Справа № 346/3065/19
Провадження № 2/346/15/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі головуючого судді Калинюка О.П.

з участю: секретаря Насадик В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу,

ВСТАНОВИВ:

в обгрунтування своїх вимог позивачка вказує, що 03.11.2018 року між сторонами укладено договір № 650, відповідно до умов якого позивачка зобов`язалась передати у власність відповідачки виготовлений на замовлення товар, а остання зобов`язалась прийняти товар та сплатити за нього грошові кошти в розмірі 54 700 грн., строк дії договору до 25.12.2018 року. 03.11.2018 року відповідачка здійснила попередню оплату за цим договором в розмірі 70% від вартості товару, а саме 38 250 грн.

На виконання умов цього договору позивачкою 30.12.2018 року виготовлено та поставлено товар за адресою, яку вказала відповідачка.

29.01.2025 року відповідачка на виконання умов зазначеного договору сплатила 5 489 грн.

Таким чином, відповідачка не сплатила на виконання умов цього договору 10 691 грн.

Крім того, на додаткове замовлення відповідачки було виконано поставку та встановлення панель, вартість яких (поставки та встановлення) становило 2 000 грн.

Враховуючи наведене, позивачка як фізична особа-підприємець просить стягнути з відповідачки як зі споживача грошові кошти в сумі 12 706 грн. 48 коп., з яких: 10 691 грн. заборгованість за вказаним договором, 2 015 грн. 48 коп. заборгованість за пенею, та судові витрати.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, 13.05.2025 року надійшло її клопотання від 06.05.2025 року, в якому вона просить розглянути справу без її участі та задовольнити позов (а. с. 139).

Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, 08.04.2024 року до суду надійшла заява представника відповідачки, адвоката Ломничука Юрія Юрійовича, в якій цей представник просить розглянути справу без їх участі та відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Дану цивільну справу було зупинено ухвалою цього суду від 20.08.2019 до набрання законної сили рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/8157/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування збитків та моральної шкоди за договором від 03.11.2018 року № 650.

Ухвалою вказаного суду від 15.01.2024 року провадження у справі відновлено.

Поряд з цим, відповідно до рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.12.2021 р. позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 збитки в розмірі 27 500 грн. 28 коп., 2 000 моральної шкоди та 768 грн. 40 коп. судових витрат по сплаті судового збору.

Отже, в межах правовідносин в зазначеній цивільній справі рішенням суду встановлено факт порушення умов виконання вищезазначеного договору саме позивачкою в цій справі (а.с.78, 79).

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи (їх представників) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 03.11.2018 року між сторонами укладено вказаний договір купівлі-продажу № 650 (а. с. 13, 14).

Відповідно до пунктів 1.1 2.1 цього договору продавець (позивачка) в порядку і на умовах, визначених цим договором, зобов`язується передати у власність покупцеві (віповідачці) виготовлений на замовлення товар (меблі та/або частина меблів та їх установка), а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього на умовах договору.

Згідно з пунктами 3.1. 3.5 цього договору продавець зобов`язаний передати товар покупцю у повному обсязі за місцем передачі товару, яким є квартира АДРЕСА_1 . Установка товару триває до п`яти робочих днів за вищевказаною адресою, а перехід права власності відбувається в момент передачі товару та його повної оплати, що оформляється актом прийому-передачі.

Відповідно до пунктів 4.1-4.4 вказаного договору ціна за товар визначається у Специфікації (додаток № 1 до цього договору), а розрахунки за товар здійснюються в строки, визначені цим договором. Попередня оплата в розмірі 70% від вартості товару, що становить 38 520 грн., має бути передана продавцю протягом двох календарних днів до моменту підписання цього договору.

Згідно зі змістом пунктів 5.1.4, 5.2.6. цього договору продавець зобов`язаний замінити товар неналежної якості та/або усунути недоліки, що погоджені сторонами, протягом 14 календарних днів з дня отримання обгрунтованої претензії від покупця за умов відсутності необхідності здійснювати додаткові замовлення складових товару, а покупець зобов`язаний оплатити товар згідно з умовами цього договору.

