування, а саме: вимог п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не повідомив ПАТ «HACK«ОРАНТА», у передбачений законом строк, про настання дорожньо-транспортної пригоди, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу, в результаті чого в позивача виникло право на звернення з регресним позовом до відповідача. Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути із ОСОБА_1 212 733,58 грн у відшкодування збитків у порядку регресу, а також судові витрати у розмірі 3191 грн.

Після скасування заочного рішення представник відповідача адвокат Ковтун М.В. подав 16.12.2024 відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків у порядку регресу не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до приписів статей 1187 та 1172 Цивільного кодексу України особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, настає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. Виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків є виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц (провадження № 14-497цс18). Як убачається з матеріалів справи, власником транспортного засобу МАЗ 6501 С9, д.н.з. НОМЕР_3 є ТОВ «Давидівський дар». ОСОБА_1 з 12.03.2022 перебуває на військовій службі і виконує пов`язані з проходженням служби завдання саме на цьому автомобілі.

З огляду на вищенаведене ОСОБА_1 не є належним відповідачем у даній справі, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Крім цього по суті заявлених позовних вимог звертає увагу, що обов`язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП встановлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Проте факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування.

Враховуючи зазначене, можливо дійти обґрунтованого висновку, що сам собою факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору ТОВ «Давидівський дар» направив до суду письмові пояснення, у яких зазначив, що оскільки саме відповідача було визнано винним у скоєнні ДТП від 28 березня 2022 року, що підтверджується рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 11.05.2022 по справі №137/287/22, яке набрало законної сили, тому відповідач має нести відповідальність за завдану матеріальну шкоду (збитків) в порядку регресу. Відповідач ОСОБА_1 не є та ніколи не перебував з ТОВ «Давидівський дар» у трудових відносинах.

Отже, завдана внаслідок ДТП із вини водія ОСОБА_1 матеріальна шкода відшкодовується безпосередньо винним водієм, а не власником транспортного засобу.

Інформує суд, що 11 березня 2022 року ТОВ «Давидівський дар» отримало від ІНФОРМАЦІЯ_1 наряд підприємства щодо необхідності доставки транспортного засобу МАЗ 6501 С9 спеціальний вантажний самоскид протягом 48 годин.

З метою виконання військово-транспортного обов`язку відповідно до Положення про військово-транспортний обов`язок, в редакції постанови КМУ №405 від 17.06.2015, у зв`язку з веденням загальної мобілізації відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022, транспортний засіб МАЗ 6501 С9 д.н.з. НОМЕР_3 , власником якого є ТОВ «Давидівський дар» на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , виданого ТСЦ 5944, було передано (вилучено) для потреб ЗСУ на підставі Акту про приймання-передачу транспортних засобів і техніки від 12 березня 2022 року. Таким чином, з 12 березня 2022 року вказаний транспортний засіб не перебував у користуванні та розпорядженні ТОВ «Давидівський дар», а був переданий в/ч НОМЕР_1 . Наголошує на тому, що відповідач ніколи не перебував у трудових відносинах з ТОВ «Давидівський дар», в тому числі, і на момент настання ДТП. Отже, ТОВ «Давидівський дар» не може нести будь-яку відповідальність за дії та завдану відповідачем майнову шкоду, оскільки транспортний засіб не перебував у користуванні та розпорядженні на момент настання ДТП, а відповідач не перебував у трудових відносинах з підприємством.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору військова частина НОМЕР_1 , направив до суду письмові пояснення, у яких зазначив, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на виконання Директиви Головнокомандувача Збройних Сил України № Д-17/ДСК від 05.03.2022 року, на базі військової частини НОМЕР_1 , здійснювалося формування чотирьох нових військових частин, однією з яких була військова частина НОМЕР_2 . Так, на військову частину НОМЕР_1 було покладено обов`язок у найкоротші строки сформувати та забезпечити усім необхідним майном військову частину НОМЕР_2 . У зв`язку із тим, що у період з 05.03.2022 року по 25.04.2022 року військова частина НОМЕР_2 перебувала на етапі створення (документального оформлення її як окремого суб`єкта господарювання (окремої юридичної особи), майно в тому числі і автомобільне, яке призначалося військовій частині НОМЕР_2 обліковувалося за військовою частиною НОМЕР_1 , а в подальшому при відкріпленні військової частини НОМЕР_2 було їй передано атестатом №718/4/16 від 25.04.2022 року. Практично цей процес відбувався наступним чином, особовий склад військової частини НОМЕР_2 фактично отримував майно у відповідних ТЦК та СП чи на базах забезпечення та переміщав його до пункту дислокації підрозділу, а документально отримувачем вказаного майна була військова частина НОМЕР_1 , у зв`язку із тим, що на той момент такої юридичної особи як військова частина НОМЕР_2 ще не існувало. У зв`язку із вищевказаним військовій частині НОМЕР_1 про факт ДТП, що мала місце 28 березня 2022 року о 13 год. 00 хв. на 364 км. а/д М-30 в Садове Вінницького району Вінницької області за участю автомобіля МАЗ-6501 С9, д.р.н. НОМЕР_3 , під керуванням військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 , стало відомо лиши зараз.

Документально автомобіль МАЗ-6501 С9 д.р.н. НОМЕР_3 був переданий військовою частиною НОМЕР_1 до військової частини НОМЕР_2 - 25.04.2022 року, що підтверджується атестатом №718/4/16 від 25.04.2022 року.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову ПАТ «НАСК «Оранта» з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Крім того зазначив, що відповідач ОСОБА_1 на момент ДТП проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 та виконував пов`язані з проходженням служби завдання саме на автомобілі, яким вчинив ДТП, тому на нього не може бути покладено обов`язок з відшкодування завданих збитків.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору військова частина НОМЕР_1 , підтвердив обставини, викладені у його письмових поясненнях та просив відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ «НАСК «Оранта».

Судом встановлено, що згідно картки ДТП в системі НПУ №666397, 28 березня 2022 року о 14 год. 33 хв. на 364 км а/д М-30 Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине сталося ДТП з вини водія транспортного засобу МАЗ 6501 С9, д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_1 . Окрім цього, учасниками ДТП були: автомобіль RenaultTraficд.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_7 , автомобіль RenaultClio, д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля LexusGS 300, НОМЕР_6 , під керуванням ОСОБА_8 (а.с. 11-13).

Відповідно до постанови Літинського районного суду Вінницької області №137/287/22 від 11 травня 2022 року, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за те, що останній 28.03.2022 о 13 год 00 хв на 364 км автодороги М-30 в с. Садове Вінницького району Вінницької області, керуючи автомобілем МАЗ 6501с9, д.н.з. НОМЕР_3 , не вибрав безпечну швидкість руху та допустив зіткнення з транспортним засобом RenaultTrafic, д.н.з. НОМЕР_7 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який у свою чергу допустив зіткнення з транспортним засобом Lexus GS 300, д.н.з. НОМЕР_6 , під керуванням ОСОБА_9 та вилетів на зустрічний бік дороги, допустивши зіткнення з транспортним засобом RenaultClio, д.н.з. НОМЕР_8 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження (а. с. 14).

Згідно Перевірки чинності полісу внутрішнього страхування, транспортний засіб МАЗ 6501с9, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 , на момент ДТП, був забезпечений в ПАТ «НАСК «ОРАНТА» відповідно до Полісу № АТ/0952401 (а.с. 15).

Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Renault Clio, д.н.з. НОМЕР_8 , його власником є ОСОБА_2 (а.с. 17).

Відповідно до Повідомлення про ДТП та Заяви про страхове відшкодування за реєстраційним №211 від 30 березня 2022 року, ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» з вимогою про страхове відшкодування шкоди, заподіяної його транспортному засобу RenaultClio, д.н.з. НОМЕР_8 , внаслідок вказаного ДТП (а.с. 16-17).

Згідно Протоколу (Акту) огляду транспортного засобу від 25 квітня 2022 року, було проведено огляд автомобіля RenaultClio, д.н.з. НОМЕР_8 , за участі ОСОБА_2 та зроблено висновок, що ремонт автомобіля не є рентабельним (а.с. 18).

Як вбачається із страхового акту №ОЦВ-22-02-75028/1 від 14.06.2022 (а.с. 20), Розрахунку страхового відшкодування від 10 червня 2022 року (а.с.19), сума страхового відшкодування ОСОБА_2 становить 130 000 грн, яку було виплачено на користь останнього, що підтверджується платіжною інструкцією №26941 від 15.06.2022 (а.с.21).

Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Renault Trafic, д.н.з. НОМЕР_7 , його власником є ОСОБА_10 (а.с. 23).

Відповідно до Доручення від 14 вересня 2013 року та Доручення від 12 жовтня 2013 року, ОСОБА_3 розпоряджається від імені ОСОБА_10 транспортним засобом Renault Trafic, д.н.з. НОМЕР_7 , з правом продажу, обміну, здачі в оренду та інше (а.с. 24-25).

Відповідно до Заяви про страхове відшкодування за реєстраційним №210 від 29 березня 2022 року, ОСОБА_4 представник ОСОБА_3 , звернувся до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» з вимогою про страхове відшкодування шкоди, заподіяної транспортному засобу Renault Trafic, д.н.з. НОМЕР_7 , внаслідок вищевказаного ДТП (а.с. 22-23).

Згідно Протоколу (Акту) огляду транспортного засобу від 07 квітня 2022 року, було проведено огляд автомобіля RenaultTrafic, д.н.з. НОМЕР_7 , за участі ОСОБА_7 та описано перелік пошкоджень (а.с. 26-27).

Як вбачається із страхового акту №ОЦВ-22-02-75015/1 від 13.06.2022 (а.с. 29), Розрахунку страхового відшкодування від 09 червня 2022 року (а.с.28), сума страхового відшкодування ОСОБА_3 становить 82733,58 грн, яку було виплачено на користь останнього, що підтверджується платіжною інструкцією №26817 від 14.06.2022 (а.с.30).

Відповідно до Вимоги про відшкодування збитку в порядку регресу №05-01/812 від 27 листопада 2023 року, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» запропонувала ОСОБА_1 в добровільному порядку відшкодувати завдані збитки в сумі 212733,58 грн, у зв`язку з недотриманням умов страхування, а саме вимог п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с. 31-33).

Власником транспортного засобу МАЗ 6501 С9, д.н.з. НОМЕР_3 є ТОВ «Давидівський дар» (а.с.11 (зворотна сторона)).

11 березня 2022 року ТОВ «Давидівський дар» отримало від ІНФОРМАЦІЯ_1 наряд підприємства щодо необхідності доставки транспортного засобу МАЗ 6501 С9 спеціальний вантажний самоскид протягом 48 годин (а.с.177).

З метою виконання військово-транспортного обов`язку відповідно до Положення про військово-транспортний обов`язок, в редакції постанови КМУ №405 від 17.06.2015, у зв`язку з веденням загальної мобілізації відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022, транспортний засіб МАЗ 6501 С9 д.н.з. НОМЕР_3 , власником якого є ТОВ «Давидівський дар» на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , виданого ТСЦ 5944, було передано (вилучено) для потреб ЗСУ ( у військову частину НОМЕР_1 ) на підставі Акту про приймання-передачу транспортних засобів і техніки від 12 березня 2022 року (а.с.159,176)

У зв`язку із тим, що у період з 05.03.2022 року по 25.04.2022 року військова частина НОМЕР_2 перебувала на етапі створення (документального оформлення її як окремого суб`єкта господарювання (окремої юридичної особи), майно в тому числі і автомобільне, яке призначалося військовій частині НОМЕР_2 обліковувалося за військовою частиною НОМЕР_1 , а в подальшому при відкріпленні військової частини НОМЕР_2 було їй передано атестатом №718/4/16 від 25.04.2022 року. Документально автомобіль МАЗ-6501 С9 д.р.н. НОМЕР_3 був переданий військовою частиною НОМЕР_1 до військової частини НОМЕР_2 - 25.04.2022 року, що підтверджується атестатом №718/4/16 від 25.04.2022 року (а.с.215-217).

ОСОБА_1 з 12.03.2022 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 і виконує пов`язані з проходженням служби завдання автомобілі МАЗ-6501 С9 д.р.н. НОМЕР_3 (а.с.119,120).

Відповідно до положень ст.1166 ЦК України майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, крім того, єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди.

Відповідно до приписів статей 1187 та 1172 Цивільного кодексу України особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

Згідно п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За правилами ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно із вимогамист.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до п.п.«ґ» п.38.1.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Згідно з п.п.33.1.4. ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до правового висновку Верховного суду України, який міститься у постанові від 13.02.2014 року неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування», не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову.

З огляду на зміст наведених правових норм можна зробити висновок, що в разі, якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, внаслідок чого в останнього виникли необґрунтовані виплати, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника.

Встановлений обов`язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Судом було установлено, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами (а.с.11-13); потерпілий ОСОБА_11 та представник потерпілого ОСОБА_3 повідомили ПАТ НАСК «Оранта» про страховий випадок у триденний строк після настання ДТП (а.с.16,22); відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення про задоволення позову, яке повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.Подібний висновок викладений у постанові КЦС у складі Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 760/5736/15-ц (провадження № 61-3389св18). Сам по собі факт такого неповідомлення водієм забезпеченого транспортного засобу за умови здійснення повідомлення страховика іншим учасником ДТП, не свідчить про не інформованість страховика щодо настання ДТП та неможливість встановлення ним обставин пригоди.

Крім того, суд зазначає,що водій транспортного засобу ОСОБА_1 під час ДТП виконував свій конституційний обов`язок по захисту Батьківщини, перебуваючи на військовій службі по мобілізації, тому з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок щодо повідомлення у триденний строк страховика про настання ДТП, що підтверджено матеріалами справи.

За таких обставин, у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків у порядку регресу відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 18.07.2025.

Суддя О.О.Сайко