ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 липня 2025 року м. Херсон

Єдиний унікальний номер справи: 650/5936/24

Номер провадження: 22-ц/819/491/25

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Склярської І.В.,

суддів: Воронцової Л.П., МайданікаВ.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» на заочне рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 14 квітня 2025 року (під головуванням судді Каневського В.О.), у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

27.11.2024 року ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на наступні обставини:

- 29.08.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір №517497216 з використанням електронного підпису в порядку визначеному законом з виконанням відповідачем всіх необхідних дій на укладення кредитного договору в електронному виді у тому рахунку підписання з використанням одноразового паролю- ідентифікатора;

- відповідно до умов кредитного договору кредитодавець виконав зобов`язання щодо надання кредиту на суму 27 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, перерахувавши кошти на банківську картку відповідача;

- 28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) уклали договір факторингу №28/1118-01 строком до 28 листопада 2019 року

- дія наведеного договору факторингу продовжувалася відповідно до укладених додаткових угод: №19 від 28.11.2019 року; №26 від 31.12.2020року; №27 від 31.12.2021 року; №31 від 31.12.2022 року; №32 від 31.12.2023 року з зазначенням зміни чи ні умов договору факторингу.

- відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №165 від 21.12.2021 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 46 864 грн.14 коп.

- 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01 строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року з подальшим укладенням ряду додаткових угод №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022, якими продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024

- відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023 року до Договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 50208 грн. 91 коп.

- 04.09.2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу №0409/24 відповідно до умов якого ТОВ "Юніт Капітал" було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.

- відповідно до Реєстру боржників за Договором факторингу №0409/24 від 04.09.2024 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ "Юніт Капітал" перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 50 208 грн.91 коп.

Станом на дату подання позовної заяви, заборгованість відповідача за договором виконувалась не в повному обсязі, у зв`язку з чим у нього обліковується прострочена заборгованість, яка становить 50208,91 грн, з яких: 23389,78 грн заборгованість по кредиту, 26 819, 13 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, на підтвердження якої позивачем надані виписки з особового рахунку відповідача. Дану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн та 6 000 грн витрат на правничу допомогу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 14 квітня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ТОВ « ЮНІТ КАПІТАЛ», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1)Доводи осіб, які подали апеляційні скарги

В обґрунтування доводів апеляційної скарги особа, яка подала апеляційну скаргу послалася на наступні обставини.

(2) Позиція інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Мотивувальна частина

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що 29.08.2021між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №517497216 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. В подальшому були укладені договори факторингу від 28.11.2018, 05.08.2020, 04.09.2024. Однак в зазначених договорах, в додатках, доданих до них не міститься інформація щодо переходу права вимоги фактору відносно відповідача ОСОБА_1 , а тому зробив висновок, що ТОВ "Юніт Капітал" не надано суду належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів переходу права вимоги фактора відносно відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 29.08.2021.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 29.08.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №517497216 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.

Згідно з умовами кредитного договору №517497216 від 29.08.2021 сума кредиту складає 27000,00 грн, строк кредиту 140 днів (п.п. 1.1., 1.2. договору). Процента ставка, проценти річних зазначені (п.п. 1.4., 1.5. договору):

- дисконтна процента ставка: 0,69% в день користування кредитом (251,85% річних);

- базова процента ставка: 1,3 % в день користування кредитом (474,50% річних).

За п. 1.6.1. кредитного договору, за умови застосування до відносин між Сторонами умов нарахування процентів за Бах процентною ставкою:

-загальні витрати за Кредитом складають 31200,82 грн;

-орієнтовна загальна вартість Кредиту складає 58200,82 грн.

Позивачем було виконано умови кредитного договору, а саме відповідачу ОСОБА_1 було нараховано на його платіжну картку № НОМЕР_1 кошти у розмірі 27000,00 грн, що підтверджується довідкою ПАТ КБ «Приват Банк» №08/2024 ( а.с.35-36) з урахуванням заяви відповідача на отримання кредитних коштів на цей номер картки ( а.с.23)

Обґрунтовуючи позов, ТОВ «Юніт Капітал» зазначило, що відповідач зобов`язання за укладеним кредитним договором належним чином не виконав. Товариство просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 50 208 грн 91 коп.

Так, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов`язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, у розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором.

Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину.

Матеріали справи свідчать про укладення вищенаведеного кредитного договору між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем, який позичальник підписав електронним підписом та містять докази перерахування кредитних коштів позивачем ( а.с. 35-36,23).

Відтак, первісний кредитор свої зобов`язання за договором № 517497216 виконав у повному обсязі.

Для підтвердження факту відступлення права вимоги, заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора.

У постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі №334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012 викладено висновки, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Так, 28.11.2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором

Згідно приписів п. 3.1. Договору факторингу № 28/1118-01, фінансування - належна до сплати клієнту сума грошових коштів, яка вказана у відповідному Реєстрі прав вимог, сплачується Фактором одним платежем протягом (п`яти) банківських днів з моменту підписання сторонами такого реєстру прав вимог, якщо інші умови сторони не погодили шляхом укладання додаткової угоди.

Відповідно до п. 4.1. Договору факторингу № 28/1118-01, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги.

Відповідно до п. 8.4. Договору факторингу № 28/1118-01, даний договір може бути змінений повністю або частково за спільною письмовою згодою сторін.

Додатковою угодою № 19 від 28.11.2019 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, сторони внесли зміни в п. 8.2., яким погодили, що строк дії договору закінчується 31.12.2020, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором .

Додатковою угодою № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції .

Додатковою угодою № 27 від 31.12.2021 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31.12.2022 року включно .

31 грудня 2022 року ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023року.

31 грудня 2023 року ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року.

Як вбачається із Реєстру прав вимоги № 165 від 21.12.2021, ТОВ «Таліон Плюс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №517497216 від 29.08.2021 року на суму 46864,14 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 23 389,78 грн, заборгованість за відсотками 23474,36 грн (а.с. 50, 50 зв.с.).

05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого з урахуванням додаткових угод до нього №2 та №3, закінчується 31 грудня 2024 року .

Відповідно до п. 4.1 договору факторингу право вимоги від клієнта до фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, встановленому в відповідному додатку договору.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 року до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 50208, 91 грн з яких: заборгованість за тілом кредиту 23 389,78 грн, заборгованість за відсотками 26819,13 грн (а.с. 61-62).

04.09.2024 року ТОВ «Онлайн Фінанс» та позивач ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу № 0409/24 відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором (а.с. 63-66).

За цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1 є невід`ємною частиною договору (пункту 1.1.).

Відповідно до п. 1.2. договору факторингу перехід від клієнта (ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до фактора (ТОВ «Юніт Капітал») прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу № 0409/24 від 04.09.2024 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 50 208, 91 грн (а.с. 68-69). Даний факт підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 0409/24 від 04.09.2024 року (а.с. 70).

З огляду на викладені обставини, вбачається, що укладаючи договори факторингу, сторони цих договорів обумовили умову, яка полягає у тому, що передача права вимоги здійснюється на підставі Реєстру прав вимог, які є невід`ємним додатком до договорів факторингу, у яких зазначено перелік кредитних договорів та боржників за ними. Окрім цього, невід`ємними додатками договору є додаткові угоди, якими продовжувався строк дії договору факторингу.

Копії договорів факторингу та реєстри прав вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.

Враховуючи вищевикладене, висновок суду першої інстанції про те, що в зазначених договорах, в додатках, доданих до них не міститься інформація щодо переходу права вимоги фактору відносно відповідача ОСОБА_1 , а отже ТОВ "Юніт Капітал" не надано суду належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів переходу права вимоги фактора відносно відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 29.08.2021 спростовується вищенаведеним доводами та доказами, наявними в матеріалах справи, яким суд не надав належну оцінку.

Позивачем зазначено, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №517497216 від 29.08.2021 становить 50208,91 грн, яка складається з наступного: 23389,78 грн - заборгованість по кредиту; 26819,13 грн - заборгованість по несплаченим відсотках за користування кредитом та надано розрахунок заборгованості ( а.с.71-74).

Заборгованість по тілу кредиту підтверджується розрахунком заборгованості з урахуванням здійснення часткового погашення позичальником тіла кредиту-14.09.2021 у розмірі 1721,95 грн. 29.09.2021 у розмірі 1888,27 грн.

Строк дії договору, відповідно до його умов, сторони визначили 140 днів, - з 29.08.2021 по 16.01.2022 року, визначили нарахування процентів за користування кредитними коштами ( п. 1.4-1.6, 1.9) в розмірі 0,69% в день від суми кредиту, а у випадку прострочення сплати за графіком у розмірі 1,30% в день від суми кредиту, а також уклали додаток до договору: графік платежів з 19.08.2021 року по16.01.2022 року ( а.с.16).

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження № 14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

Виходячи з наведеного, нарахування процентів має здійснюватися в межах строку кредиту 140 днів, виходячи з встановленої договором процентної ставки. Заявлена сума нарахованих відсотків не виходить за наведені межі та з урахуванням розміру заборгованості по тілу кредиту.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1ст. 374 ЦПК України).

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, ухвалене судом першої інстанції рішення, у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Щодо судових витрат

Відповідно до частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн за подання позовної заяви (а.с. 17) та 3633,60 грн за подання апеляційної скарги на рішення суду (а.с. 207).

Оскільки, суд апеляційної інстанції ухвалює нове рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «Юніт Капітал» до ОСОБА_3 , з останньої підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2 422, 40 грн та витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633,60 грн.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України).

Враховуючи, що рішення суду скасовано, в силу вимог ст. 141 ЦПК України, наявні підстави для стягнення судового збору з відповідача на користь позивача за подання позовної заяви в сумі 2 422 грн.40 коп та за подання апеляційної скарги в сумі 3633 грн 60 коп.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Звертаючись до суду першої інстанції, ТОВ «Юніт Капітал» у позовній заяві заявляло вимогу про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн, а також визначило розмір судових витрат в суді апеляційної інстанції у розмірі 6000 грн.

На підтвердження витрат на правову допомогу у матеріалах справи наявний договір про надання правничої допомоги № 09/09/24-02 від 09.09.2024 року, укладений ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та Адвокатським бюро «Тараненко та партнери», яким клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором (а.с. 75-76); протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги № 09/09/24-02 від 09.09.2024 року (а.с. 76 зв.с.); додаткову угоду № 7 до договору про надання правничої допомоги № 09/09/24-02 від 09.09.2024 року (а.с. 77-78); акт прийому-передачі наданих послуг від 09.09.2024 року на суму 6 000 грн. з яких складання позовної заяви 5000 грн., вивчення матеріалів справи 500 грн., надання усної консультації стосовно складання позовної заяви 500 грн. (а.с. 79).

До апеляційної скарги було долучено представником апелянта акт прийому-передачі наданих послуг від 09.09.2024 року на суму 6000 грн (а.с. 124). При цьому у наведеному акті зазначена послуга: складання позовної заяви до боржника ОСОБА_1 вартість - 6000 грн.

У постановах від 19 лютого 2022 року у справі № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Таким чином, аналізуючи матеріали справи колегія суддів вважає, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесений у суді першої визначений адвокатом є дещо завищеним, враховуючи, що предметом спору є стягнення заборгованості у розмірі 50 208 грн.91 коп, тобто справа відноситься до малозначних, сума заявлених витрат на правову допомогу є непропорційною як до ціни позову, так і позову, правовідносини за яким не є складними та типовими при наданні послуг АБ, тому сума витрат на правову допомогу підлягає зменшенню до 3 000 грн. Надання до апеляційної скарги акту прийому - передачі виконаних робіт щодо складання позовної заяви ( а.с.124), унеможливлює стягнення витрат на правову допомогу у суді апеляційної інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376,382 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» задовольнити.

Заочне рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 517497216 від 29.08.2021 року у розмірі 50 208 грн.91 коп (пятдесят тис двісті вісім ) грн 91 коп..

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та 3633 (три тисячі шістсот тридцять три) грн. 60 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, а також судові витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 3000 (три тисячі) грн 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Склярська

Судді Л.П. Воронцова

В.В. Майданік