Номер провадження 2/754/5199/25
Справа №754/7209/25
РІШЕННЯ

Іменем України

14 липня 2025 року м. Київ, Деснянський районний суд м. Києва, суддя О. Грегуль, секретар судового засідання І. Вакуленко, справа № 754/7209/25

ОСОБА_1 - позивач

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» - відповідач

Приватний нотаріус Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна - третя особа 1

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна - третя особа 2

Вимоги позивача: визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

Мігашко В.Є. - адвокат позивача

ВСТАНОВИВ:

Позивачем подано позов у якому позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 82672 від 12.06.2021 вчинений приватним нотаріусом про стягнення коштів. Позов обґрунтовується тим, що сума боргу на момент вчинення виконавчого напису не була безспірною. Також позивач просить стягнути з відповідача 968,96 грн. - судового збору та 33198,78 грн. - правничої допомоги.

Документ сформований в системі «Електронний суд».

Ухвалою суду від 09.05.2025 відкрито провадження (спрощене з викликом учасників справи).

Ухвалою суду від 09.05.2025 відповідача зобов`язано направити до суду завірені копії документів, які подавались приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису, а приватного нотаріуса зобов`язано направити до суду завірену копію матеріалів на підставі яких вчинено виконавчий напис.

Внесеною до протоколу судового засідання ухвалою суду від 12.06.2025 витребувано докази.

Про час і місце розгляду справи всі учасники справи повідомлялись належним чином через повідомлені та доступні суду засоби зв`язку відповідно: поштою, електронною поштою, SMS, додаток «Дія», а також інформація про рух справи розміщується на офіційному сайті суду і є загальнодоступною.

У судовому засіданні адвокат позивача позов підтримав і не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача і третіх осіб та без виконання ухвали суду про витребування доказів відповідачем і приватним нотаріусом.

Відповідач і треті особи в судове засідання не з`явились і доказів про поважність причин своєї неявки суду не надали, а також залишено без виконання ухвалу суду про витребування доказів.

Відповідачем подано заяву про неможливість виконання ним ухвали про витребування доказів, оскільки всі документи попереднім кредитором передані нотаріусу.

Відповідачем подано відзив з проханням відмовити в задоволенні позову та клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу з проханням відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу.

Позивачем подано відповідь на відзив з проханням задовольнити позов та повний розрахунок судових витрат

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (заява N 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Згідно ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII, 1. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. 2. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Заяв/клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

З урахуванням викладеного і ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності відповідача і третіх осіб та без виконання ухвали про витребування доказів.

Вислухавши адвоката позивача, дослідивши матеріали справи, суд у судовому засіданні встановив наступне.

Приватним нотаріусом видано виконавчий напис № 82672 від 12.06.2021 про стягнення коштів.

На виконання виконавчого напису приватним виконавцем відкрито ВП № НОМЕР_2 постановою про відкриття виконавчого провадження від 14.01.2022.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 04.11.2024 у справі № 754/12993/24 (суддя Коваленко І.І.) замінено стягувача у виконавчому провадженні з ТОВ «Вердикт Капітал» на відповідача.

Згідно ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 № 3425-ХІІ для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 20.06.2018 у справі № 826/20084/14, що на виконання вимог статті 87 Закону України від 02.09.1993 № 3425-ХІІ «Про нотаріат» (далі - Закон № 3425-ХІІ) Кабмін прийняв постанову від 29.06.1999 № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - Перелік). Відповідно до пункту 1 цієї постанови (в редакції до 26.11.2014) документами, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, є нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. При цьому для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Кабміну № 662 до зазначеного Переліку внесено зміни, відповідно до яких, серед іншого, в абзаці першому пункту 1 після слів «заставлене майно» доповнено словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1 цього Переліку)». Крім того, розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» доповнено пунктом 11 такого змісту: «Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу». Також Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та пунктом 2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Згідно ч. 1, ч. 4 - ч. 7 ст. 81 ЦПК України, 1. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 4. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. 5. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 6. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 7. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, 4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 12.08.2021 у справі № 438/1673/13-ц: «Згідно з практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.».

ЄСПЛ вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Практика ЄСПЛ виходить з того, що реалізовуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ від 16.12.1992 у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції).

Суду не надано і судом не здобуто конкретних правових доказів, які б свідчили, що приватний нотаріус вчинив виконавчий напис саме на підставі документів, що підтверджували безспірність суми, вказаної у виконавчому написі нотаріуса.

Також суду не надано і судом не здобуто будь-яких конкретних правових доказів, які б свідчили, що нотаріусу надавались документи, які б у свою чергу свідчили про безспірність суми коштів саме в сумі, яка вказана у виконавчому написі нотаріуса.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими.

За таких обстави позов задовольняється.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ, 1. Судовий збір справляється: у разі ухвалення судового рішення, передбаченого цим Законом.

Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ, 3. При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 141 ЦПК України, 1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачено 968,96 грн. - судового збору.

Надання правничої допомоги підтверджується договором № 02-1104/25 про надання професійної правничої допомоги від 11.04.2025 (сторони адвокат Мигашко В.Є. і позивач), витягом від 11.04.2025 з договору № 02-1104/25 про надання професійної правничої допомоги від 11.04.2025, додатковою угодою № 1 від 11.04.2025 до договору № 02-1104/25 про надання професійної правничої допомоги від 11.04.2025, актом № 01/070525 здачі-приймання наданих послуг за договором № 02-1104/25 про надання професійної правничої допомоги від 11.04.2025 (сума 16582,76 грн.), актом № 01/300525 приймання здачі-приймання наданих послуг за договором № 02-1104/25 про надання професійної правничої допомоги від 11.04.2025 (сума 8305,70 грн.), актом № 01/110625 здачі-приймання наданих послуг за договором № 02-1104/25 про надання професійної правничої допомоги від 11.04.2025 (сума 8311,32 грн.), свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЗР № 21/3001 від 19.04.2022, ордером на надання правничої допомоги серія АО № 1171670 від 17.04.2025.

Керуючись ст. 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 82672 від 12.06.2021 вчинений приватним нотаріусом Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, 14, оф. 301, ) 136280,31 грн..

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Княжий Затон, 9, прим. 369, оф. 1, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 968,96 грн. - судового збору, 33198,78 грн. - правничої допомоги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: