Справа № 442/333/25 Головуючий у 1 інстанції Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/811/1620/25 Доповідач в 2-й інстанції Копняк С. М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2025 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С. М.,

суддів: Бойко С. М., Ніткевича А. В.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 квітня 2025 року (повний текст рішення складено 10 квітня 2025 року) у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію,

ВСТАНОВИВ:

в січні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» (далі ТОВ «Львівенергозбут») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просило стягнути з відповідачів на користь ТОВ «Львівенергозбут» 3 425 грн 52 коп. заборгованості за спожиту електричну енергію.

В обґрунтування позову вказували, що здійснюють постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 на умовах договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. За цією адресою зареєстрований побутовий споживач та відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 (ЕІС-код точки обліку № 62Z307). З даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно (інформаційна довідка № 400550353) убачається, що власниками житлового приміщення за вищевказаною адресою є: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є споживачами житлово-комунальних послуг. Згідно даних оператора системи розподілу (ПрАТ «Львівобленерго»), переданих ТОВ «Львівенергозбут», та відображених у програмному забезпеченні позивача, за період з 01 квітня 2021 року по 01 вересня 2024 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 спожито 2 039 кВт. Постачання електроенергії здійснювалося позивачем за тарифами, встановленими чинним законодавством, а саме, постановою Кабінету Міністрів України від 05 червня 2019 року № 483. Свої зобов`язання із вчасної оплати спожитих послуг споживачі належним чином не виконували, що призвело до утворення заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 3 425 грн 52 коп., яку просять стягнути в судовому порядку.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 квітня 2025 року позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 3 425 грн 52 коп., судовий збір в сумі 3 028 грн 00 коп., а всього 6 453 грн 52 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» в користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 500 грн 00 коп.

Рішення суду оскаржило ТОВ «Львівенергозбут», подавши в травні 2025 року апеляційну скаргу, в якій просять рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 квітня 2025 року в частині стягнення з ТОВ «Львівенергозбут» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 500 грн 00 коп. скасувати, ухвалити нове рішення про стягнення цих витрат в розмірі 1 712 грн 76 коп.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу не враховано усне клопотання представник позивача про їх зменшення. Також не враховано, що до складу цих витрат безпідставно включено витрати на здійснення адвокатських запитів, адже документи отримані на такі запити не використані судом під час ухвалення рішення. При цьому, витребовувана інформація також містилась в матеріалах справи. Не повністю враховано судом також витрати на аналіз позовної заяви та написання відзиву на позовну заяву, адже останній складається з 2-ох сторінок, а власне його обґрунтування міститься на 1-ій сторінці цього документа. Звертають увагу, що сума, заявлена до стягнення за цей вид правової допомоги є завищеною та неспівмірною відносно затраченого часу адвоката, об`єму виконаної роботи та не є співмірною із складністю справи та ціною позову. Також неспівмірними є сума витрат за представництво в суді, оскільки по справі за участю представника ОСОБА_1 відбулось два судові засідання, загальною тривалістю не більше однієї години. Ціна позову в даній справі 3 425 грн 52 коп. До ОСОБА_1 було пред`явлено половину позовних вимог. Враховуючи наведене, вважають, що сума витрат не може перевищувати 1 712 грн 76 коп., що складає половину ціни позову.

Відзив на апеляційну скаргу від інших учасників справи не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення спору по суті учасниками справи в апеляційному порядку не оскаржується, відтак його апеляційний перегляд у цій частині не проводиться.

У червні 2025 року від сторін у справі надійшла спільна заява про затвердження мирової угоди та підписана сторонами мирова угода, за якою:

«Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут», в подальшому позивач, в особі адвоката Бориса Володимира Юрійовича, який діє на підставі довіреності, з однієї сторони, та

ОСОБА_1 , в подальшому відповідач, з другої сторони,

Домовились про укладення мирової угоди про врегулювання спору у справі № 442/333/25 в частині витрат відповідача на професійну правничу допомогу на таких умовах:

1.Позивач не має претензій щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електроенергію по особовому рахунку № НОМЕР_1 у сумі 3 425,52грн.

2.Відповідач повністю відмовляється від відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7 500,00 грн, яку стягнуто рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 квітня 2025 року у справі № 442/333/25, а 50 % судового збору за подання позивачем апеляційної скарги на вказане рішення в розмірі 2 271,00 грн покладається на позивача.

3.Дана мирова угода набирає чинності з моменту її затвердження Львівським апеляційним судом, що є підставою для визнання нечинним вказаного рішення лише в частині стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 500,00 грн та закриття провадження у цій частині згідно пункту 5 частини першої статті 255 ЦПК України. У решті вказане рішення залишається без змін.

4.Дана мирова угода не суперечить закону, не порушує права чи охоронювані законом інтереси позивача, відповідача ОСОБА_1 , Держави, інтереси інших осіб, в тому числі іншого відповідача у цій справі ОСОБА_2 .»

Перевіривши доводи заяви про затвердження мирової угоди та дослідивши проект мирової угоди, колегія суддів дійшла такого висновку.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, що відповідно до частини третьої статті 13 ЦПК України передбачає у тому числі можливість для учасника справи розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до положень частин першої-четвертої статті 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Статтею 373 ЦПК України визначено, що в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Відповідно до статті 208 ЦПК України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою.

Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом і має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Зі змісту поданої до суду мирової угоди встановлено, що вона укладена з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок, які стосуються виключно прав і обов`язків сторін справи, зокрема в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Затвердження судом цієї мирової угоди відповідає вимогам чинного законодавства України.

Наслідки закриття провадження в справі, передбачені статтями 207, 208 ЦПК України сторонам відомі та зрозумілі.

Відповідно до частини другої статті 256 ЦПК України належить роз`яснити сторонам, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Керуючись статтями 207, 208, 255, 256, 259 - 261, 268, 368, 373, 374, 381 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» та ОСОБА_1 про затвердження мирової угоди задовольнити.

Затвердити мирову угоду, укладену між товариством з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» та ОСОБА_1 на таких умовах:

«Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут», в подальшому позивач, в особі адвоката Бориса Володимира Юрійовича, який діє на підставі довіреності, з однієї сторони, та

ОСОБА_1 , в подальшому відповідач, з другої сторони,

Домовились про укладення мирової угоди про врегулювання спору у справі № 442/333/25 в частині витрат відповідача на професійну правничу допомогу на таких умовах:

5.Позивач не має претензій щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електроенергію по особовому рахунку № НОМЕР_1 у сумі 3 425,52грн.

6.Відповідач повністю відмовляється від відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7 500,00 грн, яку стягнуто рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 квітня 2025 року у справі № 442/333/25, а 50 % судового збору за подання позивачем апеляційної скарги на вказане рішення в розмірі 2 271,00 грн покладається на позивача.

7.Дана мирова угода набирає чинності з моменту її затвердження Львівським апеляційним судом, що є підставою для визнання нечинним вказаного рішення лише в частині стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 500,00 грн та закриття провадження у цій частині згідно пункту 5 частини першої статті 255 ЦПК України. У решті вказане рішення залишається без змін.

8.Дана мирова угода не суперечить закону, не порушує права чи охоронювані законом інтереси позивача, відповідача ОСОБА_1 , Держави, інтереси інших осіб, в тому числі іншого відповідача у цій справі ОСОБА_2 .

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 квітня 2025 року в частині стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 500 грн 00 коп. визнати нечинним.

Провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в частині стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 500 грн 00 коп. закрити.

Роз`яснити сторонам, що відповідно до частини другої статті 256 ЦПК України повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Відповідно до вимог статті 208 ЦПК України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і строки, передбачені цією угодою.

Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом.

У разі невиконання затвердженої мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення ухвали до виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання нею законної сили.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут», 79016, м. Львів, вул. Шевченка, 1, ідентифікаційний код 42092130

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст ухвали складено 18 липня 2025 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич