Справа № 675/1124/25
Провадження № 2-з/675/5/2025
У Х В А Л А

16 липня 2025 року м. Ізяслав

Суддя Ізяславського районного суду Хмельницької області Король О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , фермерського господарства «СІМ`Я 2019» про витребування майна із чужого незаконного володіння, виділення в особисту приватну власність майна в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 (по тексту ухвали ОСОБА_2 , позивач, заявник) через свого представника звернулася до Ізяславського районного суду Хмельницької області з позовом до ОСОБА_3 (по тексту ухвали ОСОБА_3 , відповідач 1), фермерського господарства «СІМ`Я 2019» (по тексту ухвали ФГ «СІМ`Я 2019», відповідач 2) про витребування у фермерського господарства «СІМ`Я 2019» у спільну сумісну власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 нерухомого майна: комплекс будівель та споруд загальною площею 3423,1 м.кв. розташований за адресою АДРЕСА_1 , що включає: будівля, молочно-товарна ферма «Б», загальною площею 1020,7 кв.м.; прибудова «б»; прибудова 1-б; телятник «В» загальною площею 842 кв.м.; силосна яма, 1; силосна яма, 2; силосна яма, 3; силосна яма, 4; телятник «Г», загальною площею 853 кв.м.; прибудова «г»; телятник «Д» загальною площею 707,4 кв.м.; прибудова «д»; прибудова 1-д.; нежитлове приміщення, будівля складу для сільськогосподарських потреб, загальною площею 1582,8 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення, будівля складу для сільськогосподарських потреб, загальною площею 1600,3 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділення ОСОБА_2 в особисту приватну власність нежитлового приміщення, будівля складу для сільськогосподарських потреб, загальною площею 1582,8 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та нежитлове приміщення, будівля складу для сільськогосподарських потреб, загальною площею 1600,3 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та виділення ОСОБА_3 в особисту приватну власність комплексу будівель та споруд загальною площею 3423,1 м.кв. розташований за адресою АДРЕСА_1 , що включає: будівля, молочно-товарна ферма «Б», загальною площею 1020,7 кв.м.; прибудова «б»; прибудова 1-б; телятник «В» загальною площею 842 кв.м.; силосна яма, 1; силосна яма, 2; силосна яма, 3; силосна яма, 4; телятник «Г», загальною площею 853 кв.м.; прибудова «г»; телятник «Д» загальною площею 707,4 кв.м.; прибудова «д»; прибудова 1-д.

Разом з цим, до відкриття провадження у справі, разом з позовною заявою, на адресу суду надійшла також заява представника позивача (заявника) прозабезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, право власності на яке зареєстровано за відповідачем фермерським господарством «СІМ`Я 2019» , а саме на комплекс будівель та споруд загальною площею 3423,1 м.кв. розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення, будівля складу для сільськогосподарських потреб, загальною площею 1582,8 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення, будівля складу для сільськогосподарських потреб, загальною площею 1600,3 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви покликається на наступні обставини.

У даному випадку, заявник вважає, що вжиття заходів забезпечення заявленого позову є обґрунтованим та необхідним, оскільки існує реальна та підтверджена доказами загроза невиконання (утруднення виконання) можливого рішення суду про задоволення позову у даній справі внаслідок несумлінних дій відповідачів, які можуть приховати майно, розтратити його, продати, знецінити. Більше того, такі дії вже вчинені на момент подання позову і саме внаслідок таких дій виникла потреба у судовому захисті прав та законних інтересів позивача.

Просить врахувати, що від виникнення спору щодо спільного майна подружжя відповідачем, у взаємодії з іншими залежними та пов`язаними із ним особами, систематично вживались та вживаються неправомірні та несумлінні дії, що безпосередньо спрямовані на приховання набутого в шлюбі спільного сумісного майна (внаслідок чого останнє не було предметом поділу у справі №675/347/18), а також на здійснення його подальшого неправомірного та формального відчуження на користь третіх осіб (в тому числі, залежних від нього) з метою уникнення його поділу.

Звертає увагу, окрім іншого, що ОСОБА_3 протягом тривалого часу (з 25.02.2021) не здійснюється жодних заходів, спрямованих на виконання рішення суду про стягнення боргу, що набрало законної сили на користь позивача і, внаслідок відчуження боржником активів та приховування ним майна, таке рішення не виконується також і в примусовому порядку.

На переконання заявника зазначені обставини свідчать на наявність не лише потенційної, а й реальної можливості вчинення відповідачами дій, спрямованих на ухилення від виконання можливого судового рішення і у цій справі.

На переконання заявника, враховуючи фактичні обставини справи, характер порушення інтересів позивача та дій відповідачів, способи захисту, що становлять зміст позовних вимог, позов може і повинен бути забезпечений шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що є безпосереднім об`єктом заявлених позовних вимог і зареєстровано за відповідачем фермерським господарством «СІМ`Я 2019» на момент пред`явлення позову.

Як зазначає заявник застосування арешту в такому обсязі є співмірним заявленим вимогами та характеру вчиненого порушення, оскільки стосується виключно майна, що є безпосереднім об`єктом заявлених позовних вимог.

Просить врахувати, що копії наявних у сторони позивача на момент пред`явлення позову доказів (письмових документів), що підтверджують заявлені в обґрунтування необхідності застосування заходів забезпечення позову фактичні обставини, долучено до позовної зави.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України, розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, врахувавши наступні обставини.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з пунктами 1, 2, 10 частини першої, частини другої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Подібні правові висновки сформульовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19), а також Верховним Судом у постановах від 13.12.2021 у справі № 367/3765/20 (провадження № 61-549св21), від 12.01.2022 у справі № 568/525/21 (провадження № 61-14463св21), від 19.05.2022 у справі № 619/2293/21 (провадження № 61-15440св21).

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Таким чином, заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто бути безпосередньо зв`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Вважаю необхідним врахувати, що розглядаючи заяву представника позивача (заявника) про вжиття заходів забезпечення позову належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Із заяви про забезпечення позову вбачається, що в основу її обґрунтування заявник посилається на вчинення неправомірних та несумлінних дій, що безпосередньо спрямовані на приховання набутого в шлюбі спільного сумісного майна (внаслідок чого останнє не було предметом поділу у справі №675/347/18), а також на здійснення його подальшого неправомірного та формального відчуження на користь третіх осіб (в тому числі, залежних від нього) з метою уникнення поділу майна.

Як вказує представник позивача (заявника) нездійснення реєстрації речового права в період перебування у шлюбі та на момент пред`явлення вже вирішеного позову про поділ майна подружжя, а також безпідставне припинення реєстрації права власності в 2017 році, дозволило відповідачу приховати таке майно та уникнути його арешту.

Вказує на здійснення фактично одночасної (17.07.2019 та 19.07.2019) реєстрації права власності за відповідачем вже після розірвання шлюбу між сторонами, а також невідкладне та одночасне (31.07.2019) відчуження майна на користь третіх осіб, залежних від відповідача; здійснення проміжних та формальних змін інформації про об`єкт нерухомого майна, перереєстрації речових прав на об`єкти за іншими суб`єктами із подальшим остаточним переоформленням майна на ФГ «СІМ`Я 2019» вже після закінчення судового розгляду справи про поділ майна подружжя.

При цьому за покликанням заявника, у період з 2018 по 2021 відповідачами систематично та послідовно вчиняються дії та заходи, що прямо та безпосередньо спрямовані на приховування майна, його формальне відчуження та переоформлення, неодноразове вжиття інших заходів сумнівного характеру, спрямованих на зменшення активів боржника та унеможливлення звернення стягнення на них, в тому числі, використання з цією метою правочинів із близькими родичами та залежними від нього юридичними особами.

Разом з цим, зі змісту заяви про забезпечення позову, а також із доданих до неї документів, судом не встановлено, що ОСОБА_3 особисто, ФГ «Сім`я 2019» та його учасниками, на теперішній час вчиняються будь-які дії щодо майна, що є безпосереднім об`єктом заявлених позовних вимог, зокрема, дії безпосередньо спрямовані на приховування такого майна, його відчуження, знецінення та переоформлення.

Також, необхідно врахувати, що заява фактично обгрунтовується вчиненням відповідачами певних, зазначених заявником, неправомірних дій щодо спірного майна і, які були спрямовані на приховання набутого в шлюбі спільного сумісного майна у період з 2018 по 2021.

Разом з цим, з означеного заявником періоду (2018-2021) та до часу пред`явлення заяви про забезпечення часу, крім особистих покликань заявника на наявність доказів підтвердження обставин, на які він відсилається, не підтверджено будь-яким доказами, вчинення відповідачами дій безпосередньо спрямованих на приховування майна, що є предметом розгляду, його відчуження, знецінення та переоформлення.

Непідтверджені покликання представника позивача (заявника) про несумлінні дії відповідачів, які можуть приховати майно, розтратити його, продати, знецінити, як і відсутність перешкод в їх вчиненні та можливість вчинення таких дій, не є переконливими.

Самі лише твердження представника позивача (заявника) про потенційну можливість відповідачів вчиняти вказані вище дії аби уникнути виконання судового рішення у разі задоволення позову без надання відповідних доказів, не є достатньою підставою для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Також, суд враховує, що предметом розгляду в цій справі є, зокрема, позовні вимоги про витребування у фермерського господарства «СІМ`Я 2019» у спільну сумісну власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 нерухомого майна і вже в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя його виділення в особисту приватну власність, тобто заявлено позовні вимоги відносно нерухомого майна, яке не перебуває у власності ані самої ОСОБА_2 , ані ОСОБА_3 .

Суд зазначає, що в цьому випадку, з поміж іншого, має надаватися оцінка вчинення дій теперішнім власником нерухомого майна - ФГ «Сім`я 2019», які можуть мати на меті ускладнення виконання рішення в цій справі та поновлення можливих порушених прав позивача.

Крім того, необхідно вказати, що забезпечення позову має бути спрямоване саме на забезпечення виконання рішення в цій справі, а не в інших справах, ухвалених за результатом правовідносин, що виникли між сторонами до подання позову в цій справі.

Таким чином, доходжу до висновку, що заявником не наведено обґрунтованих підстав того, що невжиття заходів забезпечення позову у запропонований ним спосіб впливатиме на ефективність захисту та унеможливить виконання ймовірного рішення суду про задоволення вимог позову.

Також суд враховує і діючі приписи ст. 6 ГК України, яка визначає, що загальними принципами господарювання в Україні є, зокрема, заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини.

Вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність, оскільки обмеження можливості відповідного суб`єкта повноцінно користуватися майном може призвести до незворотних наслідків.

При вирішенні заяви враховано також і баланс прав, законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, зокрема, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, враховано, що заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову.

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, оцінивши співмірність заявлених позовних вимог із наслідкам від невжиття заходів забезпечення позову та відсутність будь-яких доказів, якими підтверджується, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі, та що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, приходжу до висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення, а відтак і відмову у задоволенні такої заяви.

Керуючись ст.ст. 149-153, 259, 260, 353 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення повної ухвали суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала складена 16.07.2025.

Суддя Олександр Король