Провадження №: 2-о/336/254/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16липня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Худіної О.О.

секретаря судового засідання Дорошенко К.В.

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя в окремому провадженні заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту, що має юридичне значення (родинних відносин - батьківства),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, яку в подальшому уточнив.

Заява мотивована наступним:

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . У свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 , яке видане Жовтневим районним РАГС 22.06.1971 , батьком заявника записаний ОСОБА_2 , дана запис була зроблена за повідомленням матері заявника ОСОБА_3 .

В дійсності батьком заявника був ОСОБА_4 .

Мати заявника та ОСОБА_4 мали близькі стосунки та спільно проживали кілька місяців у 1970 році, проте спільне життя не склалося і вони роз`їхалися, в шлюбі не перебували. Від цих стосунків мати заявника завагітніла. Про свою вагітність мати повідомила ОСОБА_4 та вони спільно вирішили залишити дитину.

Після народження заявника ОСОБА_4 завжди приймав участь в утриманні та вихованні заявника, він систематично надавав гроші на утримання заявника, дарував йому подарунки на свята, давав у разі потреби гроші особисто заявнику, завжди спілкувався з ним, як із сином і визнавав сина заявника ОСОБА_5 своїм онуком.

26 червня 20118 році ОСОБА_4 склав заповіт, в якому заповів все своє майно заявнику. В заповіті буквально вказано, що ОСОБА_4 заповідає своє майно: «моєму синові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 …»

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер.

Після звернення заявника до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, нотаріус роз`яснила заявнику ту обставину, що у нього відсутній належний документ на підтвердження той обставини, що він є сином спадкодавця ОСОБА_4 і в неї не має можливості оформити спадщину заявнику без рішення суду про встановлення факту батьківства ОСОБА_4 відносно заявника.

Встановлення факту необхідно заявнику для оформлення спадщини яка відкрилась після смерті його батька.

З посиланням на ст. 125,128 СК України, заявник просить суд встановити факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; зобов`язати Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису № 1333 про народження дитини - ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_6 , вчиненого 22.06.1971 Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, а саме: змінити відомості про батька дитини з « ОСОБА_2 », громадянин України на « ОСОБА_4 ».

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 червня 2025 року по справі було відкрито провадження та призначено судове засідання.

У судовому засідання заявник ОСОБА_1 підтримав заяву та пояснив суду, що дійсно ОСОБА_4 є його рідним батьком.

Представник заінтересованої особи до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутність.

У судовому засідання було опитано свідків:

Так, свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона є цивільною дружиною померлого ОСОБА_4 . Заявника її чоловік називав своїм сином. У них були дружні відносини.

ОСОБА_7 суду пояснила, що вона колишня дружина заявника. ОСОБА_4 знала як батька заявника. За сумісного життя вони часто спілкувалися, між батьком та заявником були добрі відносини. Мати заявника та ОСОБА_4 у шлюбі не перебували. При народженні дитини, мати дала йому своє дівоче прізвище.

Суд, заслухавши заявника, свідків, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 , місце реєстрації Жовтневий рай ЗАГС, ОСОБА_1 народився у м. Запоріжжі ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками вказані: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_3 (а.с.8).

26 червня 2018 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Корицьким Є.Д. було посвідчено Заповіт за № 777, згідно з яким ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 заповів своєму синові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 все належне майно на випадок смерті (а.с.6-7).

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 помер у віці 85 років ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_2 (а.с.5).

Згідно із Роз`ясненням від 30.04.2025 за № 134/02-14 наданого ОСОБА_1 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Кардаш Я.О. - на підтвердження родинних відносин між гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в спадковій справі знаходиться повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 8, сформованим Кардаш Я.О., приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу 29.04.2025 року, де батько гр. ОСОБА_2 записаний зі слів матері. Вищезгаданий документ не підтверджує родинні відносини між померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 гр. ОСОБА_4 та спадкоємцем гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , внаслідок чого неможливо встановити родинні відносини між вищевказаними особами (а.с.9).

Відповідно до Закону України «Про нотаріат» та «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 зі змінами, внесеними згідно із Законами України, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Доказом родинних та інших відносин спадкоємця зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин.

Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Отже, для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , нотаріусу необхідно надати документ, який підтверджує родинні відносини спадкоємця зі спадкодавцем.

У випадку відсутності будь-якого документа, необхідного для видачі свідоцтва про право на спадщину, або виявлення помилки в поданих документах, у нотаріуса немає правових підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину, а тому відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснюється право на звернення до суду за визнанням факту родинних чи інших відносин з спадкодавцем».

Звертаючись до суду з заявою про встановлення юридичного факту ОСОБА_1 вказує, що померлий є його батьком, з явим він усе життя підтримував родинні стосунки, ОСОБА_4 приймав участь у його вихованні, підтримував матеріально, мав теплі відносини з його родиною, вважав сина заявника своїм онуком.

Статтею 315 ЦПК України передбачено перелік справ про встановлення фактів, які розглядаються судом, зокрема згідно з ч. 2 вказаної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» - в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Аналогічна позиція викладена у п. 9 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13. Так, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У судовому засіданні були дослідженні фото та відеозапис, на яких зафіксовані родинні взаємовідносини між ОСОБА_4 та заявником, як батька та сина.

Відповідно до статті 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини 1 статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині 3 статті 128 цього Кодексу.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19) зроблено висновок щодо застосування статті 130 СК України та вказано, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Також, відповідно до Постанови Верховного Суду № 596/1815/19 від 15 січня 2021 року: «Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Відповідно до ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Аналогічні положення містять і Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5.

Відповідно до п. 2.13.1 зазначених Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, в тому числі, і рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Згідно п. 2.16.4 Правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

На підставі повного та всебічного дослідження матеріалів справи, суд приходить до висновку про доведеність ОСОБА_1 факту родинних відносин батьківства з ОСОБА_4 .

Оскільки, в інший спосіб встановити зазначений факт неможливо, від його встановлення залежить виникнення у заявника права на спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту родинних відносин (батьківства) ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Задоволення заяви ОСОБА_1 має для нього юридичне значення.

Керуючись ст. 3, 122, 126, 128, 134,135, СК України, ст. 1216, 1218, 1258, 1264, 1268, 1269 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 82, 89, 259, 264, 265, 268, 293, 294, 315-319, 353 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту, що має юридичне значення (родинних відносин - батьківства) - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Зобов`язати Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису №1333 про народження дитини - ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_5 . вчиненого 22.06.1971 Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, а саме: змінити відомості у графі «Батько», зазначивши батьком - громадянина України ОСОБА_4 , решту відомостей залишити без змін.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду на протязі 30 днів. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя