Провадження № 22-ц/812/1273/25 Головуючий суду першої інстанції Волощук О.О.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2025 року м. Миколаїв Справа № 486/323/25

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання Носікову І.М.,

без участі учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» на рішення Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 травня 2025 року, повне судове рішення складено 26 травня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Волощук О.О., в залі судового засідання в м. Південноукраїнськ, за позовом Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

13 лютого 2025 року Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» (далі АТ «Креді Агріколь Банк», Банк) звернулось до суду з позовом ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивований тим, що 25 травня 2020 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір N1/4124636.

Відповідно до умов вказаного договору позивач надав позичальнику кредит у розмірі 70 798 грн строком на 72 місяців з 25 травня 2021 року до 24 травня 2027 року.

Банк свої зобов`язання за договором виконав належним чином, що підтверджується платіжною інструкцію від 25 травня 2021 року N36877617-1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 27 вересня 2024 року НОМЕР_1 .

Станом на дату подання позовної заяви загальна сума заборгованості складає 27 657.56 грн.

03 жовтня 2024 року Банк звернувся до Южноукраїнської державної нотаріальної контори Миколаївської області з претензією N10451/3063 до спадкоємців померлого ОСОБА_2

04 листопада 2024 року на адресу банку надійшла відповідь від 17 жовтня 2024 року № 560/02-14 від Южноукраїнської державної нотаріальної контори Миколаївської області, що на підставі отриманої претензії АТ «Креді Агріколь Банк» № 10451/3063 заведено спадкову справу № 127/2024 до майна померлого ОСОБА_2 , а також зазначено, що надати інформацію про спадкоємців не вбачається можливим.

18 квітня 2024 року Банк звернувся до ОСОБА_1 з вимогою №10451/3727 щодо погашення заборгованість за кредитним договором. Відповіді на вказану вимогу не отримав, заборгованість залишилася непогашеною.

ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_2 , які постійно разом проживали за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до відповіді Южноукраїнської державної нотаріальної контори Миколаївської області відповідач ОСОБА_1 з заявою про відмову від прийняття спадщини протягом шестимісячного строку - не зверталась.

Посилаючись на викладене, АТ «Креді Агріколь Банк» просив суд стягнути з відповідачки на його користь заборгованість у розмірі 27 657, 56 грн.

Рішенням Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 травня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що сам факт реєстрації місця проживання відповідача за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме відповідач є спадкоємцем, проживав разом із спадкодавцем та прийняв після померлого спадщину.

Позивачем не доведено наявність спадкового майна після смерті спадкодавця, його вартість та співмірність із заборгованістю за кредитним договором, не доведено, що відповідачка є спадкоємицею померлого позичальника, а також не з`ясовано дійсне коло спадкоємців.

Крім того, під час розгляду справи судом не було встановлено належності на праві власності померлому ОСОБА_2 будь-якого майна.

Не погодившись з рішенням суду АТ «Креді Агріколь Банк», подало апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просило його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги позову в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що не отримання свідоцтва про право на спадщину не перешкоджає кредиторові задовольнити свої вимоги. Разом із тим, не отримання свідоцтва вказує на те, що спадкоємці ухиляються від обов`язку, встановленого статтею 1297 ЦК України.

Обов`язок доведення обсягу спадкового майна та його вартості має доводити відповідач.

Відмова суду у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що позивачем не зазначено перелік спадкового майна, не надано доказів, які підтверджують, яке саме майно одержано спадкоємцями в спадщину та яка вартість цього майна, суперечить вимогам процесуального закону, оскільки суд безпідставно поклав обов`язок доказування наведених обставин на сторону позивача.

Відповідачкою до суду першої інстанції не надано заперечень, отже відповідачка не скористалась своїм правом на надання заперечень та спростування обставин зазначених у позовній заяві, а саме з приводу спільного проживання на час відкриття спадщини.

Не надання відповідачкою доказів які спростовують факт спільного проживання на час відкриття спадщини унеможливлює висновок суду про відсутність такого факту.

Судом першої інстанції не взята до уваги відповідь ЦНАП м. Південноукраїнськ Миколаївської області від 25 лютого 2025 року, про те, що відповідачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 за місцем реєстрації померлого позичальника ОСОБА_2 ..

На день розгляду справи відзиву на апеляційну скаргу від відповідачки не надходило.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. З огляду на приписи частини 2 статті 372 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу без участі учасників справи.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що 25 травня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до АТ «Креді Агріколь Банк» з метою отримання банківських послуг кредиту шляхом підписання заяви-анкети на отримання готівкового кредиту «Свобода».

25 травня 2021 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 1/4124636, за умовами якого банк надає позичальнику кредитні кошти в розмірі 70 798 строком на 72 місяці з 25 травня 2021 року по 24 травня 2027 року (пункт 1.1 договору). Процентна винагорода становить щомісячно в розмірі 15% річних (підпункт 1.4.1 договору).

Сторонами до кредитного договору підписано додаток № 1 Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної ставки за договором про споживчий кредит.

Відповідно до платіжної інструкції від 25 травня 2021 року № 36877617-1 згідно з кредитним договором ОСОБА_2 отримав від АТ «Креді Агріколь Банк» кредитні кошти у розмірі 70 798 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем АТ «Креді Агріколь Банк» по кредиту, наданому ОСОБА_2 , заборгованість яка утворилась станом на 07 лютого 2025 року, становить 27 657.56 грн, та складається з: простроченої заборгованості в розмірі 25 982.98 грн; простроченої комісії в розмірі 1 663.75 грн; прострочених відсотків в розмірі 10.83 грн.

Відповідно до доданої до позовної заяви копії паспорту ОСОБА_2 , адреса його місця реєстрації зазначена: АДРЕСА_1 .

03 жовтня 2024 рок АТ «Креді Агріколь Банк» в порядку, визначеному статтею 1281 ЦК України, направило претензію кредитора спадкодавця до Южноукраїнської державної нотаріальної контори Миколаївської області, у відповідь на яку нотаріусом позивачеві було повідомлено, що надати інформацію щодо наявності спадкоємців, які прийняли чи відмовилися від спадщини не вбачається можливим.

18 грудня 2024 року позивач звернувся на адресу відповідачки ОСОБА_1 з вимогою до спадкоємця щодо погашення заборгованості спадкоємцем позичальника.

З копії спадкової справи № 127/20254, заведеної Южноукраїнською державною нотаріальною конторою Миколаївської області та наданою у відповідь на запит суду, вбачається, що спадкову справу після смерті ОСОБА_2 заведено на підставі претензії кредитора. Матеріали спадкової справи не містять будь-якої інформації щодо наявності спадкоємців, які на момент смерті спадкодавця проживали разом із ним, та/або які в установлений законом строк звернулись із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з відповіді ЦНАП м. Південноукраїнська Миколаївської області від 25 лютого 2025 року, відповідач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з наступного.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з положеннями пункту 5 частини 3 статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність.

Відповідно до частин 1, 3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що реєстрація відповідача та спадкодавця за однією адресою, не є безумовним доказом того, що відповідач проживав разом із померлою та є особою, яка відповідно до вимог частини 3 статті 1268 ЦК України прийняла спадщину.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується.

Позивач звертаючись до ОСОБА_1 , обґрунтовував свої вимоги тим, що остання є спадкоємицею за законом після смерті боржника за кредитним договором ОСОБА_2 . На підтвердження цих обставин позивач зазначив, що відповідачка є дружиною померлого, місце реєстрації якої збігається з місцем реєстрації померлого за адресою: АДРЕСА_1 , а відтак є спадкоємцем боржника за законом.

За статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника регламентуються приписами статей 1281 і 1282 ЦК України.

Згідно зі статтею 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

За змістом наведених норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Виникнення у спадкоємців у разі прийняття спадщини обов`язку сплатити заборгованість боржника узгоджується зі змістом статті 1218 ЦК України, яка визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Вказані положення законодавства забезпечують дотримання балансу прав та інтересів усіх учасників цих правовідносин. Зокрема, спадкоємець, приймаючи спадщину, реалізує свій майновий інтерес щодо набуття у власність спадкового майна, при цьому у нього виникає обов`язок сплатити заборгованість спадкодавця, проте виключно в межах вартості отриманого у спадщину майна. У свою чергу кредитор, укладаючи договори кредитування, може бути упевненим у сплаті йому заборгованості позичальника, у разі його смерті, за рахунок спадкового майна, яке прийняли спадкоємці боржника.

Такий принцип регулювання спірних правовідносин ґрунтується на засадах розумності, пропорційності і справедливості та виключає можливість необґрунтованого покладення на спадкоємців боржника обов`язку погасити борг у розмірі більшому, ніж вартість набутого ними майна, що призведе до безпідставного погіршення їх майнового стану у зв`язку з виконанням зобов`язання, стороною якого вони не є і згоди на укладення якого не надавали.

Зазначений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 552/4892/19, від 09 листопада 2022 року у справі № 295/15702/20.

При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини 1 статті 1282 ЦК України.

Відповідно до положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частинами 5 - 7 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 78 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи предмет спору у справі, яка переглядається, до обов`язку позивача, як кредитора спадкодавця, належить доведення розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання строку, визначеного статтею 1282 ЦК України, і звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення обсягу та вартості успадкованого ним майна.

Таким чином, наявність спадкоємців боржника доводить позивач, звертаюсь до суду з позовом до спадкоємців.

У справі, що переглядається встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . За даними заяви-анкети від 25 травня 2021 року за цією адресою проживав й боржник, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Між тим, матеріали справи не містять доказів, що спадкодавець на час смерті залишився проживати у цій квартирі та його місце проживання було зареєстроване в зазначеній квартирі. Між часом заповнення заяви-анкети, на яку посилається позивач, та датою смерті боржника пройшло більше трьох років. Також матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідачка є дружиною боржника, а відтак і спадкоємицею за законом.

Суд першої інстанції зробив правильний висновок, що реєстрація разом зі спадкодавцем не є автоматичною підставою для стягнення боргів померлого.

Доводи апеляційної скарги про те, що спадкоємець, який проживав разом із спадкодавцем на момент його смерті, вважається таким, що автоматично прийняв спадщину, якщо не подав заяву про відмову від неї, є неприйнятними, оскільки спадкове законодавство не містить таких приписів.

За таких обставин, апеляційний суд, вважає, що АТ «Креді Агріколь Банк» при зверненні до суду з позовом не довело, що відповідачка ОСОБА_1 входить до кола спадкоємців після смерті боржника ОСОБА_2 .

Також колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність в матеріалах справи даних про наявність спадкового майна, яке повинно існувати на час відкриття спадщини (статті 1218, 1220 ЦК України).

При цьому колегія суддів зазначає, що позивач не скористався своїми процесуальними правами та не заявляв клопотань про витребування доказів на підтвердження цих обставин.

Доводи апеляційної скарги зводяться до власного тлумачення заявником норм матеріального права та доказів, що містяться в матеріалах справи, яким судом першої інстанції надана належна правова оцінка.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, а тому колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону й підстави для його скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу АТ «Креді Агріколь Банк» залишити без задоволення, а рішення Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 травня 2025 року залишити без змін.

Згідно із підпунктом "в" пунктом 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається крім іншого, і з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки в задоволенні вимог апеляційної скарги відмовлено, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» залишити без задоволення.

Рішення Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повне судове рішення складено 16 липня 2025 року.