Справа № 302/727/25
Провадження № 2/302/329/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2025 року селище Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Готри В. Ю., за участю секретаря судового засідання Царь О. В., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні матеріали цивільної за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представниця - адвокатка Гренджа Вікторія Юріївна, до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

у с т а н о в и в:

У червні 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представниця - адвокатка Гренджа В. Ю., звернулася до суду з позовом до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позов обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , 1933 р. н., що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_1 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , 1935 р. н., що стверджується свідоцтвом про її смерть серії НОМЕР_2 .

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 доводилися їй дідом та бабою по батьківській лінії, що підтверджується: свідоцтвом про її народження - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 серії НОМЕР_3 ; свідоцтвом про шлюб ОСОБА_5 серії НОМЕР_4 ; свідоцтвом про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 серії НОМЕР_5 .

Зазначала, що після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відкрилася спадщина на їх нерухоме майно, зокрема, ОСОБА_2 , як мешканцю АДРЕСА_1 , за життя належали земельні ділянки загальною площею 0,5018 га, цільове призначення для ведення особистого підсобного господарства та обслуговування житлового будинку, які зазначені в Державному акті на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК № 010355, а ОСОБА_3 , як мешканці АДРЕСА_1 , за життя належали земельні ділянки загальною площею 0,4813 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що зазначені в Державному акті на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК № 002213, та житловий будинок АДРЕСА_2 , про що свідчить виписка з погосподарської книги за вих. № 30 від 19.05.2025.

За життя її баба ОСОБА_3 склала заповітне розпорядження (заповіт), відповідно до якого на випадок своєї смерті розпорядилася житловий будинок із надвірними будовами і земельною ділянкою, згідно з державним актом ІІ-ЗК № 010355 у селі Лозянське, передати її сину ОСОБА_2 , тобто її (позивачки) батьку. Цей заповіт посвідчено 26.10.1999 секретарем виконкому Лозянської сільської ради Петрище Г. Ф. та зареєстровано у книзі запису нотаріальних дій за № 33. Даний заповіт не змінено та не скасовано.

Її батько ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_6 .

Спадщину по заповіту своєї матері ОСОБА_3 та батька ОСОБА_2 , її батько ОСОБА_2 за життя не прийняв, що стверджується витягами зі Спадкового реєстру (спадкові справи).

Її мати ОСОБА_6 також померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії НОМЕР_7 .

Стверджувала, що вона з часу смерті баби ОСОБА_3 фактично вступила в управління та володіння спадковим майном померлої, бо користується за цільовим призначенням спадковими земельними ділянками, доглядає за будинком, сплачує земельний податок, про що свідчать податкові-рішення повідомлення про нарахування податку за землю. Земельні ділянки належні за життя її бабі та діду обліковуються за нею як за землевласником. При цьому правовстановлюючі документи оригінали державних актів про право власності на землю зберігаються у неї, та вона у літній період фактично проживає у спадковому житловому будинку баби та діда, який є повністю придатним для проживання та експлуатації.

Указувала і на те, що згідно з довідкою старости Лозянського старостинського округу за № 30 від 19.05.2025 померлий ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , був постійним мешканцем і зареєстрований за юридичною адресою: АДРЕСА_1 і на момент його смерті разом із ним були зареєстровані і проживали: дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Відповідно до довідки старости Лозянського старостинського округу за № 31 від 19.05.2025 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка була постійною мешканкою і зареєстрована за юридичною адресою: АДРЕСА_1 , та разом із нею на момент її смерті ніхто не був зареєстрований і не проживав.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне їй нерухоме майно, зокрема на вказаний вище житловий будинок та земельні ділянки, в тому числі і належні за життя її чоловіку ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , які вона успадкувала відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР (1963 року).

Її батько ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 , спадщину по заповіту до майна померлої матері ОСОБА_3 не прийняв. Інших спадкоємців по заповіту або за законом першої черги до майна померлих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не має. Єдиний їхній син ОСОБА_2 також помер, а донька ОСОБА_7 виїхала до росії в 1990-х роках, де одружилася та постійно проживає, її доля позивачці невідома, до батьківського будинку така не приїжджала з часу смерті матері.

З метою оформлення спадкових прав до майна померлої баби ОСОБА_3 , вона звернулася до приватного нотаріуса Хустського нотаріального округу Дунаєва Ю. М., який їй роз`яснив, що у зв`язку з тим, що вона протягом шести місяців із дня відкриття спадщини після смерті баби ОСОБА_3 не зверталася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом, місце реєстрації проживання на час смерті спадкодавця було відмінним від її місця реєстрації та проживання, то за цих підстав вона має право на звернення до суду з позовом про продовження строку для прийняття спадщини або встановлення факту прийняття спадщини.

Отже, зважаючи на те, що з часу смерті ОСОБА_3 ніхто зі спадкоємців першої черги спадщину до майна померлої матері не прийняв та нерухоме майно ОСОБА_3 відумерлим не визнано, а вона відкрито та безперешкодно понад двадцять років, як спадкоємець п`ятої черги, користується спадковим майном померлої баби ОСОБА_3 , обробляє земельні ділянки за цільовим призначенням, доглядає будинок та періодично проживає в ньому, хибно вважала себе такою, що прийняла спадщину, а тому причина пропуску нею строку для прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 є поважною.

Посилаючись на наведені вище обставини просила суд визначити їй як спадкоємцю за законом додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті баби ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_11 , строком у три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Ухвалою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 2 червня 2025 року відкрито провадження у справі за цим позовом ОСОБА_1 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с.38, 39).

Своїм правом подати відзив на позовну заяву ОСОБА_1 відповідач Міжгірська селищна рада Хустського району Закарпатської області не скористалася.

У підготовче засідання позивачка ОСОБА_1 та її представниця-адвокатка Гренджа В. Ю. не з`явилися повторно, хоча про дату, час та місце проведення підготовчого засідання були належним чином повідомлені. Водночас представниця позивачки ОСОБА_1 адвокатка Гренджа В.Ю. подала до суду 19.06.2025 і 14.07.2025 заяви, в яких просила розглянути цю справу без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити.

Представниця відповідача Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області також у підготовче засідання не з`явилася повторно, хоча про дату, час та місце його проведення була належним чином повідомлена, проте подала до суду 17.06.2025 та 07.07.2025 заяву, в яких зазначила, що Міжгірська селищна рада позовні вимоги ОСОБА_1 визнає повністю і не заперечує щодо їх задоволення, а також просила суд розглянути дану справу за відсутності представника цієї селищної ради за наявними у справі матеріалами.

За положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Як кореспондує ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

З огляду на наведене вище суд уважає за можливим розглянути цю справу за відсутності сторін за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини у даній справі та об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд зазначає таке.

Судом установлено, що батьками позивачки ОСОБА_8 були ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , що стверджується свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_3 та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 щодо зміни її прізвища після одруження зі « ОСОБА_9 » та « ОСОБА_10 » (а.с.19,20).

Згідно зі свідоцтвом про народження батька позивачки ОСОБА_2 , то його батьками були ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.21).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (дід позивачки), про що свідчить свідоцтво про його смерть серії НОМЕР_1 (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 (баба позивачки), що стверджується свідоцтвом про її смерть серії НОМЕР_2 (а.с.8).

Відповідно до посвідченого секретерам Лозянської сільської ради ОСОБА_11 26.10.1999 за реєстровим № 33 заповіту, то ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповіла житловий будинок з надвірними будовами і земельною ділянкою, згідно з державним актом серії ІІ-ЗК № 010355 у АДРЕСА_1 своєму синові ОСОБА_2 (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_2 (батько позивачки), що підтверджуються свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_6 (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_6 (мати позивачки), про що свідчить свідоцтво про її смерть серії НОМЕР_7 (а.с.11).

Як слідує з витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 81331929 від 28.05.2025, виданого приватним нотаріусом Хустської районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєвим Ю. М., то у Спадковому реєстрі інформація щодо спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтва про право на спадщину до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_3 є відсутньою (а.с.12).

Відповідно до довідки Лозянськостаростинського округу Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області від 14.07.2025 № 188, заповіт ОСОБА_3 від 26.10.1999, посвідчений секретерам Лозянської сільської ради за реєстровим № 33, незмінений і нескасований.

Як видно з витягів зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 81331605 від 28.05.2025 та зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 81331652 від 28.05.2025, виданим цим же приватним нотаріусом Дунаєвим Ю. М., то у Спадковому реєстрі інформація щодо заповітів, спадкових договорів, спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтва про право на спадщину за померлим ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_2 є відсутньою (а.с.14,16).

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 81332029 від 28.05.2025 та витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 81332059 від 28.05.2025, виданих приватним нотаріусом Дунаєвим Ю. М., то у Спадковому реєстрі інформація щодо заповітів, спадкових договорів, спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтва про право на спадщину до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_2 є відсутньою (а.с.15,17).

Із довідки Лозянськостаростинського округу Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області від 19.05.2025 № 30 слідує, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_2 був зареєстрованим і постійно мешкав у АДРЕСА_1 та на момент його смерті зареєстрованою і разом із ним постійно проживала його дружина ОСОБА_3 (а.с.23).

З довідки цього ж старостинського округу від 19.05.2025 за № 31 вбачається, що померла ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_12 була зареєстрованою і постійно мешкала у АДРЕСА_1 і на момент смерті зареєстрована і проживала одна (а.с.24).

Як убачаєтьсяз Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК № 010355 від 23.03.1998, ОСОБА_2 належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,5018 га, цільове призначення для ведення особистого підсобного господарства та обслуговування житлового будинку (а.с.25).

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК № 002213 від 15.09.2003, ОСОБА_3 належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,4813 га, цільове призначення для ведення особистого підсобного господарства (а.с.26).

Згідно з випискою з погосподарської книги, виданої Лозянським старостинським округом Міжгірської селищної ради від 19.05.2025 за № 30, то ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_11 , була постійною мешканкою сю АДРЕСА_1 та відповідно до погосподарської книги № 5 дійсно за нею був закріплений особовий рахунок № НОМЕР_8 та вона дійсно було власницею будинку АДРЕСА_1 . Цей будинок побудований орієнтовно у 1952 році на земельній ділянці площею 0,3066 га. До перенумерації будинків, попередній номер даного будинку був АДРЕСА_3 . Свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок сільською радою не видавалося (а.с.27).

Із податкових повідомлень-рішень від 29.04.2024 ГУ ДПС у Закарпатській області видно, про необхідність сплати ОСОБА_1 земельного податку за земельні ділянки, розташовані у с. Лозянський, з їх цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (сіножаті) та для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.28-32). Зазначений податок був сплачений ОСОБА_1 , про що свідчить відповідна квитанція (а.с.28 на звороті).

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем.

Для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України).

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч. 3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Важливим під час вирішення питання про надання особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини також є факт прийняття спадщини іншими спадкоємцями, оскільки в такому разі може відбутися втручання у право власності інших осіб, порушення принципу правової визначеності стосовно особи, яка добросовісно реалізувала власні цивільні права.

Частиною першою ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як кореспондують частини перші ст. 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Положеннями ч. 1 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України).

Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 (п. 45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини» (Salman v. Turkey, заява № 21986/93, п. 100, ECHR 2000-VII).

Отже, суд доходить висновку про поважність причин пропуску позивачкою строку прийняття спадщини, що відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України є підставою для визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Заразом суд не встановив обставин, які б свідчили, що визначення позивачці ОСОБА_1 додаткового строку для прийняття спадщини до майна померлої баби ОСОБА_3 порушує права чи законні інтереси інших осіб та/або відповідача, оскільки Міжігрська селищна рада з позовом до суду про відумерлість спадщини не зверталася, а натомість подала до суду заяву про визнання позову.

З огляду на наведене вище суд доходить висновку, що позивач довів поза розумним сумнівом належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності та взаємозв`язку між собою достатніми доказами свою вимогу, а відтак позов підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 76-81, 89, 200, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представниця - адвокатка Гренджа Вікторія Юріївна, до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 як спадкоємцю за законом додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті баби ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_11 , строком у три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено та підписано 14 липня 2025 року.

Учасники справи:

Позивачка ОСОБА_1 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_9 ;

Відповідач Міжгірська селищна рада Хустського району Закарпатської області, місце знаходження: вул. Шевченка, 77 селище Міжгір?я Хустського району Закарпатської області, .

Суддя В. Ю. Готра