Справа №710/583/13-ц
Номер провадження 4-с/710/11/25
УХВАЛА

іменем України

17.07.2025 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Щербак О.В.,

за участю :

секретаря судового засідання Кисличенко Л.А.,

державного виконавця Сірмана В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Шполянського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ( ), та зобов`язання вчинити дії, стягувач: ОСОБА_2 ,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просив визнати неправомірною бездіяльність посадової особи, державного виконавця Шполянського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області ЦМУ МЮ ( м. Київ) Сірмана Віталія Анатолійовича стосовно не зняття арешту з майна- квартири АДРЕСА_1 , накладеного у виконавчому провадженні №37868427 та зобов`язати державного виконавця (службову особу) Шполянського відділу ДВС у Звенигородському районі Черкаської області ЦМУ МЮ ( м. Київ) Сірмана Віталія Анатолійовича зняти арешт з майна боржника: ОСОБА_1 , у виконавчому провадженні №37868427.

Свою скаргу ОСОБА_1 мотивує тим, що 08.04.2025 йому стало відомо про те, що на належне йому нерухоме майно накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника, серія та номер №37868427, виданої Шполянським РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області.

Зазначив, що йому на праві спільної часткової власності належить квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . 08.05.2013 державним виконавцем відділу ДВС Шполянського районного управління юстиції ( правонаступником якої є Шполянський відділ ДВС у Звенигородському районі Черкаської області ЦМУ МЮ ( м.Київ)) було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №37868427 на підставі судового наказу №2-н/710/13/2013, виданого 15.03.2013 Шполянським районним судом Черкаської області про стягнення з нього, ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У межах виконавчого провадження, з огляду на заборгованість по аліментах, державним виконавцем 09.02.2018 було винесено постанову про арешт майна боржника.

30.03.2021 державним виконавцем Шполянського відділу ДВС Сірманом В.А. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 та ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження».

Отже, державним виконавцем було повернуто судовий наказ з огляду на повне фактичне його виконання до Шполянського районного суду Черкаської області, у зв`язку з тим, що розмір аліментів стягнутих з нього було змінено рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 07.12.2018. Цього ж дня, на вказане рішення судом було видано виконавчий лист №2/710/523/18 про стягнення з нього, ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 на утримання сина, аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. На підставі вказаного виконавчого листа, державним виконавцем Сірманом В.А. було відкрито Виконавче провадження №57906597.

12.05.2025 він звернувся до відділу ДВС із заявою про зняття арешту з належного йому нерухомого майна, у зв`язку із завершенням виконавчого провадження №37868427, однак 18.06.2025 державним виконавцем Шполянського відділу ДВС Сірманом В.А. був виданий лист, в якому останній лише перерахував підстави для зняття арешту з нерухомого майна боржника, арешту з нерухомого майна не знято.

Уважає, що державний виконавець під час закриття виконавчого провадження не дотримався вимог частин 1 та 2 ст. 40 ЗУ « Про виконавче провадження».

Тому в нього виникла необхідність звернутись до суду із вказаною скаргою.

Відповідно до ухвали судді від 30.06.2025 скаргу прийнято до розгляду.

У судове засіданні скаржник не з`явився, подав заяву, в якій просив скаргу розглянути без його участі, свої вимоги підтримує.

Стягувач, ОСОБА_2 , у судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце повідомлялась належним чином.

Державний виконавець Шполянського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сірман В.А. у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги. Зазначив, що арешт був накладений у зв`язку із заборгованістю боржника зі сплати аліментів. Вказане виконавче провадження закрите, заборгованість відсутня. На цей час на виконанні у відділі перебуває інше виконавче провадження, відкрите у зв`язку із зміною способу стягнення аліментів. Заборгованість за виконавчим провадженням відсутня.

Згідно із приписами ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши державного виконавця, судом встановлені наступні обставини.

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження № 37868424 державним виконавцем ВДВС Шполянського РУЮ 08.05.2013 відкрите виконавче провадження на підставі судового наказу № 2-н/710/13/2013, виданого Щполянським районним судом Черкаської області 15.03.2013 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

09.02.2018 державним виконавцем Шполянського РВДВС ГТУЮ у Черкаській області Сірманом В.А. у виконавчому провадженні № 37868427 накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 ( а.с.26).

30.03.2021 державним виконавцем Шполянського РВДВС ГТУЮ у Черкаській області Сірманом В.А. закінчене виконавче провадження № 37868427 на підставі п.9 ч.1. ст. 39 ЗУ « Про виконавче провадження» ( фактичне повне виконання рішення) та судовий наказ повернутий до Шполянського районного суду Черкаської області ( а.с.11-13,27).

30.03.2021 державним виконавцем Шполянського РВДВС ГТУЮ у Черкаській області Сірманом В.А. скасовані заходи примусового виконання, а саме постановлено виключити відомості ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників ( а.с.28).

На підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого 07 лютого 1998 року Виконавчим комітетом Шполянської міської ради народних депутатів ( з урахуванням розпорядження Шполянської районної державної адміністрації від 13 березня 2000 року) ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_3 ( а.с.23,24).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно… за № 421598065 від 08.04.2025, в реєстрі наявний запис про обтяження № 24765609 від 09.02.2018 про арешт нерухомого майна ОСОБА_1 на підставі постанови державного виконавця від 09.02.2018 у виконавчому провадженні № 37868427 ( а.с.22).

ОСОБА_1 звернувся до Шполянського відділу ДВС у Звенигородському районі Черкаської області ЦМУМЮ ( м.Київ) із заявою про скасування арешту у зв`язку із завершенням виконавчого провадження № 37868427 ( а.с.30).

Із листа за підписом в.о. начальника відділу Віталія Сірмана за № 8931 від 18.06.2025 на адресу ОСОБА_1 вбачається, що останньому повідомлено, що в провадженні відділу перебувало виконавче провадження № 37868427, у зв`язку із заборгованістю в якому 09.02.2018 накладено арешт на майно боржника. 30.01.2021 державним виконавцем , керуючись п.9 ч.1 ст. 39 ЗУ « Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Також зазначено, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № 57906597 з примусового виконання виконавчого листа № 2/710/523/18, виданого 07.12.2018 Шполянським районним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_1 аліментів. Роз`яснені положення ч.4 ст. 9 Закону України « Про виконавче провадження. Додатково повідомлено, що станом на 01.06.2025 заборгованість по вказаних виконавчих провадженнях відсутня ( а.с.31,32).

Відповідно до ст. 4471ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно зі статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому Законом.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частинами першою, другою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Положеннями ч. 1 та 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження; виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом;

про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Таким чином, закінчення виконавчого провадження у розумінні вимог вказаного Закону України "Про виконавче провадження" передбачає зняття арешту та скасування вжитих раніше заходів примусового виконання рішення, про що зазначається у постанові про закінчення виконавчого провадження.

Разом із тим, із постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав, вбачається, що державним виконавцем арешт на майно боржника не скасовано.

Верховний Суд у постанові від 14 серпня 2023 року у справі № 927/322/14 зокрема зазначив, що «За таких обставин, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний господарський суд, цілком обґрунтовано виснував, що не зняття виконавцем арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при закінченні виконавчого провадження є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби і порушене право скаржника підлягає захисту.»

Застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Наявність протягом тривалого часу (більше 4 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності (закінчення) виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Та обставина, що на виконанні ВДВС перебуває інше виконавче провадження зі стягнення аліментів із скаржника на користь ОСОБА_2 , не свідчить про правомірність не вирішення питання у порядку, визначеному ст. 40 Закону України « Про виконавче провадження», щодо скасування арешту на майно у виконавчому провадженні яке закінчене на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Державний виконавець у відкритому виконавчому провадженні за обставин, визначених положеннями Закону України « Про виконавче провадження», не позбавлений вжити заходів направлених на виконання рішення суду.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 , боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Частиною 2 статті 451 ЦПК України встановлено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Ураховуючи встановлені обставини у справі та керуючись приведеними нормами процесуального права і висновків Верховного Суду, суд дійшов переконання , про наявність правових підстав для визнання протиправною бездіяльності державного виконавця щодо не зняття арешту з нерухомого майна боржника та зобов`язання державного виконавця зняти такий арешт та вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження нерухомого майна, що в ефективний спосіб дозволить відновити право боржника на мирне володіння його майном.

Про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання ( ст. 453 ЦПК України).

Керуючись ст.ст.450,451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Шполянського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) , що полягає у не знятті арешту по виконавчому провадженні № 37868427.

Зобов`язати державного виконаця Шполянського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)зняти арешти з майна ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 ), у зв`язку з закінченням виконавчого провадження № 37868427.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі її оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо вона не буде скасована.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Щербак