Провадження № 22-ц/812/1271/25 Головуючий суду першої інстанції Селіщева Л.І.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2025 року м. Миколаїв Справа № 488/875/17

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання Носікову І.М.,

за участі представника боржника Бортика Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв його представник ОСОБА_2 , на ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 02 червня 2025 року, постановлену під головуванням судді Селіщевої Л.І., в залі судового засідання в м. Миколаїв, за поданням Головного державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Вівсяної Любов Іванівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

30 травня 2025 року Головний державний виконавець Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Вівсяна Любов Іванівни (далі -Головний державний виконавець Корабельного відділу ДВС) звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

Подання обґрунтовано тим, що на виконанні у головного державного виконавця Корабельного відділу ДВС Вівсяной Л.І. знаходиться виконавче провадження 3 72896331 з виконання виконавчого листа № 2/488/45/21 (488/875/17), виданого 17 квітня 2024 року про усунення перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить державі у особі Миколаївської обласної адміністрації, шляхом знесення за власний рахунок розташованого на цій земельній ділянці житлового будинку загальною площею 578.4 кв.м, житловою площею 54 кв.м.

За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який згідно матеріалів виконавчого провадження є громадянином України.

Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавцем 29 січня 2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини 5 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження».

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником зареєстровано нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Згідно інформації, наданої на запити, встановлено, що за боржником зареєстровано транспортний засіб MITSUBIHI PAJERO SPORT легковий чорний серія/номер паспорта НОМЕР_1 .

На запит виконавця від 29 липня 2024 року № 217620096 Державною прикордонною службою України 29 липня 2024 року повідомлено про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не перетинав державний кордон України.

За повідомленням Державної міграційної служби України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серія НОМЕР_2 від 30 липня 2012 року (4801) та НОМЕР_3 від 27 лютого 2018 року (4803).

Посилаючись на викладене Головний державний виконавець Корабельного відділу ДВС просив суд тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України фізичну особу боржника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до виконання зобов`язань покладених на нього виконавчим листом № 2/488/45/21 виданим 17 квітня 2023 року, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить державі в особі Миколаївської обласної адміністрації, шляхом знесення за власний рахунок розташованого на цій земельній ділянці житлового будинку загальною площею 578.4 кв. м.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 02 червня 2025 року подання задоволено.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України фізичну особу - боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом № 2/488/45/21 (488/875/17), виданим 17 квітня 2023 року, про усунення перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що розташована за адресую: АДРЕСА_1 , та належить державі у особі Миколаївської обласної адміністрації, шляхом знесення за власний рахунок розташованого на цій земельній ділянці житлового будинку загальною площею 578.4 кв.м.

Виконання ухвали покладено на Державну прикордонну службу України.

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв його представник ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив її скасувати та відмовити в задоволенні подання.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Державним виконавцем не було надано достатніх доказів на підтвердження навмисного чи іншого свідомого невиконання боржником своїх обов`язків з виконання рішення суду та його наміру ухилятися від виконання покладених на нього зобов`язань, а сама по собі наявність невиконаного судового рішення не може бути підставою для обмеження свободи пересування боржника.

Державним виконавцем у поданні зазначенні недостовірні дані, зокрема щодо належності на праві власності боржнику квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Вказана нерухомість не належить ОСОБА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав.

Також, державним виконавцем не доведено спроможність боржника виконати рішення суду та неможливість примусового виконання рішення суду безпосередньої участі самого боржника.

Посилання державного виконавця лише на факт невиконання боржником у виконавчому провадженні зобов`язань та про те, що вжиті у ході здійснення виконавчого провадження заходи не призвели до фактичного виконання обов`язків ОСОБА_1 , що саме по собі не є самостійною підставою для обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

На день розгляду справи відзиву на апеляційну скаргу від інших учасників справи не надходило.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника боржника, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що на виконанні у головного державного виконавця Корабельного відділу ДВС Вівсяной Л.І. знаходиться виконавче провадження 3 72896331 з виконання виконавчого листа № 2/488/45/21 (488/875/17), виданого 17 квітня 2024 року про усунення перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить державі у особі Миколаївської обласної адміністрації, шляхом знесення за власний рахунок розташованого на цій земельній ділянці житлового будинку загальною площею 578.4 кв.м, житловою площею 54 кв.м.

Боржником в даному виконавчому провадженні є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є громадянином України.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником зареєстровано нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Відповідно до відповіді Міністерства внутрішніх справ України за ОСОБА_1 зареєстровано транспортний засіб MITSUBIHI PAJERO SPORT легковий чорний серія/номер паспорта НОМЕР_1 .

На запит виконавця від 29 липня 2024 року № 217620096 Державною прикордонною службою України 29 липня 2024 року повідомлено про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не перетинав державний кордон України.

За повідомленням Державної міграційної служби України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серія НОМЕР_2 від 30 липня 2012 року (4801) та НОМЕР_3 від 27 лютого 2018 року (4803).

Актом старшого державного виконавця Вівсяної Л.І. Корабельного відділу ДВС від 28 листопада 2023 року встановлено, що на момент виходу за адресою: АДРЕСА_1 перешкоду, а саме, житловий будинок, не усунуто. Боржник ОСОБА_1 підписувати акт відмовився.

Відповідно до акту старшого державного виконавця Вівсяної Л.І. Корабельного відділу ДВС від 29 лютого 2024 року на момент виходу за адресою: АДРЕСА_1 перешкоду, а саме, житловий будинок, не усунуто. Боржник ОСОБА_1 підписувати акт відмовився.

З постанови про накладення штрафу від 09 лютого 2024 року винесеної в рамках виконавчого провадження № 72896331 старшим державним виконавцем Корабельного відділу ДВС Вівсяною Л.І., вбачається, що боржником ОСОБА_1 повторно не виконано рішення без поважних причин, виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі 3 400 грн та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

20 травня 2024 року головний державний виконавець Корабельного ВДВС Вівсяна Л.І. звернулась до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області з заявою про злочин передбачений статтею 382 Кримінального кодексу України, в якій просила притягнути ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за ознаками злочину, відповідальність за який передбачена статтею 382 КК України

На сьогоднішній день рішення суду боржником ОСОБА_1 не виконано.

Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до Конституції України та частини 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За частиною 2 2 вищевказаного Закону, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до пункту 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

За положеннями частин 1-3 статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Відповідно до статті 6 цього Закону, право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів (п. 5).

Підставою для тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України є встановлення факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням.

За частиною 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Подання державного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

У разі розгляду заяви про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України відповідно до статті 441 ЦПК України доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, в тому числі, наявність закордонного паспорта громадянина України, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно дост.32 Закону України «Про виконавче провадження» тощо.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України щодо судової практики вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 1 лютого 2013 року, поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися саме у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав уважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення

При цьому, ухилення можливе лише при наявності умислу, тобто особа усвідомлює протиправний характер свого діяння, передбачає його суспільно шкідливі наслідки та бажає їх настання.

Під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням суду, варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, і коли виконати цей обов`язок не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини. Зокрема, коли боржник свідомо ухиляється від виконання має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього з неповажних причин.

Як вбачається з матеріалів справи, будучи обізнаним про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 17 квітня 2024 року № 2/488/45/21 про усунення перешкод у користування земельною ділянкою, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , яка належить державі в особі Миколаївської обласної військової адміністрації, шляхом знесення за власний рахунок, розташованого на цій земельній ділянці житлового будинку, ОСОБА_1 не вживав будь-яких дій щодо виконання рішення суду.

ОСОБА_1 не заперечує про обізнаність про відкрите виконавче провадження, проте свідоме ухиляється від виконання рішення суду.

У матеріалах справи наявні належні докази, що підтверджують факт умисного ухилення боржника від виконання зобов`язань покладених на нього рішенням суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що державним виконавцем не було надано достатніх доказів на підтвердження навмисного чи іншого свідомого невиконання боржником своїх обов`язків з виконання рішення суду та його наміру ухилятися від виконання покладених на нього зобов`язань є неприйнятними, оскільки державний виконавець діяв в межах приписів Закону України «Про виконавче провадження» та виконав процесуальні дії, передбачені цим Законом. Між тим, боржник не виконав будь-яких дій, які б свідчили про його намір виконати судове рішення.

Посилання боржника в апеляційній скарзі, що вказаний будинок є його єдиним житлом, не можуть бути взяті до уваги, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення. Крім того, будь-яких звернень боржника до державного виконавця з цього приводу не надходило.

Твердження в апеляційній скарзі про зазначення державним виконавцем у поданні недостовірних даних про нерухоме майно боржника, не змінюють обов`язку останнього виконати судове рішення.

Аргументи апеляційної скарги про те, що державним виконавцем не доведено спроможність боржника виконати рішення суду та неможливість примусового виконання рішення суду безпосередньої участі самого боржника, не заслуговують на увагу, оскільки зі змістом судового рішення саме боржника зобов`язано за власний кошт звільнити земельну ділянки від забудови.

За встановлених обставин та вимог Закону доводи апеляційної скарги про незаконність висновку суду першої інстанції про наявність підстав для застосування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , колегія суддів вважає безпідставними.

Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав для скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та постановив ухвалу з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Згідно із підпунктом "в" пунктом 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається крім іншого, і з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Таким чином, встановлено дискреційне повноваження суду зазначити в резолютивній частині судового рішення про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України.

З огляду на висновок суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без задоволення судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, слід віднести за рахунок заявника.

Керуючись статтями 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв його представник ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 02 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному поряду до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повне судове рішення складено 16 липня 2025 року.