КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

справа №133/2109/24

22.04.25 м. Козятин

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Пєтухової Н.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 67500,00 грн.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 10.08.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №12060-08/2023.

27.12.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 27122023, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права Вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників від 27.12.2023 до Договору факторингу №27122023 від 27.12.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 67500 грн, з яких: 15000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 52500,00 грн. сума заборгованості за відсотками.

Позивач вказує, що з моменту отримання права вимоги, а саме з 27.12.2023, ним не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій, проте заборгованість, що виникла у відповідача у зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань у загальній сумі, що становить 67500,00 грн, яка має бути погашена.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 16.08.2024 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи судом, відзив у встановлений строк суду не надав.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Вивчивши позов, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що 10.08.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання фінансового кредиту № 12060-08/2023 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, за умовами якого відповідачу було надано кредит в розмірі 15000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, зі сплатою процентів за його користування у розмірі 2,50% в день кожні 25 днів, яка застосовується у межах строку кредитування вказаного в п.1.2 цього договору. Кредит надається строком на 360 днів з 10.08.2023 до 03.08.2024.

Підписавши цей договір, відповідач підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства, розміщених на веб-сайті товариства. Відповідач підтвердив, що отримав від Товариства до укладення цього договору інформацію, зазначену в ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та інформацію, яка вимагається відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» (п. 7.6 -7.7 договору).

Як вбачається з умов цього договору, він підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання відповідачем одноразового індикатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.

Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки №4441-11хх-хххх-2818 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту за вказаними реквізитами (п.1.6 договору).

Відповідно до п. 1.5 договору, детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується Графік платежів), що є Додатком №1 до цього договору.

Згідно з п. 3.1 договору, сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється згідно з графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п.3.3 договору, нарахування процентів за цим договором здійснюється в межах строку кредитування, зазначеного в п. 1.2 договору, починаючи з дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом). При цьому проценти за користування кредитом нараховуються на залишок фактичної заборгованості за кредитом станом на початок кожного календарного дня.

Пунктом 1.4.2 договору передбачає умови отримання клієнтом індивідуальної знижки від товариства на перший платіж відповідно до Графіку платежів.

Відповідно до п. 1.3 договору, у клієнта відсутнє право продовжувати строк кредитування або строк виплати кредиту, встановлених договором, у тому числі на підставі звернення до товариства у паперовій формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора.

Додаток №1 до договору про надання фінансового кредиту №12060-08/2023 від 10.08.2023 містить графік платежів, який передбачає дати платежів, чиста сума кредиту за договором -15000,00 грн., проценти за користування кредитом 135000,00 грн., реальна річна процентна ставка 133859,83%, загальна вартість кредиту 150000,00 грн.

Матеріали справи містять Паспорт споживчого кредиту, які містять відомості про кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інше.

Згідно з ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закон №675-VIII) електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з ст. 11 Закону №675-VIII електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до ч.ч. 3, 6 ст. 11 Закону №675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Як встановлено з матеріалів справи, відповідач відповідним чином зареєструвалася на інтернет-сторінці позивача, де заповнив заявку на отримання грошових коштів, тобто прийняв пропозицію та електронний договір був укладений, а також вказала номер рахунку, на який здійснювався перерахунок коштів Товариством.

Отже, правочин був укладений сторонами з усіма регламентованими вимогами електронного підпису, у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію», а також із досягненням згоди з усіх істотних умов відповідно до ст. 638 ЦК України.

27.12.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №27122023, відповідно до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору.

Згідно з п. 1.2. договору, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно з Додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.

27.12.2023 сторони договору факторингу підписали та скріпили печатками акт прийому-передачі реєстру боржників до цього договору.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №27122023 від 27.12.2023 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги до відповідача за кредитним договором №12060-08/2023 на суму 67500 грн., з яких: 15000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 52500 грн. сума заборгованості за відсотками.

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом п. 11 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг є фінансовою послугою.

