06.10.2025 Справа № 367/9374/23
№2-др/756/153/25
№367/9374/23
06 жовтня 2025 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді Луценка О.М.,
за участю секретаря судових засідань Галелюк Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника позивача - Літвінова Євгена Володимировича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту припинення шлюбуних відносин та стягнення грошових коштів,
В судовому засіданні представник позивача заяву про ухвалення додаткового рішення підтримала та просила суд її задовольнити.
До судового засідання відповідач не з`явився про дату, місце та час повідомлявся належним чином про причини неявки суд не повідомив.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва №367/9374/23 від 04.09.2025позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задоволено.В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту припинення шлюбуних відносин та стягнення грошових коштів- відмовлено.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Так, рішення суду повинно бути повним, тобто повинно вирішувати усі позовні вимоги та усі питання, пов`язані із розглядом спору. Способом усунення неповноти рішення суду є ухвалення додаткового рішення. Ухвалюючи рішення, суд повинен враховувати первісні вимоги, а також усі уточнення (доповнення або зміни) до них, які заявлялися в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Представник позивача звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі та просив стягнути з ОСОБА_2 на користь відповідача понесені судові витрати у розмірі 54387грн. 00 коп., що не було враховано судом першої інстанції при винесенні рішення.

Як убачається з письмових матеріалів справи, ОСОБА_1 уклав договір про надання правничої допомоги від 05.09.2023 з Адвокатським об`єднанням «МАКМЕЛ». Відповідно до умов договору про надання правничої допомоги від 05.09.2023 вбачається: підготовка справи про поділ майна до суду, проведення позасудових перемовин (вартість 5000 грн. відповідно до п. 4.1 договору); супровід позасудового врегулювання розподілу майна (вартість 15000 грн. відповідно до п. 4.2 договору); підготовка позовної заяви про поділ майна (вартість 20000 грн. відповідно до п. 4.3 договору); підготовка заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно (вартість 3500 грн. відповідно до п. 4.4 договору); участь в судовому засіданні адвоката (вартість 2500 грн. відповідно до п. 4.5 договору); підготовка додаткових письмових документів (за необхідності) (вартість 1500 грн. за 1 годину роботи відповідно до п. 4.6 договору). Позивачем було сплачено 23500 грн. на користь Адвокатського об`єднання «МАКМЕЛ» за договором про надання правничої допомоги від 05.09.2023 .

26.04.2024 між позивачем та адвокатським об`єднанням «ТРАЯ» укладено договір про надання правової допомоги, предмет якого, відповідно до умов договору розмір гонорару за правову допомогу за цим договором становить 1 500 грн. за 1 годину роботи адвоката з підготовки документів. Згідно з п. 4.3. договору про надання правової допомоги від 26.04.2024 розмір гонорару за виїзд в судове засідання за цим договором становить 2000 грн. за один виїзд. На виконання умов договору про надання правової допомоги від 26.04.2024 Адвокатським об`єднанням «ТРАЯ» було надано Позивачу наступну правничу допомогу: Підготовка відповіді на відзив ОСОБА_2 - (витрачений час - 1,5 години) - вартість 2250 грн. Виїзд в судове засідання призначене 15.05.2024 - вартість 2000 грн. Виїзд в судове засідання призначене 05.06.2024 - вартість 2000 грн. Відповідно до акта № 1 приймання - передачі наданих послуг від 06.06.2024 виїзд в судове засідання призначене 25.06.2024 - вартість 2000 грн. Виїзд в судове засідання призначене 26.08.2024 - вартість 2000 грн. Виїзд в судове засідання призначене 18.09.2024 - вартість 2000 грн. Відповідно до акта № 2 приймання - передачі наданих послуг від 19.09.2024 підготовка відзиву на позовну заяву ОСОБА_2 - (витрачений час - 3 години) - вартість 4500 грн. Виїзд в судове засідання призначене 22.10.2024 - вартість 2000 грн.

20.01.2025 між адвокатом Літвіновим Є. В. та Позивачем укладено договір про надання правової (правничої) допомоги. Відповідно до п. 1.1. додаткової угоди № 1 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 20.01.2025 сторони домовились, що адвокат надасть позивачу професійну правничу допомогу з представництва інтересів позивача в Оболонському районному суді міста Києва у справі № 367/9374/23 за позовом Згідно з п. 1.2. додаткової угоди № 1 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 20.01.2025 вартість такої професійної правничої допомоги адвоката, зазначеної у п. 1.1. становить: 2 000,00 грн. - участь в кожному судовому засіданні; 4 137,00 грн. - підготовка та подача до суду заяви про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу). 05.09.2025 між адвокатом та позивачем підписано акт надання послуг №1 до договору про надання правової (правничої) допомоги та додаткової угоди № 1 від 20.01.2025, відповідно до п. 1.1. якого адвокат надав, а Позивач прийняв таку професійну правничу допомогу згідно з додаткової угоди № 1 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 20.01.2025, а саме: комплексне представництва інтересів Позивача в Оболонському районному суді міста Києва у справі № 367/9374/23, а саме: участь в судовому засіданні 23.01.2025 - кількість витраченого часу 1 год. 00 хв.- вартість 2000 грн. участь в судовому засіданні 21.02.2025 - кількість витраченого часу 1 год. 00 хв.- вартість 2000 грн. участь в судовому засіданні 09.04.2025 - кількість витраченого часу 1 год. 00 хв.- вартість 2000 грн. участь в судовому засіданні 04.09.2025 - кількість витраченого часу 1 год. 00 хв.- вартість 2000 грн. підготовка та подача до суду заяви про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) кількість витраченого часу - 2 год. 30 хв. - вартість 4 137,00 грн. Отже, загальний розмір витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомоги становить 54 387 грн. та складається з: -23 500 грн. вартості правничої допомоги, наданої Адвокатським об`єднанням «МАКМЕЛ»; 18 750 грн. вартості правничої допомоги, наданої Адвокатським об`єднанням «ТРАЯ»; 12 137 грн. вартості правничої допомоги, наданої адвокат.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Саме такий висновок випливає з правової позиції ВС/КГС у справі №922/1163/18 від 06.03.2019 р.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

Вищевказане в повній мірі відповідає правовій позиції ВС/КГС викладеній в додатковій постанові від 24.01.2019 р. у справі №922/15944/17.

Враховуючи викладене,а також те, що розрахунок витрат на правничу допомогу на суму 54387,00 грн. не узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 25 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Верховний Суд у додатковій постанові у справі № 201/14495/16-ц від 30.09.2020, провадження №61-22962св19, зазначив, що підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, її розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Враховуючи викладене, а також те, що представником позивача не обґрунтовано розмір витрат на правничу допомогу, а також не надано до суду документи, що свідчать про чи входить в суму правничого допомоги оплату гонорару в межах розгляду вказаної цивільної справи, оформлені у встановленому законом порядку, суд враховуючи складність справи, тривалість її розгляду, обсяг наданих адвокатом послуг та значення справи для сторін, суд приходить до висновку, що обсяг понесених відповідачем витрат на правничу допомогу є реальним та документально підтвердженим, тому заява підлягає частковому задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 141, 270, 430 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Ухвалити додаткове рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту припинення шлюбуних відносин та стягнення грошових коштів.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Оболонський районний суд м. Києва. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя О.М. Луценко