КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/8601/2025
Справа № 373/1732/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 липня 2025 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Діденка А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області, ухвалене у складі судді Хасанової В.В. 03 лютого 2025 року в м. Переяслав у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,

в с т а н о в и в :

В серпні 2024 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернувся до суду з даним позовом, просив стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості в розмірі 100620 грн., з яких сума кредиту 25000 грн., сума процентів за користування кредитом 45770 грн., нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів 29850 грн., судовий збір 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн.

Позов мотивував тим, що 16 серпня 2023 року ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 уклали електронний договір № 6968774 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідач отримала кредит в розмірі 25000 грн. на строк 300 днів зі стандартною процентною ставкою 1,99 % в день. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань, 27 травня 2024 року ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» уклали договір факторингу № 27.05/2024-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором. Отже, до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором, заборгованість за яким складала: сума кредиту 25000 грн., сума процентів за користування кредитом 45770 грн. Станом на дату звернення до суду заборгованість не погашена і складає сума кредиту 25000 грн., нараховані проценти 45770 грн., а також проценти, нараховані позивачем за 60 календарних днів в розмірі 29850 грн., всього 100620 грн.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» суму заборгованості в розмірі 100620 грн., суму сплаченого судового збору 2422,40 грн. Вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу залишено без задоволення.

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», яке рішенням від 25 листопада 2024 року змінило назву на ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правничу допомогу, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2025 року в частині відмови у задоволенні стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн., покласти на відповідача судові витрати та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» витрати на правничу допомогу в апеляційній інстанції у сумі 4000 грн., здійснювати розгляд справи без участі та присутності апелянта та його представника.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, вказував, що висновки суду першої інстанції про відсутність доказів на підтвердження оплати гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, є помилковими, не відповідають дійсності та спростовуються наявними доказами, які разом із позовною заявою були подані до суду першої інстанції.

Зазначав, що 17 липня 2024 року позивачем був укладений договір про надання правової допомоги № 17/07-2024 з адвокатом Столітнім М.М. Згідно з умовами договору, викладеними в п. 4.4, факт наданих послуг підтверджується актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг). Сторонами також були погоджені умови оплати за вказаним договором. Відповідно до п. 4.6 договору клієнт здійснює оплату за надані послуги згідно акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) протягом 30 календарних днів з моменту набрання рішенням суду по справі законної сили.

Відповідно до умов договору про надання правової допомоги № 17/07-2024, його сторонами було укладено заявку на виконання доручення до договору, в якій клієнт доручає, а адвокат зобов`язується надати певний перелік послуг професійної правничої допомоги у рамках цивільного судочинства в суді першої інстанції по справі про стягнення заборгованості. Перелік послуг професійної правничої допомоги та гонорар адвоката визначений та погоджений адвокатом та клієнтом.

Сума гонорару адвоката розрахована на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2018 року № 155 та ст. 137 ЦПК України, з урахуванням критеріїв співмірності витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги адвоката, та погоджена між адвокатом та клієнтом. Факт наданих адвокатом послуг клієнту підтверджується актом наданих послуг від 18 липня 2024 року, який є невід`ємною частиною договору про надання правової допомоги № 17/07-2024 від 17 липня 2024 року.

Згідно із заявкою на виконання доручення від 17 липня 2024 року та актом наданих послуг від 18 липня 2024 року, який є невід`ємною частиною договору про надання правової допомоги № 17/07-2024 від 17 липня 2024 року, адвокат та клієнт погодили обсяг наданих послуг. Для сплати зазначених послуг адвокатом було виставлено клієнтові рахунок на оплату.

Наголошував, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено, і аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду в постановах від 03 жовтня 2019 року в справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року в справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19.

Посилався на правові висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21, вказував, що детальний звіт про надання правничої (правової) допомоги, наданий до суду разом із позовною заявою, є таким, що містить детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги.

Посилався на правові висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц про те, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не має права втручатися в ці правовідносини.

Посилався на правові висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 про те, що при визначенні розміру суми, що підлягає сплаті іншою стороною в порядку компенсації сплаченого адвокату гонорару, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Зазначав, що системний аналіз матеріалів справи дає підстави для висновку, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення судових витрат, не врахував надані позивачем докази понесених судових витрат на правничу допомогу, а також правові висновки Верховного Суду.

Повідомляв, що в зв`язку з розглядом справи в апеляційному суді ним також понесено витрати на професійну правничу допомогу. Так, позивач звернувся за правничою допомогою до адвоката Городніщевої Є.О., з якою було укладено договір № 10/12-2024 про надання правничої допомоги від 10 грудня 2024 року. Відповідно до умов зазначеного договору та за даними звіту про надання правничої допомоги, адвокатом було надано таку правничу допомогу: збір та аналіз доказів і документів для подання апеляційної скарги, складення апеляційної скарги, направлення відповідачу та подання до апеляційного суду апеляційної скарги. За надання правничої допомоги позивачем сплачено адвокату суму гонорару в розмірі 4000 грн.

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позов ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» та стягуючи з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту, суд першої інстанції виходив із того, що 16 серпня 2023 року ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» шляхом підписання одноразовим ідентифікатором укладено договір № 6968774 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов договору сума наданого відповідачу кредиту складає 25000 грн. строком на 360 днів, ТОВ «Авентус Україна» належним чином виконало свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором та надало їй кредит в сумі 25000 грн. шляхом зарахування на кредитну картку. 27 травня 2024 року ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» уклали договір факторингу № 27.05/24-Ф, за умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором № 6968774 від 16 серпня 2023 року. Станом на день пред`явлення позову у відповідача існує заборгованість за договором про надання споживчого кредиту в розмірі 100620 грн., яка підлягає стягненню з неї на користь позивача.

Рішення суду першої інстанції оскаржується в частині задоволення вимог про стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу, в іншій частині по суті спору судове рішення ніким не оскаржується і не є предметом апеляційного перегляду.

Рішення суду першої інстанції в частині, що оскаржується, вказаним вимогам закону не відповідає.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною другою статті 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто у ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, у постановах від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) та від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19).

Розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації.

У статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19, та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правову допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України»).

Так, 17 липня 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» та адвокат Столітній М.М. уклали договір про надання правової (правничої) допомоги № 17/07-2024, за умовами п. 4.3 якого, за надання правової допомоги, відповідно до даного договору, клієнт сплачує адвокату гонорар у фіксованій сумі або у процентному відношенні залежно від ціни позову, відповідно домовленості сторін та згідно рекомендацій щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару, крім того, сторони можуть домовитися про додатковий гонорар (премію), якщо для клієнта прийнято позитивне рішення. Факт наданих послуг підтверджується актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг). Підставою для оплати є рахунок-фактура. Клієнт здійснює оплату за надані послуги згідно акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) протягом 30 календарних днів з моменту набуття рішення суду по справі законної сили (а. с. 34 - 35).

18 липня 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» та адвокат Столітній М.М. підписали акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору № 17/07-2024 від 17 липня 2024 року, згідно якого адвокатом було виконано такі види робіт, як зустріч адвоката та клієнта для надання первинної консультації та аналізу наданих документів - 1 година, 1000 грн.; аналіз практики та правових позицій Верховного Суду у даних правовідносинах, ознайомлення та аналіз норм чинного законодавства, необхідного для застосування при підготовці позовної заяви - 1 година, 1000 грн.; оформлення додатків до позовної заяви, підготовка та направлення адвокатського запиту - 3 години, 3000 грн.; підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором, подання позовної заяви до суду, підготовка та подання до суду клопотання про витребування доказів - 4 години, 4000 грн., підготовка адвоката до судових засідань, участь в судових засіданнях за позовом клієнта про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6968774 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 - 1 година, 1000 грн., всього найменувань 5, на суму 10000 грн., які підлягають оплаті клієнтом протягом 30 календарних днів з моменту набрання рішенням суду по справі законної сили (а. с. 19).

18 липня 2024 року адвокатом Столітнім М.М. виставлено рахунок на оплату по замовленню № 3501/18/07 за надані роботи та послуги: зустріч адвоката та клієнта для надання первинної консультації та аналізу наданих документів - 1 година, 1000 грн.; аналіз практики та правових позицій Верховного Суду у даних правовідносинах, ознайомлення та аналіз норм чинного законодавства, необхідного для застосування при підготовці позовної заяви - 1 година, 1000 грн.; оформлення додатків до позовної заяви, підготовка та направлення адвокатського запиту - 3 години, 3000 грн.; підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором, подання позовної заяви до суду, підготовка та подання до суду клопотання про витребування доказів - 4 години, 4000 грн., підготовка адвоката до судових засідань, участь в судових засіданнях за позовом клієнта про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6968774 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 - 1 година, 1000 грн., всього найменувань 5, на суму 10000 грн. (а. с. 82).

Відмовляючи ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» у стягненні витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції врахував правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду в справі № 751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року про те, що наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат, та виходив із того, що додатки до позовної заяви не містять доказів на підтвердження оплати гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, відповідно означені витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Апеляційний суд не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, оскільки на підтвердження вимог про стягнення витрат на правничу допомогу ТОВ ФК «Фінтраст Україна» було надано разом із позовом акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору № 17/07-2024 про надання правової (правничої) допомоги від 17 липня 2024 року та рахунок на оплату, виставлений адвокатом до сплати позивачу на підставі цього договору, який підлягає оплаті позивачем.

Таким чином, позивачем доведено розмір витрат на правничу допомогу, які не понесені фактично на час ухвалення рішення, однак які підлягають сплаті стороною за умовами договору № 17/07-2024 від 17 липня 2024 року в тридцятиденний строк з моменту набуття рішення суду по справі законної сили, що узгоджується з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України та правовим висновкам Верховного Суду в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року в справі № 922/445/19, постановах від 22 листопада 2019 року в справі № 910/906/18, від 04 червня 2020 року в справі № 906/598/19, згідно яких, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена чи тільки підлягає сплаті (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

За даних обставин, висновки суду першої інстанції в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу є передчасними та помилковими, відтак рішення суду першої інстанції в даній частині не може вважатись законним і обґрунтованим, не може залишатися в силі та підлягає скасуванню.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц викладено правовий висновок, згідно якого «При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Це підтверджується і такими нормами ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу вважає за необхідне надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких позивач має заперечення».

Оцінюючи обґрунтованість вимог ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» про стягнення витрат на правничу допомогу, апеляційний суд враховує, що відповідачем ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву висувались заперечення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якому відповідач вказувала, що пред`явлені позивачем витрати на правничу допомогу є завищеними, а тому з дотриманням критеріїв дійсності та розумності, з урахуванням, що дана справа не відноситься до категорії складної, та беручи до уваги наявність аналогічних позовів з боку ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», які подаються до суду, розмір пред`явлених витрат є завищеним і у разі їх стягнення не може перевищувати 3000 грн. (а. с. 102).

Апеляційний суд також враховує, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Апеляційний суд враховує, що правнича допомога ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» надається адвокатом Столітнім М.М. на підставі договору від 17 липня 2024 року № 17/07-2024, правнича допомога за яким надається в обсягу та на умовах, передбачених даним договором, тобто такий договір стосується необмеженого кола судових справ.

Апеляційний суд також враховує правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 09 грудня 2021 року в справі № 922/3812/19, від 31 жовтня 2024 року в справі № 755/6649/20, згідно яких визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Разом із тим, зміст п. 4.3 договору від 17 липня 2024 року № 17/07-2024 свідчить про те, що договір не містить умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, що є підставою для застосування дискреційних повноважень суду для часткового задоволення заяви про компенсацію судових витрат.

