Справа № 569/5911/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року

Рiвненський мiський суд Рівненської області

в особi головуючої суддi Панас О.В.

при секретарі судового засідання Алексейчук Ю.М.

з участю:

позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

У провадженні Рівненського міського суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на кожну дитину щомісяця, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Допустити негайне виконання наказу в межах сплати платежу за один місяць. Судові витрати у справі покласти на відповідача.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що з 31 січня 2010 року перебувала у шлюбі з відповідачем, який було розірвано рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2021 року по справі № 569/760/21 .

Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх доньок: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після розірвання шлюбу спорів, щодо місця проживання дітей не було. Домовленості про участь боржника в утриманні дітей вони досягнути не можуть.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених у позові . Просила позов задовольнити. На пропозицію відповідача залишити позов без розгляду, не пристала. Зазначила, що один раз відповідач давав кошти у розмірі 1000 доларів США для дитини, але вони тоді їй брекети не поставили. У період перебування у шлюбі відповідач дійсно за власним бажанням подарував старшій дочці квартиру, але вона нею не користується, у ній проживає відповідач. Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, просив відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві. Окрім того пояснив, що позов є безпідставним, просив врахувати, що він на даний час має важке матеріальне становище.

Свою правову позицію обґрунтував тим, що він працює на посаді директора у ТзОВ «Рівне-тороптцукор», заробітна плата, яку відповідач отримував була його єдиним заробітком (доходом). Однак з 01 вересня 2024 року по сьогодні його заробітна плата та дохід становить 0 грн., що підтверджується Довідкою про доходи № 01 від 01 травня 2025 року. В період 1999 року до 2015 року квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належала йому на праві власності. В подальшому дану квартиру було ним відчужено його батьку ОСОБА_5 . У зв`язку з тим, що в 2017 році після смерті його матері, батько захворів та перебував у тяжкому стані, було прийнято спільне рішення з його рідним братом ОСОБА_6 та татом, що необхідно переписати будинок за адресою: АДРЕСА_2 на когось з родичів. Дане питання, щодо переоформлення права власності на будинок, земельної ділянки площею 20 с. та вищевказаної квартири на його неповнолітню дочку ОСОБА_3 було узгоджено з дружиною ОСОБА_1 . В 2021 році під час розлучення з позивачкою, питання щодо переоформлення даного майна, ним не піднімалось, оскільки вважав що це буде травмувати в першу чергу його неповнолітню доньку ОСОБА_3 . На сьогоднішній день, вважає, у разі якщо позивачка не змінить свою позицію щодо залишення своєї позовної заяви без розгляду або не скористається своїм правом забрати дану заяву про стягнення аліментів і добровільно не підпише документи щодо переоформлення права власності на вказане майно (будинку, земельної ділянки та квартири), через нотаріальну контору (нотаріуса) на нього ОСОБА_2 , вважає безпідставним сплачувати аліменти в грошовому еквіваленті, оскільки майно, яке залишається у власності його доньки, на сьогоднішній день, слугує в рахунок сплати аліментів. Крім того, протягом десяти років, зі своїх заощаджень, він несе витрати на обслуговування та комунальні послуги квартири та будинку, які належать його неповнолітній донці ОСОБА_3 .

Відповідачем до відзиву долучено копію довідки про доходи від 01.05.2025р.

Ухвалою Рівненського міського суду від 25.04.2025 прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду, відкрите спрощене позовне провадження у справі, призначений судовий розгляд з викликом сторін.

Ухвалою суду на місці задоволено клопотання відповідача про долучення доказів.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі та оцінивши їх в сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до вимог ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як зазначено у ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі.

Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення дитини на рівні не менше встановленого прожиткового мінімуму є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька.

Як визначено у статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з принципами Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. (Принцип 2)

Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. (Принцип 4).

Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Він повинен, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. (Принцин 6)

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1-3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Відповідно до ч. 1- 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26.10.2021 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 15.07.2010 р. складено актовий запис № 1787, зареєстрований Відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що 16.11.2018 р. складено актовий запис № 2906, зареєстрований Рівненським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Рівненській області.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 03.03.2025 ОСОБА_1 відмовлено у видачі судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 .

Згідно Витягів з Реєстру територіальної громади №2025/002317817, №2025/002257736, № 2025/002518714 , вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровані за місцем реєстрації проживання позивачки ОСОБА_1 за адресою : АДРЕСА_3 .

З оглянутих судом копій квитанції вбачається, що позивачка несе витрати по утриманню дітей: придбання одягу, ліків, тощо.

Копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підтверджується, що ОСОБА_2 працює на посаді директора (керівника) ТОВ "Рівне-тороптцукор".

Встановлено, ОСОБА_2 офіційно працевлаштований , проте згідно довідки про доходи від 01.05.2025 № 01, загальна сума доходу за період з 01.09.2024 по 01.05.2025 складає 0 грн.

У судовове засідання, призначене на 15.07.2025 за клопотанням відповідача та зі згоди матері з`явилася дочка сторін ОСОБА_3 . На запитання відповідача дочка ствердно відповіла, що вона підтримує дії мами щодо стягнення аліментів з батька рішенням суду.

Оцінивши в сукупності достовірно встановлені судом докази та обставини, суд прийшов до висновку, що підлягають до стягнення з відповідача аліменти на утримання дітей за рішенням суду. Враховуючи загальні засади регулювання сімейних відносин, визначених у статті 7 СК України, а саме, рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї, рівності прав та обов`язків матері та батька щодо неповнолітніх дітей, суд прийшов до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з 25.03.2025 і до досягнення дітьми повноліття, визнаючи такий розмір аліментів справедливим та розумним.

Рішення суду про стягнення аліментів на дітей у межах суми платежу за один місяць з 25.03.2025 по 25.04.2025 - допустити до негайного виконання.

Відповідно до ст. 141 ЦПК судові витрати - судовий збір підлягає до стягнення з відповідача в прибуток державного бюджету в сумі 1211,20 грн., від сплати якого позивачка була звільнена при пред`явленні позову

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12,81,141, 264-268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд ,

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів , задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з 25.03.2025 і до досягнення дітьми повноліття.

Рішення суду про стягнення аліментів на дітей у межах суми платежу за один місяць з 25.03.2025 по 25.04.2025 - допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. в прибуток державного бюджету.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ,зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 . Повний текст рішення виготовлено 17.07.2025

Суддя О.В.Панас