Справа № 570/3413/25
Номер провадження 2-з/570/30/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 року Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Гнатущенко Ю.В., розглянувши заяву виконувача обов`язків керівника Рівненської окружної прокуратури Євгенія Івановича Михайліченка про забезпечення позову до подачі позовної заяви, -

В С Т А Н О В И В :

16 липня 2025 р. до Рівненського районного суду Рівненської області надійшла заява виконувача обов`язків керівника Рівненської окружної прокуратури Є.І. Михайліченка про забезпечення позову до пред`явлення позову, в якій просить вжити заходів до забезпечення позову керівника Рівненської окружної прокуратури, до його пред`явлення до суду, шляхом:

накладення арешту на земельну ділянку площею 0,6952 га, кадастровий номер :01:005:0163;

заборони органам, які здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки площею 0,6952 га, кадастровий номер :01:005:0163 до набрання законної сили рішенням суду у даній справі;

заборони державним кадастровим реєстраторам вчиняти дії, спрямовані на внесення відомостей до Державного земельного кадастру щодо поділу чи об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0163, до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову зазначено, що Рівненською окружною прокуратурою до Рівненського районного суду Рівненської області підготовлено позовну заяву в інтересах держави в особі в особі Головного управління Держгеокадастру у Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Великоомелянська сільська рада до ОСОБА_1 про припинення права власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:005:0163, площею 0,6952 га шляхом її конфіскації на користь держави.

Позовні вимоги обґрунтовуватимуть тим, що ОСОБА_1 в порушення вимог законодавства, а саме: ст.ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. ст. 80, 81, 145 ЗК України набуто у приватну власність земельну ділянку сільськогосподарського призначення на території Великоомелянської сільської ради Рівненського району.

24.04.2019 між ОСОБА_2 (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець), який є громадянином Швеції укладено договір купівлі-продажу №167, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Тимощук О.М.

Відповідно до п. 1 вказаного договору купівлі-продажу Продавець передав, а Покупець прийняв у власність земельну ділянку площею 0,6952 га, кадастровий номер :01:005:0163.

Місце розташування земельної ділянки: с. Велика Омеляна, Рівненського району, Рівненської області. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства.

У подальшому, на підставі вказаного договору, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 країна громадянства: Швеція, 24.04.2019 зареєстровано право власності на вищевказану земельну ділянку (реєстраційний номер: 246).

Наводить положення ст.ст. 13, 14 Конституції України, ст.ст. 373, 374 ЦК України, ст. 80 ЗК України, ч. 2 ст. 81, ч. 4 ст. 81 ЗК України та вказує, що ОСОБА_1 у порушення вимог ч. 4 ст. 81 ЗК України, будучи громадянином Швеції, упродовж року після набуття права власності (з 24.04.2019 по 24.04.2020) на придбану земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :01:005:0163 добровільно її не відчужив. Вказане порушення вимог земельного законодавства триває з 24.04.2020 (кінцевий строк відчуження земельної ділянки) по даний час.

У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах (ч.ч. 2, 4 ст. 145 ЗК України).

Вищевказана норма є імперативною та не передбачає винятків. На даний час відповідач протиправно користується спірною земельною ділянкою на території України на власний розсуд, що дає об`єктивні підстави вважати можливим подальшу її передачу у власність іншій особі, об`єднання чи поділ, що у подальшому призведе до неможливості їх повернення у державну власність за рішенням суду, ускладнить та навіть унеможливить ефективний захист інтересів держави, оскільки власник може реалізувати своє право володіння, в т.ч. відчужити, передати в оренду чи заставу іншій особі, об`єднати або ж поділити.

Вищевикладене створює очевидну небезпеку для подальшого реального поновлення інтересів держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, а також може унеможливити або ускладнити виконання рішення суду.

Також вказує, що метою забезпечення позову є збереження матеріального об`єкта спору до вирішення справи в суді.

При цьому, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 06.09.2019 документований посвідкою на постійне місце проживання серія та номер: НОМЕР_1 , що надає йому право укладати договори, купувати та продавати нерухомість, здійснювати інші юридичні дії, як і громадяни України, згідно з законодавством.

А тому, невжиття заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на земельну ділянку, право власності на яку має ОСОБА_1 , може призвести до неефективного захисту порушених інтересів держави та унеможливить їх поновлення, як наслідок потребуватиме у майбутньому затрат значних ресурсів, зокрема пред`явлення нових позовів.

Таким чином, беручи до уваги спір, що виник щодо земельної ділянки з підстав, визначених у позовній заяві, може унеможливити виконання судового рішення у вказаній справі, наявні всі підстави для забезпечення позову.

При цьому, забезпечення позову саме у такий спосіб - накладення арешту не позбавлятиме відповідача права користування спірною земельною ділянкою та не порушуватиме його прав та законних інтересів.

Відповідно до ч.1ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, долучені до неї матеріали, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову з огляду на наступне.

Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що заявник буде звертатися до Рівненського районного суду Рівненської області з позовом в інтересах держави в особі в особі Головного управління Держгеокадастру у Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Великоомелянська сільська рада до ОСОБА_1 про припинення права власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:005:0163, площею 0,6952 га шляхом її конфіскації на користь держави.

Відповідно до статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Ст.152 ЦПК України визначає порядок подання заяви про забезпечення позову, яким передбачено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Положеннями ч.1 ст.150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, до яких, зокрема, належить накладення арешту на майно та заборона вчиняти певні дії.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову (ч.2 ст.150 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Суд зазначає, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із позовними вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: "співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову".

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі №753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що "умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача".

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням, метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір, при цьому врахувавши наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний із позовною вимогою, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Наявними у справі доказами підтверджується, що майбутньому відповідачу ОСОБА_3 на праві власності належить земельна ділянка кадастровий номер :01:005:0163, площею 0,6952, що розташована на території с. Велика Омеляна, Рівненський р-н., Рівненська обл.

Оскільки законодавством України передбачено для осіб без громадянства як права так і обов`язки щодо набуття права власності на земельні ділянки, про що вказує у заяві прокурор, та у зв`язку з чим обґрунтовує триваюче порушення вимог майбутнім відповідачем земельного законодавства, суд дійшов висновку про співмірність вжиття заходів забезпечення позову із вимогами, які заявник має намір заявити, а також погоджується із твердженням заявника про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до неможливості поновлення інтересів держави.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про задоволення заяви про забезпечення позову та наявність підстав для накладення арешту на земельну ділянку площею 0,6952 га, кадастровий номер :01:005:0163; заборони органам, які здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки площею 0,6952 га, кадастровий номер :01:005:0163 до набрання законної сили рішенням суду у даній справі; заборони державним кадастровим реєстраторам вчиняти дії, спрямовані на внесення відомостей до Державного земельного кадастру щодо поділу чи об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0163, до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Разом з тим, суд звертає увагу, що у відповідності до ч.4 ст.152ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, якщо інші строки не встановлено законом,

Зі змісту ч.13 ст.158 ЦПК України вбачається, що заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі: 1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу; 2) повернення позовної заяви; 3) відмови у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст.ст.149,150,153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву виконувача обов`язків керівника Рівненської окружної прокуратури Євгенія Івановича Михайліченка про забезпечення позову - задовольнити.

Вжити заходів до забезпечення позову виконувача обов`язків керівника Рівненської окружної прокуратури, до його пред`явлення до суду, шляхом:

накладення арешту на земельну ділянку площею 0,6952 га, кадастровий номер :01:005:0163.

Заборонити органам, які здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки площею 0,6952 га, кадастровий номер :01:005:0163 до набрання законної сили рішенням суду у даній справі

Заборонити державним кадастровим реєстраторам вчиняти дії, спрямовані на внесення відомостей до Державного земельного кадастру щодо поділу чи об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0163, до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Ухвалу направити для виконання до Департаменту цифрової трансформації та забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради (33028, м. Рівне, майдан Просвіти, 2).

Копію цієї ухвали направити позивачу для подальшого звернення до виконання, та учасникам справи для відома.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом відповідно ч.4 ст.157 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Рівненського апеляцiйного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Гнатущенко Ю.В.