При цьому правнича допомога по складанню позовних заяв за електронними кредитними договорами є однотиповою, такі справи не є складними, тому, керуючись принципами справедливості і верховенства права, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», до 5000 грн., що відповідатиме вимогам пропорційності, розумності та справедливості.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставами для його скасування в цій частині, із прийняттям нової постанови про часткове задоволення вимог про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Крім того, до апеляційної скарги позивачем надано докази на підтвердження витрат на правничу допомогу, понесених в апеляційному суді в розмірі 4000 грн., а саме копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 17 липня 2024 року, укладеного ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» з адвокатом Городніщевою Є.О. (а. с. 196 - 197), згідно п. 4.2 якого, при визначенні розміру гонорару враховується обсяг і час роботи, що потрібний для належного виконання доручення, ступінь складності правових питань, що стосуються доручення, вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання, необхідність виїзду у відрядження, важливість доручення з точки зору інтересів клієнта, особливі або додаткові вимоги клієнта стосовно виконання доручення, характер і тривалість професійних відносин адвоката з клієнтом, професійний досвід, науково-теоретична підготовка та репутація адвоката.

Згідно п. 4.3 договору, за надання правової допомоги, відповідно до даного договору, клієнт сплачує адвокату гонорар у фіксованій сумі або у процентному відношенні залежно від ціни позову, відповідно до домовленості сторін та згідно рекомендацій щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару. Крім цього, сторони можуть домовитися про додатковий гонорар (премію), якщо для клієнта прийнято позитивне рішення.

Згідно п. 4.4 договору, послуги професійної правничої допомоги надаються адвокатом клієнту на підставі укладеної заявки на виконання доручення, яка є невід`ємною частиною договору.

Згідно п. 4.6 договору, після виконання доручення, зазначеного в заявці, адвокат складає акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), який підписує та надає клієнту для узгодження та підпису.

Згідно п. 4.7 договору, акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) надається адвокатом клієнту протягом 5 календарних днів після виконання заявки.

Згідно п. 4.8 договору, клієнт здійснює оплату гонорару адвоката згідно узгодженого та підписаного акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) протягом 30 календарних днів з моменту набрання рішенням суду першої інстанції по справі законної сили.

26 лютого 2025 року ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» та адвокат Городніщева Є.О. склали акт № 26 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, згідно якого адвокат надав, а клієнт прийняв наступну правову допомогу: збір та аналіз доказів і документів для подання до Київського апеляційного суду скарги на рішення від 03 лютого 2025 року у справі № 373/1732/24 - 2 години, 1000 грн., складення апеляційної скарги на рішення від 03 лютого 2025 року у справі № 373/1732/24 - 5 годин, 2500 грн., направлення відповідачу та подання до апеляційного суду скарги на рішення від 03 лютого 2025 року у справі № 373/1732/24 - 1 година, 500 грн. (а. с. 193).

26 лютого 2025 року адвокатом Городніщевою Є.О. виставлено рахунок на оплату в розмірі 4000 грн., який було оплачено позивачем ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» 27 лютого 2025 року (а. с. 194 - 195).

Враховуючи, що за наслідками апеляційного перегляду апеляційну скаргу задоволено частково (на 50 % від заявлених вимог), а також, що договір про надання правової (правничої) допомоги від 17 липня 2024 року, укладений ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» з адвокатом Городніщевою Є.О., не містить умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, апеляційний суд приходить до висновку, що витрати, понесені позивачем на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, підлягають відшкодуванню відповідачем на користь позивача в розмірі 2000 грн.

Таким чином, загальний розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за наслідками розгляду даної справи в обох інстанціях, складатиме 7000 грн.

У іншій частині вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» про розподіл витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягають як недоведені та необґрунтовані.

Керуючись ст. 7, 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» задовольнити частково.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2025 року в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу скасувати та прийняти в цій частині нову постанову.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (м. Київ вул. Загородня 15 оф. 118/2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

В іншій частині вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» про стягнення витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» витрати на професійну правничу допомогу в апеляційному суді в розмірі 2000 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.