ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6732/25 Справа № 204/1643/25 Суддя у 1-й інстанції - Черкез Д. Л. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача: Никифоряка Л.П.,

суддів: Новікової Г.В., Гапонова А.В.,

за участі секретаря судового засідання Триполець В.О.,

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Державне підприємство «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова»,

розглянув відкрито в залі судових засідань Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро справу, що виникла з трудових правовідносин, в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2025року, головуючий у суді першої інстанції Черкез Д.Л.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст заявлених вимог

У лютому 2025року ОСОБА_1 подав в суд позов проти Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» (далі ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова») про стягнення заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в розмірі 200 851,65грн та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 21 393,58грн.

Існування таких вимог позивач обґрунтовував тим, що він перебував у трудових відносинах з ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова». 30 квітня 2024року він звільнився з роботи за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України. Під час його перебування у трудових відносинах з відповідачем йому не виплачувалася заробітна плата в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість, розмір якої за його розрахунками становить 200 851,65грн. Заборгованість по заробітній платі у вказаному розмірі йому відповідачем так і не була виплачена в день звільнення. Вказував, що не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні. Зазначав, що відповідач зобов`язаний сплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку, який за його розрахунками за період з 01 травня 2024року по 01 листопада 2024року становить 21 393,58грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2025року позовзадоволено частково. Стягнуто з ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова»на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 73850,00грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 15318,16грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в межах суми платежу за один місяць в розмірі 6 154,17грн.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при звільненні не провів з позивачем остаточний розрахунок та не виплатив йому нараховану заробітну плату, а тому наявні підстави для стягнення заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі, а також середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

При цьому суд при визначенні розміру нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні врахував надані відповідачем довідки, зокрема, про розмір середньоденної заробітної плати позивача, яка складена відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995року № 100.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

12 травня 2025року ОСОБА_1 подав безпосередньо до суду апеляційної інстанції через підсистему «Електронний суд» апеляційну скаргу на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2025року.

В апеляційній скарзі позивач не погодився з висновками суду та висловив вимогу про скасування рішення і задоволення позову повністю.

Доводи апеляційної скарги зводились до того, що суд першої інстанції безпідставно прийняв та взяв до уваги відзив на позовну заяву, який поданий відповідачем з порушенням встановленого судом строку.

Зазначав, що визначаючи розмір заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд керувався виключно наданою відповідачем довідкою про розмір заборгованості з виплати заробітної плати, проте жодних розрахунково-платіжних відомостей або інших документів, що б заперечували розрахунки позивача, відповідачем не надано.

Водночас, ухвалюючи рішення суд першої інстанції не врахував надані позивачем докази про розмір заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу не подали.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15 травня 2025року витребувано з Чечелівського районного суду міста Дніпра цивільну справу; та 20 травня 2025року справа надійшла на адресу апеляційного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26 травня 2025року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2025року.

19 червня 2025року ухвалою Дніпровського апеляційного суду справу призначено до розгляду на 10?? год 08 липня 2025року.

Про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про отримання документів в Електронному суді.

Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами

Позивач ОСОБА_1 працював у ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова»на різних посадах, та наказом № 271 вк від 30 квітня 2024року був звільнений за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 /а.с.17-22/.

Згідно довідки № 97/32 від 14 березня 2025року ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова»має перед позивачем заборгованість з виплати заробітної плати за період з жовтня 2021року по липень 2024року включно в загальному розмірі 73 850,00грн /а.с.91/.

З довідки № 97/33 від 14 березня 2025року, виданої ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова», вбачається, що середньоденна заробітна плата позивача становить 589,16грн /а.с.92/.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.

У своїх висновках про часткове задоволення позову суд першої інстанції вирішального значення надав тій обставині, що відповідач при звільненні не провів з позивачем остаточний розрахунок та не виплатив йому нараховану заробітну плату, у зв`язку з цим при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Дослідивши наявні в цивільній справі документальні докази апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення так як судом першої інстанції при ухваленні рішення додержані норми матеріального і процесуального права.

Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Згідно з частиною першою статті 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Приписами частини першої статті 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, сума остаточного розрахунку, тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Встановивши, що свій обов`язок щодо сплати всіх належних позивачу сум при звільненні позивача відповідач не виконав, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції не врахував надані позивачем докази про розмір заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки здійснення відповідних розрахунків визначено в Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995року № 100.

Так, абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку).

Безпідставними є посилання позивача на допущення судом першої інстанції порушень норм процесуального права щодо прийняття до уваги відзиву на позовну заяву, який поданий відповідачем з порушенням встановленого судом строку.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції у повній мірі дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, зокрема, довідкам про заборгованість з виплати заробітної плати та середньоденну заробітну плату, з яких можливо встановити дійсні обставини, що мають значення для справи, а тому дійшов правильного висновку про те, що матеріали справи містять належні та переконливі докази на підтвердження того, що відповідачем перед позивачем не була погашена заборгованість по заробітній платі в розмірі 73 850,00грн.

Визначаючи до стягнення розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд першої інстанції вірно керувався наданою відповідачем довідкою про середньоденну заробітну плату, яка обчислена відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995року № 100.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків дії принципу змагальності у цивільному процесі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Та за конкретних обставин у даній справі роботодавець надав належний документальний доказ в підтвердження своїх заперечень щодо розміру заборгованості по заробітній платі, а працівник в свою чергу в жодний спосіб не спростував наведених відповідачем обставин.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджено обставини справи.

Ніщо не вказує на те, що судом не дотримано принципу рівності що витікає із змісту частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Водночас, заявником апеляційної скарги не підтверджено жодних порушень норм процесуального права, через які він не зміг повною мірою реалізувати свої процесуальні права чи які би призвели до ухвалення незаконного рішення, оскільки судом першої інстанції створені умови для того, щоб позивач надав пояснення та докази щодо обставин, на які він посилався як на підставу своїх заперечень.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про обґрунтованість та законність рішення суду, що дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 375 ЦПК України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 259, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2025року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 липня 2025року.

Судді: