Справа №295/4497/24
УХВАЛА

15.07.2025 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Воробйова Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Захарченко І.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідача ОСОБА_2 про відвід головуючого судді Воробйової Т.А. у цивільній справі

за позовом ОСОБА_3

до ОСОБА_2

про припинення права на частку у спільному майні,визнання права власності,

в с т а н о в и в:

У провадженні Богунського районного суду м.Житомира перебуває цивільна справа №295/4497/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні, визнання права власності.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Зосименка О.М. від 22.04.2024 відкрито провадження у даній справі, розгляд справи визначено проводити у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Воробйової Т.А. від 07.08.2024 цивільну справу №295/4497/24 прийнято до свого провадження, розгляд справи визначено проводити у порядку загального позовного провадження та відповідно до з ч. 12 ст. 33 ЦПК України призначено підготовче засідання.

15.07.2025, напередодні вчергове призначеного підготовчого судового засідання, до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_2 про відвід судді Воробйової Т.А.

В обґрунтування підстав відводу відповідач послалася на те, що має обгрунтовані сумніви в неупередженості і сумніви щодо об`єктивності головуючого судді Воробйової Т.А.

А саме, відповідач вважає, що головуючий суддя у справі №295/4497/24 незаконно, безпідставно та необгрунтовано, не грунтуючись на вимогах законодавства, не допустив до участі у цивільній справі її представника за довіреністю ОСОБА_4 , що на переконання відповідача, свідчить про упередженість головуючого судді Воробйової Т.А. у цивільній справі №295/4497/24.

Відповідач посилається, зокрема, на приписи ч.2 ст.60 ЦПК України, за якою у малозначних спорах представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, та п.1,2 ч.6 ст.19 ЦПК України, щодо визначення малозначної цивільної справи. Відповідач вказує, що заявлена позивачем ціна позову у цивільній справі №295/4497/24 становить 50000,00 грн, з огляду на предмет, зміст спірних правовідносин і обставин, цивільна справа №295/4497/24 є справою незначної складності, тому дана справа є малозначною в силу Закону, у силу своїх властивостей, незалежно від того, чи визнавав її такою суд першої інстанції. У відповідності до вищезазначених статей ЦПК України та правового висновку ВС у складі КЦС, викладеного у постанові від 15.01.2019 у справі №761/23962/17, цивільна справа №295/4497/24 за всіма ознаками є малозначною справою.

Посилаючись на вказані обставини, практику ЄСПЛ, відповідач зазначає про своє переконання, що в головуючого судді по справі №295/4497/24 вже склались певні суб`єктивні внутрішні переконання щодо правовідносин сторін у цивільній справі, що проявляються у прихильності головуючого судді до позивача та його представника і натомість упередженого ставлення до відповідача і його представника, що шкодить всебічному, повному, неупередженому та об`єктивному розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи та свідчить про відсутність безсторонності головуючого судді.

Черновська І.С. також зауважує, що її заява про відвід головуючого судді не грунтується на її незгоді із процесуальним рішенням головуючого судді, а грунтується на існуванні об`єктивно обгрунтованих обставин, які викликають сумнів у неупередженості і об`єктивності головуючого судді Воробйової Т.А., дії головуючого судді не відповідають чинному законодавству України і не грунтуються на Законі. Просить відвід задовольнити, справу направити для автоматизованого розподілу іншому судді Богунського районного суду м.Житомира.

Стосовно строку заявлення відводу у справі ОСОБА_2 зазначила, що дізналася про підставу відводу 14.07.2025, коли отримала консультацію адвоката в Регіональному центрі з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Київській області.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, у т.ч. шляхом оголошення на сайті судової влади; направлена рекомендованим листом судова повістка за місцем фактичного проживання відповідача повернулася на адресу суду не врученою з відміткою пошти у довідці про причини невручення "за закінченням терміну зберігання".

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні вказав про необгрунтованість заяви відповідача про відвід головуючому судді та безпідставність викладених в заяві доводів, просив відмовити у задоволенні відводу. Вважає дії відповідача під час розгляду справи, у т.ч. і заяву про відвід головуючій судді, зловживанням своїми правами, направленими на затягування розгляду справи.

Відповідно до положень ст. 223 ЦПК України суд визнав за можливе провести підготовче судове засідання та розглянути заяву про відвід за відсутності учасників справи.

Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч.3 ст.40 КПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Оскільки відвід головуючому судді надійшов через канцелярію суду в день призначеного підготовчого засідання 15.07.2024, тому питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

За правилами ч.7 ст.40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи №295/4497/24, перевіривши доводи, викладені відповідачем у заяві про відвід судді, дійшов висновку, що підстави для її задоволення відсутні, з огляду на наступне.

Заява про відвід судді подана ОСОБА_2 з порушенням строку, визначеного ч.3 ст.39 ЦПК України.

Так, положеннями частини 3 статті 39 ЦПК України встановлено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

У даному випадку, ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 07.08.2024 у цивільній справі №295/4497/24 про прийняття справи до провадження визначеним авторозподілом складом суду відповідач отримала наручно 23.04.2025 (а.с.202), отже відвід повинен був бути заявленим до 05.05.2025 (понеділок) включно (з огляду на те, що останній день строку 03.05. припав на неробочий день, суботу), при цьому, заяву про відвід подано до суду 15.07.2025.

Про наявність виняткових випадків, які дозволяють заявити відвід після спливу строку, передбаченого ч.3 ст.39 ЦПК України, у заяві про відвід судді не зазначено. Зазначено про те, що про підставу відводу заявнику стало відомо з консультації адвоката, отриманої 14.07.2025.

Суд враховує, що, по-перше, жодних доказів на підтвердження своїх доводів обґрунтування звернення із заявою за межами визначеного законом процесуального строку та отримання консультації адвоката (запис у журналі звернень, тощо) відповідачем не надано.

По-друге, підставою заяви про відвід головуючій судді у справі відповідачем визначено те, що головуючий суддя у справі №295/4497/24 незаконно, безпідставно та необгрунтовано, не грунтуючись на вимогах законодавства, не допустив до участі у цивільній справі її представника за довіреністю ОСОБА_4 , що на переконання відповідача, свідчить про упередженість головуючого судді Воробйової Т.А. у даній цивільній справі. При цьому, про те, що ОСОБА_4 , який діє на підставі довіреності ОСОБА_2 від 31.08.2023 не може представляти інтереси відповідача у справі №295/4497/24, суд повідомив ОСОБА_4 у листі-відповіді від 14.03.2025 на його заяву про ознайомлення з матеріалами справи. Про дану обставину відповідачу мало бути відомо одразу по отриманню даного листа її довіреною особою, та достеменно було відомо після ознайомлення з матеріалами справи 23.04.2025, про що відповідач сама зазначила у клопотанні про відкладення розгляду справи від 29.04.2025 (а.с.203-205).

Таким чином, заява про відвід судді подана з порушенням строку, визначеного ч.3 ст.39 ЦПК України.

Стосовно посилання відповідача на те, що головуючий суддя у справі №295/4497/24 незаконно, безпідставно та необгрунтовано, не грунтуючись на вимогах законодавства (оскільки відповідач вважає дану справу малозначною за своїми властивостями, а в малозначних справах за ч.2 ст.60 ЦПК України, представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років та має цивільну процесуальну дієздатність, тобто, яка не є адвокатом), не допустив до участі у цивільній справі її представника за довіреністю ОСОБА_4 , що на переконання відповідача, свідчить про упередженість головуючого судді Воробйової Т.А. у даній справі, слід зауважити наступне.

За частиною 4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду 1) малозначних справ; 2) справ, що виникають з трудових відносин; 3) справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; 4) справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

За положеннями ч.1-4 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує:

1) ціну позову;

2) значення справи для сторін;

3) обраний позивачем спосіб захисту;

4) категорію та складність справи;

5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо;

6) кількість сторін та інших учасників справи;

7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес;

8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Приписи статей 19, 274 ЦПК України, зокрема, щодо можливості вважати справу малозначною, або ж з урахуванням у т.ч. предмету спору, значення для сторін, категорії та складності справи; необхідності призначення експертизи у справі, тощо, визнати її такою, що має бути розглянута у порядку загального позовного провадження, аналізуються в контексті кожної конкретної справи під час відкриття провадження і у даному випадку, ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Зосименка О.М. від 22.04.2024 про відкриття провадження у даній справі розгляд справи визначено проводити у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Воробйової Т.А. від 07.08.2024 цивільну справу №295/4497/24 прийнято до свого провадження та, відповідно, розгляд справи визначено проводити у порядку загального позовного провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

У статті 60 ЦПК України визначено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник. Винятки передбачені лише для трудових спорів та малозначних справ.

Відповідно до положень ч.6 ст.19 та ч.3 ст.274 ЦПК України, дана справа не є малозначною, зважаючи на те, що позивачем порушується питання про захист права власності, та справа призначена судом до розгляду у порядку загального позовного провадження.

За змістом ст. 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Відповідно до пп. 11 п.16-1 розділу ХV Конституції України представництво у судах першої інстанції з 01.01.2019 здійснюється виключно прокурорами або адвокатами.

Згідно з ч.4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до наявних матеріалів у цивільній справі №295/4497/24, ОСОБА_4 діє на підставі довіреності, яка видана ОСОБА_2 31.08.2023. Доказів того, що ОСОБА_4 є адвокатом, до матеріалів справи не надано.

За таких обставин, оскільки цивільна справа №295/4497/24 не є малозначною, її розгляд призначено у порядку загального позовного провадження, у матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують повноваження ОСОБА_4 як представника відповідача в розумінні Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", тому, відповідно до положень ст. 131-2 Конституції України, ст. 60 ЦПК України, ОСОБА_4 було роз`яснено відповідним листом про те, що він не може представляти інтереси відповідача у даній справі, оскільки він не наділений відповідними повноваженнями у межах розгляду даної судової справи.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

У заяві про відвід судді відповідач посилається на те, що вищенаведені обставини свідчать про упередженість та необ`єктивність судді.

Як зазначено у Постанові Верховного суду від 22.10.2019 (справа №311/3428/18), для забезпечення вимог процесуальної форми щодо недопущення сторонніх впливів на прийняття процесуальних рішень законодавцем закріплено інститут самовідводу, відводу, який передбачає інструменти для усунення упередженої службової особи від судового розгляду справи, сприяє підвищенню рівня довіри громадськості до суду та винесених ним рішень. При цьому наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Абстрактне зазначення мотивів відводу, без наведення конкретних обставин, які викликають саме обґрунтовані сумніви в неупередженості суду є підставою для відмови у задоволенні відводу.

Разом з тим, на обґрунтування доводів заяви про відвід заявник жодних доказів не надав. До заяви не долучено доказів, які б вказували на необ`єктивність чи упередженість судді щодо відповідача, підстави для відводу ґрунтуються лише на суб`єктивному сприйнятті ситуації і розумінні приписів ЦПК України, а також особистих судженнях заявника щодо процесуальний дій судді у справі. Твердження заявника, на переконання суду, не можуть свідчити про будь-яку упередженість судді та неможливість діяти об`єктивно.

Водночас, із встановлених судом обставин не вбачається здійснення суддею Воробйовою Т.А. певних дій чи висловлювань, які свідчили б про її особисту заінтересованість в результатах розгляду справи чи упередженість по відношенню до сторони відповідача. Той факт, що відповідач внаслідок суб`єктивних міркувань сумнівається в неупередженості судді, не свідчить про її реальну упередженість та необ`єктивність і, як наслідок, не тягне за собою усунення судді Воробйової Т.А. від розгляду справи.

При цьому, у заяві про відвід не наведено будь-яких інших об`єктивних відомостей про прояв з боку судді упередженого ставлення до відповідача, не встановлено будь-яких зовнішніх проявів такого ставлення чи зафіксовано таку поведінку судді, які можна було б трактувати як упереджені. Заявлений відвід зводиться тільки до суб`єктивного ставлення ОСОБА_2 до дій судді, інших підстав для відводу судді не вказано.

Слід зауважити також, що як визначено нормою ч.4 ст.36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

На підставі вищенаведеного, оскільки заяву про відвід судді подано відповідачем з порушенням строку, визначеного ч.3 ст.39 ЦПК України; враховуючи, що підстави для відводу судді, які наведені у заяві, зводяться до незгоди з процесуальними рішенням судді у справі (і твердження відповідача про протилежне, вказане у заяві, спростовується самим її змістом та викладеними у заяві доводами), при цьому, ч.4 ст.36 ЦПК України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу, тому судом не встановлено підстав для відводу судді, які визначені ст. 36 ЦПК України, отже заява про відвід судді є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 36, 40, 258-261, 353 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2 про відвід головуючого судді Воробйової Т.А. у цивільній справі №295/4497/24 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.А. Воробйова