Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2025 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Петрова Д.В.,

при секретарі судового засідання Сідько І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини та встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини,

У С Т А Н О В И В :

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що 29.03.2016 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб.

Під час шлюбу, від спільного сімейного життя у сторін народилася спільна дитина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Наприкінці 2019 року шлюбні стосунки між сторонами погіршилися, спільна дитина за усною домовленістю стала проживати разом із батьком. За словами позивача, відповідач жодної участі у виховані доньки не бере, повністю відсторонився від виконання своїх батьківських обов`язків.

Враховуючи те, що донька знаходиться на одноособовому утриманні позивача і останній самостійно займається її вихованням, постала необхідність визначення місця проживання дитини разом із батьком та факту самостійного утримання і виховання ним дитини.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 23.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

10.10.2024 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач позовні вимоги визнала в повному обсязі.

07.11.2024 від третьої особи: Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації (як органу опіки та піклування Подільської районної державної адміністрації) на адресу суду надійшов висновок від 06.11.2024 про доцільність визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_1 .

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 07.11.2024 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання позивач не з`явився, від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача, в якій представник позивача просив суд заявлені позовні заяви задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про дату час і місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, від представника третьої особи на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Судом встановлено, що 29.03.2016 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці, Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, про що було складено відповідний актовий запис № 66 та видано свідоцтво про шлюб Серії НОМЕР_1 .

Від даного шлюбу у сторін народилася спільна дитина.

Згідно свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 , виданого (повторно) 20.04.2018 Центральним районним у м. Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 10.11.2017 було складено відповідний актовий запис № 1708. Батьком дитини зазначено ОСОБА_1 , матір`ю - ОСОБА_2 .

Наприкінці 2019 року шлюбні стосунки між сторонами погіршилися, спільна дитина за усною домовленістю стала проживати разом із батьком.

Відповідач не заперечує щодо визначення місця проживання дитини разом з батьком, про що свідчить поданий до суду відзив на позовну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України).

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язком батьків утримувати дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Як вбачається із висновку органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 06.11.2024 про доцільність визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_1 , служба вважає за доцільне визначити місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 .

З матеріалів справи не вбачається між батьками конфлікту щодо існуючих прав та обов`язків по відношенню до дитини та їх реалізації, про що свідчить нотаріально укладений договір між батьками про визначення місця проживання дитини, її виховання та утримання, укладений між позивачем та відповідачем 16.08.2024, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бояринцевою В.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1330.

За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

ОСОБА_1 є повністю дієздатною особою, немає шкідливих звичок, має стабільний фінансовий дохід, що дозволяє йому забезпечувати доньку всім необхідним.

Згідно довідки про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин № 402 від 16.07.2024, вбачається, що ОСОБА_1 немає ознак вживання психоактивних речовин та на обліку лікаря-нарколога не перебуває.

Згідно із актом обстеження житлово-побутових умов квартири АДРЕСА_1 , складеного працівниками КЗ «Центр надання соціальних послуг Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області» від 12.10.2023, умови проживання для дитини забезпечені.

Згідно витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявні судимості» № ВР-004455407, вбачається, що ОСОБА_1 станом на 17.07.2024 до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості немає та в розшуку не перебуває.

Згідно копії договору оренди квартири № 001 від 01.05.2022 позивач орендує житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 .

Матеріалами справи підтверджується той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , самостійно виховує та утримує дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з позивачем не суперечитиме інтересам дитини, враховуючи ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дитини, а також те, що в даному випадку відповідач визнає позов та не заперечує щодо того, щоб дитина проживала разом з батьком, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог та визначення місця проживання дитини на даний час разом з батьком.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 77-83, 89, 95, 200, 206, 259, 263, 265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини та встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , самостійно виховує та утримує дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повідомити сторони, що складання повного тексту рішення відбудеться протягом десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частин рішення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

-позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ;

-відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 ;

-третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, місцезнаходження: м. Київ, вул. Борисоглібська, буд. 14, .

Суддя Дмитро ПЕТРОВ