У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

Справа № 183/7049/25

№ 2/183/4613/25

17 липня 2025 року м. Самар

Суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області Фролова В.О., ознайомившись із заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договором поруки,

В С Т А Н О В И Л А:

11.07.2025 до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Технополіс-1» заборгованість за договором № 53/22-12/1 ПД поворотної фінансової допомоги від 22.12.2014 в сумі 53 400 000 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.07.2025 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Фролову В.О., якій передано справу до розгляду 15.07.2025.

Ознайомившись із заявою та доданими до неї документами, приходжу до висновку, що зазначена заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства з огляду на наступне. Згідно з ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, можуть бути суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Так, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Перелік категорій справ, що підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, визначено у ст. 20 ГПК України, відповідно до якої, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках (ч.1 ст. 20 ГПК України).

З аналізу наведеного вище пункту вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів такі справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем та 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

За змістом частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Відповідно до положень статей 553, 554, 626 ЦК України за договором поруки, який є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором та поручителем; поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Тобто, договір поруки укладається кредитором і поручителем в забезпечення виконання боржником основного зобов`язання.

Виходячи з аналізу змісту та підстав поданого позову, ТОВ «Технополіс-1» як кредитор, подало до суду позов до фізичної особи, як поручителя за договором поруки, що укладений на забезпечення зобов`язання за договором поворотної фінансової допомоги

№ 53/22-12/ПД, сторонами якого є юридичні особи. Тобто, між позивачем та відповідачем наявний спір щодо виконання правочину, укладеного для виконання зобов`язання за договором поворотної фінансової допомоги, сторонами якого є юридичні особи, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства згідно з наведеними вище приписами ГПК України.

Таким чином, даний спір підлягає вирішенню у порядку господарського судочинства.

Схожі висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/1733/18, 14.04.2020 у справі № 295/5047/18.

Враховуючи вказані правові висновки, предмет спору та характер спірних правовідносин, спір у даній справі підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 186, 258-261, 353-355 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

У відкритті провадження в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договором поруки - відмовити.

Роз`яснити позивачу його право на звернення із вказаним позовом в порядку господарського судочинства.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 17.07.2025.

Суддя В.О. Фролова