Частиною 3 ст. 1079 ЦК України визначено, що фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

ТОВ «ФК» «Європейська агенція з повернення боргів», відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.7 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», внесено до Державного реєстру фінансових установ.

Таким чином, відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло статусу нового кредитора за кредитним договором №12060-08/2023, укладеним між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

У ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ч.2 ст.627 ЦК України).

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч.3 ст.1054 ЦК України).

Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначає Закон України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10.06.2017, а у частині, що йому не суперечить, - також Закон України «Про захист прав споживачів» (стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Споживач - фізична особа, яка уклала або має намір укласти договір про споживчий кредит; споживче кредитування - правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п.п. 9-11 ч.1 ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування»).

Отже, з огляду на поняття споживчого кредиту та умови Кредитного договору (в тому числі цільове використання (мета отримання) кредиту - власні потреби), наданий ОСОБА_1 кредит є споживчим.

Згідно із абз. 3 ч.4 ст.16 ЗУ «Про споживче кредитування» якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений ЗУ «Про споживче кредитування» порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги абзацу третього ч.4 ст.16 цього Закону, не дотримавши передбачений кредитним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором.

У цій же статті вказано, що кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.

Близький за змістом висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі № 638/13683/15-ц.

Згідно із п.4.1.2 Договору про надання фінансового кредиту №12060-08/2023 від 10.08.2023, у разі затримання клієнтом сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, товариство має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі відповідно до процедури встановленої чинним законодавством України. При цьому, клієнт погоджується, що повідомлення про повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» направляється товариством в особистий кабінет клієнта.

З матеріалів справи встановлено, кредитний договір було укладено 10.08.2023 строком на 360 днів, а саме до 03.08.2024; водночас, позивач 16.07.2024 звертаючись до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, не надав доказів направлення відповідної вимоги позичальнику, тобто не дотримався умов п.4.1.2 Договору про надання фінансового кредиту №12060-08/2023 від 10.08.2023.

Також, у своєму позові представник позивача повідомив, що Позивачем не здійснювались заходи досудового врегулювання спору, оскільки законом не визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору для даної категорії справ. Проте такий підхід не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки вказана вище норма ст.16 ЗУ «Про споживче кредитування» встановлює обов`язок (а не право) кредитодавця вчиняти дії по досудовому врегулюванню спору - направленні відповідної вимоги про погашення боргу. Останнього зроблено не було, що вказує на порущення процедури стягнення заборгованості, імперативно встановленої зазначеним Законом.

Отже, виходячи з положень абз. 3 ч.4 ст.16 ЗУ «Про споживче кредитування», змісту п.4.1.2 Договору про надання фінансового кредиту №12060-08/2023 від 10.08.2023, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити.

Суд також зазначає, в позовній заяві позивач стверджує, що станом на 27.12.2023 (момент переходу права вимоги) існує заборгованість відповідача в сумі 67500 грн., з яких: 15000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 52500,00 грн. сума заборгованості за відсотками. При цьому розрахунку заборгованості, про стягнення якої заявлено вимогу, не надано. Таким чином, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження вимог щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, не надано інформації яким чином виникла заборгованість, чи вносились відповідачем платежі відповідно до Графіку платежів чи в іншій сумі; коли він порушив (порушував) зобов`язання по поверненню кредиту; чи нараховувались та стягувались штрафні санкції; протягом якого часу проводилось нарахування процентів та ін.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (ч.1 ст.517 ЦК України).

За таких обставин, також суд також позбавлений можливості перевірити правильність визначеної суми заборгованості, право вимоги до якої прийняло ТОВ «ФК «ЄАПБ», а отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 67500,00 грн. не доведені.

Відповідно до статей 133, 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись ст.ст. 11, 525, 526, 530, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст.10, 12, 81, 95, 133, 137, 141, 247, 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржене протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення до Вінницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Наталя ПЄТУХОВА

22.04.25