Гребінківський районний суд Полтавської області
___________________________________________________________________________________
Справа №: 528/1390/24
Провадження № 2/528/144/25
15 липня 2025 року м. Гребінка
15 липня 2025 року Гребінківський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді Татіщевої Я.В., секретаря Трохименка В.В., розглянувши у приміщенні суду м. Гребінка цивільну справу за позовом заступника керівника Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону в інтересах держави в особі: Військового-медичного клінічного центру Західного регіону Міністерства оборони України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на лікування особи,-
в с т а н о в и в:
В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18.10.2023 року у справі №243/5655/23 затверджено угоду між ОСОБА_1 та прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони. Визнано ОСОБА_1 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, застосовано ст. 69 КК України та призначено покарання у виді арешту строком на 5 місяців з відбуванням покарання на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 з дислокацією у АДРЕСА_1 . На підставі ч.5 ст. 72 КК України у строк остаточно призначеного покарання зараховано попереднє ув`язнення з 19.07.2023 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день арешту на гауптвахті.
Зазначає, що в описовій частині вироку вказано, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону Міністерства оборони України (далі-Військово-медичний клінічний центр Західного регіону), на лікування потерпілого від злочину за рахунок фінансування видатків з Державного бюджету України витрачено 7318,20 грн.
Вказує, що оскільки саме злочинними діями ОСОБА_1 заподіяно потерпілому ОСОБА_2 середньої тяжкості тілесні ушкодження, внаслідок чого останній лікувався у Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону, та враховуючи те, що відповідачем в добровільному порядку шкода не відшкодована, є всі підстави для стягнення з останнього витрат на лікування потерпілого, тобто матеріальних збитків, завданих державі внаслідок вчиненого відповідачем кримінального правопорушення.
Ухвалою судді Гребінківського районного суду Полтавської області від 03.12.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою суду від 07.04.2025 року постановлено викликати відповідача ОСОБА_1 шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади України, що відповідає вимогам ч. 11 ст. 128 ЦПК України.
Ухвалою суду від 13.05.2025 року витребувано у Міністерства оборони України інформацію про те, чи проходить військову службу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та у якій частині.
Представник позивача, прокурор стажист на посаді прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Ністор М.А, через систему «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, правом на подання відзиву на позов не скористався, про поважність причин неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку.
Суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши обставини в межах наданих письмових доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин.
Судом встановлено, що вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18.10.2023 року у справі №243/5655/23 затверджено угоду між ОСОБА_1 та прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони. Визнано ОСОБА_1 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Застосовано ст. 69 КК України та призначено покарання у виді арешту строком на 5 місяців з відбуванням покарання на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 з дислокацією у АДРЕСА_1 . На підставі ч.5 ст. 72 КК України у строк остаточно призначеного покарання зараховано попереднє ув`язнення з 19.07.2023 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день арешту на гауптвахті (а.с. 35-41).
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Судом також встановлено, що Військово-медичний клінічний центр Західного регіону є бюджетним, багатопрофільним, лікувальним та експертним закладом Міністерства оборони України і має статус регіонального клінічного закладу охорони здоров`я Міністерства оборони України. Також, Військово-медичний клінічний центр Західного регіону є юридичною особою та органом управління закладами охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України, за організаційно-правовою формою відноситься до державних організацій (установ, закладів). Джерелами фінансування Військово-медичного клінічного центру Західного регіону є кошти Державного бюджету України, що виділяються Міністерству оборони України та надходять на утримання і забезпечення їх діяльності, а також інші джерела, передбачені законодавством. Дана обставина підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, випискою з відомчого обліку Міністерства оборони України форми МОУ 0097, (а.с.26-33).
Згідно довідки про вартість лікування у Військово медичному клінічному центрі Західного регіону, вартість лікування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 21.07.2023 року по 24.07.2023 року склала 7318,20 грн. (а.с. 42-43).
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, задана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ст. 1191 ЦК України, держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину.
Частинами 1 та 3 ст.1206 ЦК України, закріплено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти від відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
У п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат», роз`яснено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року.
Сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування.
Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.
Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» постановлено звернути увагу судів на те, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування.
Пунктом 3 "Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 року № 545 встановлено, що визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора.
У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами.
Відповідно до п.4 зазначеного Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.
Оскільки в результаті злочинних дій ОСОБА_1 потерпілий ОСОБА_2 , внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, перебував на стаціонарному лікуванні в медичному закладі, який на лікування витратив кошти у розмірі 7318,20 грн., тому з відповідача на користь Військово-медичного клінічного центру Західного регіону Міністерства оборони України слід стягнути кошти на відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення.
Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 166, 1191, 1206 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат», ст.ст. 247, 263-265, 268, 280-284, 354-355, п.15.5 розділу13 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в:
Позов заступника керівника Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону в інтересах держави в особі: Військового-медичного клінічного центру Західного регіону Міністерства оборони України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на лікування особи - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , судовий збір на користь держави у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.
Заочне рішення суду може бути переглянуто Гребінківським районним судом Полтавської області за заявою відповідача, яку може бути подано протягом 30 днів з дня отримання ним копії рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 17 липня 2025 року.

Суддя Я. В. Татіщева