Окнянський районний суд Одеської області
Справа № 523/7206/25
Провадження № 2/506/252/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.07.2025 року селище Окни

Окнянський районний суд Одеської області в складі

головуючого судді Чеботаренко О.Л.

за участю секретаря судового засідання Смернової Д.Ю.

представника позивача адвоката Борейко Н.О..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Окни в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Пересипського відділу ДВС у м.Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про зняття арешту,

В С Т А Н О В И В:

Вказана справа надійшла до суду 27 травня 2025 року для розгляду за підсудністю з Суворовського районного суду Одеської області.

Згідно з протоколом щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.05.2025 року, призначення не відбулося, оскільки не вистачає потрібної кількості суддів для розподілу справи.

Так, за штатним розписом в Окнянському районному суді Одеської області троє суддів, а фактично працює двоє суддів, з яких: суддя Бурдинюк О.С. була відключена за 14 днів до вибуття у відпустку, а також суддя Чеботаренко О.Л. була відключена, у зв`язку з перебуванням у відпустці з 27 по 28 травня 2025 року.

Тому після виходу судді Чеботаренко О.Л. з відпустки, а саме 29.05.2025 року проведено повторний автоматизований розподіл справи, згідно з яким, справу розподілено на суддю Чеботаренко О.Л.

Ухвалою від 03 червня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження по справі з призначенням підготовчого засідання.

Позивач звернувся до суду з позовом до Пересипського відділу ДВС у м.Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про зняття арешту і в обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником земельної ділянки, кадастровий номер :01:002:0426,площею 2 га, розташованої на території Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області( раніше Новосамарської сільської ради Красноокнянського району Одеської області), яку успадкував відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 20 жовтня 2011 року державним нотаріусом Великомихайлівської державної нотаріальної контори . З метою реалізації свого права розпоряджатися вказаним нерухомим майном він виявив, що на його майно на підставі постанови Другого Суворовського ВДВС Одеського МУЮ В-9/987 від 14 вересня 2011 року ,ВП №28695057 було накладено арешт з забороною його відчуження (реєстраційний номер обтяження 11608732).Наявність вказаного арешту є перепоною в реалізації прав позивача як власника вільно розпоряджатися своїм нерухомим майном. Він звертався до Пересипського відділу ДВС у м.Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) з метою скасування арешту , однак листом від 25.03.2025 року Пересипський відділ ДВС у м.Одеса повідомив йому , що при перевірці Автоматизованої системи виконавчих проваджень згідно відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було виявлено арешт на майно боржника, невизначене майно, все нерухоме майно (обтяження 11608732) ,який накладений постановою Другого Суворовського ВДВС Одеського МУЮ В-9/987 від 14 вересня 2011 року ,ВП №28695057 . Надати більш детальну інформацію не мають можливості, оскільки вищезазначене виконавче провадження знищене у зв`язку із закінченням терміну зберігання, який згідно Наказу №1829/5 від 07.06.2017 року про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями складає три роки. Підстави для зняття арешту з майна визначені ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» . При перевірці реєстру відсутні визначені законом підстави для задоволення заяви позивача .Тому з питань зняття арешту пропонують звертатись до суду.

Так як будь-які відкриті виконавчі провадження щодо позивача відсутні , то наявність арешту порушує права позивача на розпорядження своїм майном.

Тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 26 червня 2025 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні.

В судовому засіданні представник позивача наполягала на задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, відзив на позов не подав.

За таких обставин суд визнає причини неявки відповідача неповажними і тому справа розглянута у його відсутність в порядку п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України.

Вислухавши пояснення представника позивача ,дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства.

Позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка, кадастровий номер :01:002:0426,площею 2 га, розташована на території Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області( раніше Новосамарської сільської ради Красноокнянського району Одеської області ), яку він успадкував відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 20 жовтня 2011 року державним нотаріусом Великомихайлівської державної нотаріальної контори ( а.с. 14)

Вказана обставина підтверджується також інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно , де за ОСОБА_1 на праві власності зареєстроване нерухоме майно- земельна ділянка, кадастровий номер :01:002:0426,площею 2 га , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 231, номер відомостей про речове право 49118224 (а.с.15).

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек , Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна , Єдиний реєстр заборон містить запис щодо невизначеного майна, всього нерухомого майна ,яке належить боржнику ОСОБА_1 , тип обтяження - арешт нерухомого майна , зареєстровано: 15.09.2011року 09:12:18 за №11608732 на підставі постанови Другого Суворовського ВДВС Одеського МУЮ В-9/987 від 14 вересня 2011 року ,ВП №28695057 - накладено арешт з забороною його відчуження (зворот а.с. 15).

Як вбачається з листа року Пересипського відділу ДВС у м.Одеса ( раніше Другого Суворовського ВДВС Одеського МУЮ ) , при перевірці Автоматизованої системи виконавчих проваджень згідно відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було виявлено арешт на майно боржника, невизначене майно, все нерухоме майно (обтяження 11608732) ,накладений постановою Другого Суворовського ВДВС Одеського МУЮ В-9/987 від 14 вересня 2011 року ,ВП №28695057 . Надати більш детальну інформацію не мають можливості, оскільки вищезазначене виконавче провадження знищене у зв`язку із закінченням терміну зберігання, який згідно Наказу №1829/5 від 07.06.2017 року про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями складає три роки Підстави для зняття арешту з майна визначені ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» При перевірці реєстру відсутні визначені законом підстави для задоволення заяви позивача .Тому з питань зняття арешту пропонують звертатись до суду. ( а.с. 20,21-23)

Відповідно до витягу з Автоматизованої системи виконавчого провадження, будь-яких відкритих виконавчих проваджень щодо ОСОБА_1 немає (а.с.16)

Таким чином, встановити стягувача виконавчого провадження, в межах якого було накладено арешт на нерухоме майно позивача , неможливо..

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 19 ЦПК України у порядку цивільного судочинства, суди розглядають справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.

За змістом ст.ст.11,15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст.ст. 321, 383, 386 ЦК України, позивач як власник не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежена у його здійсненні; вона має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, і держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. .

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до якої Україна приєдналась 17 липня 1997р. відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Таким чином, позивач як законний власник , згідно із положеннями ст. 391 ЦК України, може вимагати усунення будь-яких порушень (обмежень) в здійсненні ним права користування розпорядження майном, яке належить йому на праві приватної власності.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27.08.76 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» визначено ,що за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Відповідно до висновку Верховного Суду України від 15 березня 2013 року у справі №6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

З аналізу норм Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року №1404-VIII, щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту вбачається, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини встановлені ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Згідно з ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

У справі, що розглядається , суд враховує, що скасувати арешт в іншому порядку неможливо, оскільки виконавче провадження, під час якого накладено арешт, знищено за закінченням строків зберігання.

Отже, наявність накладеного обтяження порушує права позивача на вільне володіння своїм майном , що дає підстави для задоволення позову, оскільки іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо.

Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, не скасування його при завершенні виконавчого провадження, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку, оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з вказаним позовом про зняття арешту позбавлений можливості захистити своє порушене право власності, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, оскільки позовні вимоги відповідають закону та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

Таким чином, виходячи із встановлених судом обставин справи та перевірки їх доказами , суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування заборони на відчуження нерухомого майна , а саме скасування арешту земельної ділянки позивача, яка належить останньому на праві власності , тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вимога щодо скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек , Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна , Єдиному реєстрі заборон є надлишково заявленими, так як такі дії державним реєстратором здійснюються лише у порядку ч.3 ст.26,ст.37 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Судові витрати позивач просив залишити за ним.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 261, 264, 265, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає по АДРЕСА_1 ,РНОКПП НОМЕР_1 ) задовольнити.

Скасувати арешт з усього нерухомого майна що належить ОСОБА_1 , а саме - земельної ділянки, кадастровий номер :01:002:0426, площею 2 га, розташованої на території Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області( раніше Новосамарської сільської ради Красноокнянського району Одеської області) , реєстраційний номер обтяження 11608732, здійснений на підставі постанови Другого Суворовського ВДВС Одеського МУЮ В-9/987 від 14 вересня 2011 року ,ВП №28695057 .

Відповідно до п.п.15.5) п.1 Перехідних положень ЦПК України, на рішення може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через окнянський районний суд Одеської області або безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 17 липня 2025 року.

СуддяО. Л. Чеботаренко