Провадження № 2/761/2185/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Саадулаєва А.І.,

за участю секретаря: Лишняк А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

15.05.2024 до Шевченківського районного суду міста Києва надійшов позов ОСОБА_1 до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс груп», ОСОБА_2 , у якому позивач просить стягнути із відповідача-1 різницю суми несплаченого страхового відшкодування у розмірі 81558,60 грн., а з відповідача-2 моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

20.05.2024 р. ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Свої вимоги мотивує тим, що 14.01.2024 року о 19 год. 30 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , на перехресті вулиць Шевченка-Тургенівська в м. Буча, Київської області, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено», продовжив рух прямо та не надав перевагу в русі ТЗ, внаслідок чого, зіткнувся з автомобілем марки «KIA Sorento», д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого, дане авто здійснило зіткнення з автомобілем «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_3 , який належить на праві приватної власності позивачу.

У зв`язку із ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, відтак позивачеві було заподіяно майнової шкоди.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 21.02.2024 року у справі №367/796/24 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП було визнано відповідача-2.

Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 214736335 цивільно-правова відповідальність винної особи на момент настання ДТП була застрахована в ПрАТ "УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

Після настання страхового випадку позивач звернулась до відповідача-1 з повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування.

За результатами розгляду заяви позивача відповідач-1, дійсного на дату ДТП, 14.01.2024 року виплатила страхове відшкодування у розмірі 65 337,33 грн.

Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 01/58.02.24 від 21.02.2024 року про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_3 , вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням зносу становить 146895,93 грн.

01.07.2024 р. на адресу суду від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що відповідачем було проведено оцінку пошкодженого транспортного засобу та страхове відшкодування у належному розмірі сплачено на рахунок позивача, а відтак відповідач виконав свої зобов`язання відповідно до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідач-2 правом на подання відзиву не скористався.

30.09.2024 р. на адресу суду від позивача надійшло клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи.

09.10.2024 р. ухвалою Шевченківською районного суду міста Києва задоволено клопотання про призначення експертизи та провадження по справі зупинено до отримання висновку експертизи.

16.05.2025 р. ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва провадження по справі поновлено та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання, яке відбулось 03.07.2024 позивачка та її представник не з`явилися. Від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Конюшка Д.Б. надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти ухвалення рішення не заперечували.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи та наявні у ній письмові докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких гуртуються позовні вимоги, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємному зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, у відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом встановлено, що 14.01.2024 року о 19 год. 30 хв. ОСОБА_2 (Відповідач-2), керуючи автомобілем марки «Volkswagen», р.н. НОМЕР_1 , на перехресті вулиць Шевченка-Тургенівська в м. Буча Київської області, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено», продовжив рух прямо та не надав перевагу в русі ТЗ, внаслідок чого, зіткнувся з автомобілем марки «KIA Sorento», р.н. НОМЕР_2 , в результаті чого, дане авто здійснило зіткнення з автомобілем «Nissan Leaf», р.н. НОМЕР_3 , який належить на праві приватної власності позивачу.

У зв`язку із ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, відтак позивачеві було заподіяно майнової шкоди.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 21.02.2024 року у справі №367/796/24 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП було визнано відповідача-2.

Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 214736335 цивільно-правова відповідальність винної особи на момент настання ДТП була застрахована в ПрАТ "Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

Після настання страхового випадку позивач звернулась до відповідача-1 з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про страхове відшкодування.

За результатами розгляду заяви позивача відповідач-1, дійсного на дату ДТП, 14.01.2024 року виплатила страхове відшкодування у розмірі 65337,33 грн.

Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 01/58.02.24 від 21.02.2024 року про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_3 , вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням зносу становить 146895,93 грн.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/118-25/4887-АВ від 08.05.2025 року,відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_3 становить 147504,97 грн.

Відповідно до п. 1.6 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Згідно з п. 1.3 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Право на відшкодування майнової шкоди, завданої майну фізичних та юридичних осіб, має власник (частина третя статті 386 ЦК України) та/або особи, які мають речове право на чуже майно (статті 396 ЦК України).

Позивач на момент ДТП керував транспортним засобом на достатній правовій підставі та був законним власником автомобіля.

У відповідності до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками в свою чергу є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Положеннями ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з п.9 ч.1 ст.7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим.

Правові відносини у сфері страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регулюється Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування та передбачені п. 35.2 ст. 35 цього Закону документи, які мають відношення до дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 36.2 цього ж Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, а у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Таким чином, відповідач-1, уклавши з відповідачем-2 договір страхування його цивільно-правової відповідальності, взяв на себе зобов`язання в межах страхової суми відповідати за шкоду, завдану страхувальником третій особі.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення автотоварознавчої експертизи № СЕ-19/118-25/4887-АВ від 08.05.2025 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_3 становить 147504,97 грн.