У відповідності до пунктів 6.1., 6.2. та 6.5. цього договору за невиконання або неналежне виконання зобов?язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та цим Договором; у випадку порушення строку поставки товару, передбаченого у Специфікації, продавець оплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості Товару за кожний день прострочення за відсутності вини покупця; сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов?язань за цим договором, якщо це викликане обставинами непереборної сили причинами, що знаходяться поза сферою контролю такої сторони, а саме: стихійне лихо, військові дії, страйки та локаути, втручання владних структур та інші обставини на період їх дії. Сторона, яка не може виконувати зобов?язання за цим Договором через вплив на неї обставин непереборної сили, зобов?язана письмово повідомити про це іншу Сторону протягом 3 календарних днів з дати (моменту) їх настання. У разі припинення дії обставин непереборної сили сторона повинна негайно поновити виконання своїх зобов?язань за Договором. Якщо вказані обставини будуть перешкоджати виконанню цього Договору протягом 2-х місяців з моменту їх виникнення, кожна із сторін вправі відмовитись від подальшого виконання Договору без звернення до господарського суду. Обставини непереборної сили мають бути засвідчені регіональною Торгово-промисловою палатою.

25.02.2019 року позивачкою надіслано відповідачці претензію про стягнення заборгованості та неустойки в загальній сумі 13 499 грн. 50 коп. за вказаними договірними зобов`язаннями (а. с. 18-21).

Відповідно до змісту рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.12.2021 року, ухваленого у справі № 369/8457/19, судом розглянуто позов ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок неналежного виконання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 умов договору купівлі продажу від 03.11.2018 року № 650 (а. с. 82-91).

В цьому рішенні суд дійшов наступних висновків:

-«з матеріалів справи вбачається, що відповідачем було неякісно виготовлено та змонтовано на замовлення позивача меблі. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню майнова шкода, розмір якої визначено у звіті про оцінку вартості матеріального збитку, окрім вартості підвіконня, фасадів, жалюзі, стелі та стіни, так як у матеріалах справи відсутні докази того, що вони були пошкоджені внаслідок дій відповідача. Відомостями висновку експерта № СЕ-19-20/22637-ТВ, складеного 02.12.2020 року за наслідками проведення судово-товарознавчої експертизи, підтверджено, що меблі позивача мають недоліки та пошкодження виробничого характеру або є такими, що з`явились внаслідок неправильного монтажу. Тобто, з відповідача на користь позивача суд стягує майнову шкоду в розмірі: 31 337 грн. 28 коп. 532 грн. - 1 305 грн. - 2 000 грн. = 27 500 грн. 28 коп.";

-«з огляду на те, що відповідачем завдано збитку позивачу в час новорічних свят, що вона не визнавала своєї провини та тривалий час не відшкодовує завдані нею збитки, що меблі є вбудованими і їх не так просто замінити, суд вважає з урахуванням принципу справедливості та розумності, що з відповідача слід стягнути на користь позивача моральну шкоду у розмірі 2 000 грн.»;

-«разом з тим, спірним договором, як було вже вказано вище, встановлено було лише тривалість монтажу, проте не було встановлено жодного строку поставки товару та початку його монтажу, тому суд не має підстав для стягнення з відповідача на користь позивача пені за порушення умов договору.

Судом також встановлено, що згідно з інформацією з Єдиного реєстру судових рішень ухвалою Київського апеляційного суду від 19.08.2022 року апеляційну скаргу позивачки (в межах даної справи) на вказане рішення суду залишено без руху та надати строк 10 днів з моменту отримання копії ухвали для виправлення вказаних недоліків, в іншому випадку апеляційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута апелянту, а ухвалою цього ж суду від 21.03.2023 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: пропорційного зменшення ціни, безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар або на аналогічній, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Пунктом 12 частини 1 статті 1 даного Закону визначено, що істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Системний аналіз вказаних положень закону свідчить про те, що для встановлення істотності недоліку товару необхідно наявність таких ознак: неможливість чи недопустимість використання товару за призначенням: він взагалі не може бути усунений; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про захист прав споживачів» виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами чи договором. Гарантійний строк на комплектуючі вироби повинен бути не менший, ніж гарантійний строк на основний виріб, якщо інше не передбачено нормативно-правовими актами чи договором.

Згідно з положеннями статті 18 даного Закону продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника).

У постанові Верховного Суду від 07.07.2021 року, винесеній у справі №591/2641/20, роз`яснено, що відповідно до пункту 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір, укладений продавцем (виконавцем) із споживачем за допомогою засобів дистанційного зв`язку, є договором, укладеним на відстані.

Права споживача в разі укладення договору на відстані регулюються статтею 13 вказаного Закону, яка є спеціальною для такого виду договорів.

Згідно із частинами 1 3 статті 13 вказаного Закону України положення цієї статті не застосовується до договорів, укладених на відстані, які стосуються: 1) правочинів з нерухомим майном, крім оренди такого майна; 2) правочинів з цінними паперами; 3) фінансових послуг; 4) продажу товарів торговельними автоматами; 5) телекомунікаційних послуг; 6) правочинів, здійснених на аукціоні, якщо участь у ньому можлива і без використання засобів дистанційного зв`язку.

Згідно зі статтею 678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару. Якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред`явлені до продавця або виготовлювача товару. Положення цієї статті застосовуються, якщо інше не встановлено цим Кодексом або іншим законом.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.02.2021, ухваленій у справі № 910/2861/18, висловлено позицію, що однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої статті 651 ЦК України).

За ст.680 ЦК України покупець має право пред`явити вимогу у зв`язку з недоліками товару за умови, що недоліки виявлені в строки, встановлені цією статтею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.3 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1)безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2)відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4)відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.

Споживач має право пред`явити одну із зазначених вимог, а в разі її невиконання - заявити іншу вимогу (ч.3 ст.8 вказаного Закону).

Якщо ж протягом гарантійного строку було виявлено істотний недолік, який виник з вини виробника товару (продавця, виконавця), підтверджений за необхідності висновком експертизи, то споживач має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; заміни товару на такий же або аналогічний, із числа наявних у продавця (виробника), товар.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Водночас, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини (далі Конвенція) та практику суду як джерело права. У преамбулі та статті 6 параграфа 1 Конвенції, у рішенні Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19.12.2019 року, винесеній у справі № 520/11429/17, преюдиційні факти це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 11.12.2019 року, винесеній у справі № 320/4938/17, зробив висновок, що не потребують доказування обставини, встановлені рішення суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Не має преюдиційного значення оцінка судом конкретних обставин справи, які сторонами не оспорювалися, мотиви судового рішення, правова кваліфікація спірних відносин. Преюдиційне значення можуть мати ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які, зокрема зазначені у резолютивній частині рішення.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що обґрунтованість заявлених позивачкою вимог спростовуються вищевказаним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.12.2021 року відповідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України.

Таку, в зазначеному рішенні суду встановлено, що умови спірного договору порушила саме позивачка, тобто ОСОБА_1 , оскільки завдала збитків відповідачці ОСОБА_2 , оскільки поставлений позивачкою відповідачці товар, що є предметом Договору № 650 від 03.11.2018, має дефекти, перелік, яких наведено у таблиці дослідницької частини висновку експерта. Серед виявлених дефектів виробничого характеру вказано: пластиковий плінтус на стільниці не відповідає розмірам стільниці, неякісна поклейка личківки на фасадах, включення - присутність сторонніх частинок між склом та стіновою панеллю, пошкодження плінтусу стільниці, неточне вибрання отвору під розетку, наявність зайвих отворів на стінках шафи, відсутність личкування та нерівність зрізу, прошліфування лакової плівки меблевого виробу, розміри скла і стінової панелі не співпадають; дефекти, які можуть виникнути, як у процесі виробництва, так і при неналежній експлуатації: відшарування личкування, набухання основного матеріалу виробу (відокремлення від основи личкування з порушенням його цілісності), вм`ятина під плівкою на поверхні меблевого виробу, вирив на поверхні меблевого виробу, відколи облицювання по кромках, подряпини на з`єднувальній планці стільниці; дефекти монтажу (зборки): неналежне кріплення дверцят шафи, що утворює їх перекіс, тріщини скляної стінової панелі.

Зазначені обставини свідчать про те, що поставлений позивачкою товар був неналежної якості, а тому вина відповідачки в порушенні умов вказаного договору відсутня, оскільки вона як споживач має право на зменшення ціни за товар такої якості.

На підставі наведеного суд дійшов обгрунтованого висновку про необхідність ухвалення рішення про відмову в задоволенні даного позову у зв`язку з його безпідставністю.

На підставі викладеного, ст. 509, 526, 530 610, 611, 626, 629 Цивільного кодексу України, та, керуючись ст. ст. 12, 76, 81, 82, 89, 156, 158, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_2 , до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_3 , про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу від 03.11.2018 року № 650 в загальній сумі 12 706 грн. 48 коп. (дванадцять тисяч сімот шість) гривень 48 копійок, визначену станом на 27.06.2019 року, відмовити у зв`язку з безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18.07.2025 року.

Суддя: Калинюк О. П.