Так, судом зроблено розрахунок розміру страхового відшкодування за шкоду завдану автомобілю «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_3 , на підставі висновку експерта № СЕ-19/118-25/4887-АВ,з якого вбачається, що:

- вартість необхідних для ремонту матеріалів становить 21153,22 грн.;

- вартість ремонтно-відновлювальних робіт становить 30225,00 грн.;

- вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту становить 259802,03 грн. - 20% ПДВ = 207 841,62 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу становить (21153,22 грн. + 30225,00 грн. + 207 841,62 грн. = 259 219,84 грн. х (1-0,63) = 95 911,34 грн.

Враховуючи, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу становить складає 95 911,34 грн., та відповідачем-1 14.01.2024 року виплачено страхове відшкодування у розмірі 65337,33 грн., то суд дійшов висновку, що з відповідача-1 на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування за шкоду, завдану автомобілю «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_3 , у розмірі 95 911,34 грн. - 65337,33 грн. = 30574,01 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково законними та обґрунтованими, а тому підлягають до часткового задоволення, а з відповідача-1 на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування за шкоду, завдану автомобілю «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_3 , у розмірі 30574,01 грн.

Щодо вимоги позивача щодо стягнення з відповідача-2 на його користь маральну шкоду у розмірі 10 000 грн., заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пошкодженням 14.01.2024 року та пошкодження автомобіля позивача «Nissan Leaf», р.н. НОМЕР_3 , слід зазначити наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно із ч.3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивач оцінює завдану йому моральну шкоду в 10 000,00 грн., виходячи з того, що пошкодження належного позивачці автомобілю завдало їй душевних страждань та негативно вплинуло на її моральний стан.

Окрім того, згідно з Постановою Верховного суду по справі № 761/14285/16-ц від 22 квітня 2019 року: «участь у ДТП, пошкодження власного майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до душевних страждань, а тому посилання заявника у касаційній скарзі на те, що позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження заподіяння їй моральної шкоди є безпідставними».

Оцінюючи в сукупності встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позивачу протиправними діями відповідача-2, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди, було завдано моральну шкоду, яка перебуває у безпосередньому причинному зв`язку із цими діями останнього.

Отже, компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення прав, а має самостійне юридичне значення.

Тобто за наявності порушення прав відшкодування моральної шкоди здійснюється в обраний спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати.

Однак, суд вважає розмір моральної шкоди значно завищеним та, виходячи із засад виваженості, розумності та справедливості суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача, в сумі 5000,00 грн.

На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги частково ґрунтуються на законі і підлягають до часткового задоволення.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу між сторонами справи судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно ч.6 ст. 139 ЦПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судові витрати пропорційно заявленим та задоволеним позовним вимогам:

- судовий збір у розмірі: з відповідача-1 у сумі 454,08 грн.; з відповідача-2 у сумі 605,60 грн.;

- професійна правнича допомога: з відповідача-1 у сумі 4007,53 грн.; з відповідача-2 у сумі 655,20 грн.;

- витрати на проведення експертного дослідження з визначення вартості матеріального збитку з відповідача-1 у сумі 2807,16 грн.

З огляду на те, що судом під час розгляду справи не брався до уваги звіт №01/58.02.24 від 21.02.2024, суд дійшов висновку, що витрати на складання даного звіту не підлягають розподілу між сторонами.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.22, 395, 396, 526, 546, 549, 625, 988, 1166, 1167, 1172, 1187, 1188, 1192 ЦК України, ст. ст. 29, 33, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» () на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) недоплачене страхове відшкодування у розмірі 30574(тридцять тисяч п`ятсот сімдесят чотири) грн. 01 коп.; судовий збір у розмірі 454(чотириста п`ятдесят чотири) грн. 08 коп.; витрат на отримання професійної правничої допомоги у розмірі 4007(чотири тисячі сім) грн. 53 коп.; витрати на проведення експертного дослідження з визначення вартості матеріального збитку у розмірі 2807 (дві тисячі вісімсот сім) грн. 16 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) моральну шкоду у розмірі 5000 (п`ять тисяч)грн. 00 коп.; судовий збір у розмірі 605(шістсот п`ять) грн. 60 коп.; витрат на отримання професійної правничої допомоги у розмірі 655(шістсот п`ятдесят п`ять) грн. 20 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя