Справа № 577/3223/25
Провадження № 2/577/1152/25

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2025 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді Буток Т.А.

за участю секретаря Кузнєцової О.Л.

з участю представника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Конотоп цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, свої вимоги обгрунтовує тим, що в АДРЕСА_1 , мається однокімнатна квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 32,6 кв.м., житловою площею 16,4 кв.м., яка складається: з передньої, площею 6 кв.м., житлової, площею 16,4 кв.м., кухні, площею 6,6 кв.м., сан.вузлу, площею 2,7 кв.м. та балкону, площею 0,9 кв.м. Вона є власником 7/9 часток вказаної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.03.2025 року після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказана частка квартири належала померлій ОСОБА_5 на підставі: свідоцтва про право власності на житло, виданого Конотопським відділком Південно-Західної залізниці 13.09.1996 року згідно наказу № 70 від 13.09.1996 року, зареєстрованого Конотопським міжміським бюро технічної інвентаризації 10.10.1996 року в книзі № 80 за реєстровим № 224 -1/3 ч. квартири; свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Конотопської міської державної нотаріальної контори Вороною Г.І., 29.06.2004 року за реєстровим № 1-2155, зареєстрованого Конотопським міжміським бюро технічної інвентаризації 27.07.2004 року в книзі: 102, номер запису: 11133, реєстраційний номер: 6290723 - 1/3 ч. квартири; свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Конотопської міської державної нотаріальної контори Вороною Г.І., 09.09.2004 року за реєстровим № 1-2539, зареєстрованого Конотопським міжміським бюро технічної інвентаризації 13.10.2004 року в книзі: 102, номер запису: 11133, реєстраційний номер: 6290723 - 1/9 ч. квартири. Із свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 09.09.2004 року державним нотаріусом Конотопської міської державної нотаріальної контори Вороною Г.І. вбачається, що 1/3 частину квартири АДРЕСА_3 , належну померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13.09.1996 року, успадкували: його мати ОСОБА_5 - 1/3 частину, а 2/3 спадкового майна залишені відкритими для інших спадкоємців за законом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Спадкоємці за законом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , прийнявши спадщину після померлого ОСОБА_7 , по даний час свідоцтва про право на спадщину не отримали, їх спадкова частка у квартирі АДРЕСА_3 складає 2/9, по 1/9 ч. кожному. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ніколи у зазначеній квартирі не проживали, в утриманні та догляді за нею участі не приймали. На даний час фізичний стан квартири незадовільний. Врегулювати питання здійснення права спільної часткової власності за взаємною згодою з відповідачами в порядку досудового врегулювання позивачу не вдалося. На протязі більш ніж 20 років вони не здійснили жодних дій щодо спадкової власності. Вона бажає у судовому порядку припинити право ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на їх частки у вищезазначеній квартирі, оскільки вона є незначною і не може бути виділена в натурі, неможливо встановити порядок користування нею та таке припинення не завдасть істотної шкоди їх інтересам, як співвласників з виплатою їм грошової компенсації вартості їх часток. Згідно висновку експерта за результатами проведення оціночно-будівельно технічного дослідження від 08.04.2025 року № 09/2025 ринкова вартість однокімнатної квартири АДРЕСА_3 , складає 201 000 грн. 00 коп., вартість 2/9 ч складає 44 667 грн. 00 коп. Грошова компенсація вартості 2/9 часток квартири АДРЕСА_3 у сумі 44 667 грн. 00 коп. внесена нею на депозитний рахунок.

Представник позивача Черпакова О.І. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про час, день розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 62).

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про час, день розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 59).

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що згідно копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 27.03.1998 року Центральним ВВССМУ УМВС України в Сумській області, ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Чернихів Зборівського району Тернопільської області (а.с. 18, 19).

Відповідно копії свідоцтва про право власності на житло, виданого Конотопським відділком Південно-Західної залізниці 13.09.1996 року згідно наказу № 70, квартира АДРЕСА_3 на праві приватної спільної власності належало ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с. 8).

З копії свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Конотопської міської державної нотаріальної контори Ворона Г.І. 29.06.2004 року, зареєстрованого у реєстрі за № 11133 вбачається, що спадкоємцем майна ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , що складається з 1/3 частини квартири АДРЕСА_3 є його дружина ОСОБА_5 (а.с. 9).

Згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, наданого Конотопським МБТІ № 4265027 від 27.07.2004 року 1/3 часка квартири АДРЕСА_3 на праві спільної часткової власності належало ОСОБА_5 (а.с. 10).

З копії свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Конотопської міської державної нотаріальної контори Ворона Г.І. 09.09.2004 року, зареєстрованого у реєстрі за № 11133 вбачається, що спадкоємцем майна ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , що складається з 1/3 частини квартири АДРЕСА_3 , є його мати ОСОБА_5 (а.с. 11).

Згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, наданого Конотопським МБТІ № 5041457 від 13.10.2004 року 1/9 частка квартири АДРЕСА_3 на праві спільної часткової власності належала ОСОБА_5 (а.с. 12).

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_6 в м. Конотоп Сумської області (а.с. 13).

Відповідно копії свідоцтва про право на спадщину, посвідченого приватним нотаріусом Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Пастушенко Л.В. 07.04.2014 року, зареєстрованого у реєстрі за № 428 вбачається, що спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_5 , 1937 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: 7/9 часток квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 5).

Згідно копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 80516486 від 19.03.2025 року приватним нотаріусом Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Пастушенко Л.В., спадкоємцю ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 на 7/9 часток квартири АДРЕСА_3 , спадкова справа № 68742468 (а.с. 6).

З копії витягу з Державного реєстру речових прав № 418581636 від 19.03.2025 року вбачається, що 7/9 часток квартири АДРЕСА_3 на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 7).

Згідно копії довідки характеристики наданої КП «Конотопське МБТІ», квартира АДРЕСА_3 , на праві приватної спільної часткової власності належить: ОСОБА_5 - 7/9 частки та ОСОБА_10 2/9 частки (а.с. 14).

З копії технічного паспорту виданого 09.06.2022 року КП «Конотопське МБТІ» вбачається, що квартира АДРЕСА_3 , складається з: А1 передньої, А1 житлової, А1 кухні, А1 сан. вузлу, А1 балкона, загальною площею 32,6 кв.м., житловою площею 16,4 кв.м. (а.с. 15 - 17).

Згідно висновку експерта за результатами проведення оціночно-будівельно технічного дослідження від 08.04.2025 року № 09/2025 ринкова вартість однокімнатної квартири АДРЕСА_3 , складає 201 000 грн. 00 коп., вартість 2/9 ч складає 44 667 грн. 00 коп. Відповідно до вимог нормативно-правових актів в галузі будівництва розділити з подальшою експлуатацією даного об`єкту, як окремих об`єктів нерухомого майна, не можливо. Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_3 відповідно до часток співвласників не вбачається можливим (а.с. 20-49).

Вирішуючи питання щодо припинення права власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на частки у частковій спільній власності на вищевказану квартиру суд виходить з наступного.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Виходячи з положень ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Згідно із ч. 1,2,4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За нормою ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Згідно із ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна на майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Ч.1-3 ст.358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом.

Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Ст. 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Умови, за наявності яких суд може припинити право співвласника на частку у спільній власності у порядку, визначеному ст. 365 ЦК України, повинні досліджуватися судом з урахуванням положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свободта усталеної прецедентної практики Європейського суду з прав людини (рішення від 23 вересня 1982 року в справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», рішення від 21 лютого 1986 року в справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»), згідно з якими втручання у право власності може бути виправданим, якщо воно здійснено: з метою врегулювання спору і врахування права власності іншого співвласника (суспільний інтерес); на підставі закону; з дотриманням вимог співмірності і пропорційності.

Відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Згідно висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 24 лютого 2016 року у цивільній справі № 6-2784цс15, положеннями ст. 365 ЦК України встановлено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року в справі № 754/16751/18 (провадження № 61-10039св21) зроблено висновок, що аналіз положень ст. 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та технічних характеристик об`єкта, який є спільним майном. Правова норма, закріплена п.4 ч.1 ст. 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Приписи п. 4 ч. 1 ст. 365 ЦК України (таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї) перш за все спрямовані на регулювання майнових відносин, учасниками яких є співвласники - фізичні особи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19 (провадження № 14-40цс21) вказано, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (ч. 1 ст. 365 ЦК України). В постанові від 23 листопада 2016 року по цивільній справі № 6 - 1943цс16 Верховний Суд дійшов наступного правового висновку: аналіз положень ст. 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Вказані судові рішення свідчать про єдність практики застосування положень ст. 365 ЦК України. Виходячи із встановлених у справі обставин, з урахуванням при вирішенні спору інтересів всіх співвласників, суд вирішує питання щодо наявності підстав вважати, що припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника.

Тобто можливе порушення інтересів як самого співвласника, так і членів його сім`ї виступатиме перешкодою для задоволення позову про припинення права на частку. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, робиться в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Ця умова спрямована на запобігання порушення інтересів співвласника та членів його сім`ї. Оскільки мається на увазі недопущення, то суд при розгляді справи повинен перевіряти, чи не будуть порушені інтереси й заподіяна шкода (майнова або немайнова) внаслідок припинення права на частку.

Крім того, суд звертає увагу, що виходячи з правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 07.02.2019 року у справі № 686/17974/17, від 18.07.2019 року у справі № 210/2236/15-ц, при вирішенні справ про припинення права на частку у спільному майні в частині не завдання шкоди інтересам відповідача та членам його сім`ї, суди насамперед зобов`язані дослідити наявність у відповідача іншого житла. У разі відсутності такого житла позбавлення особи права на частку у спільному майні, яке є єдиним зареєстрованим за ним житлом, буде розцінюватися як завдання шкоди його інтересам та інтересам членам його сім`ї.

Відповідно до ч.1,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У ч. 1,2 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд взвертає увагу, що на підтвердження позовних вимог, позивачем надані лише правовстановлюючі документи на частки квартири та висновок про вартість майна, тобто докази, які ніким не оспорюються та не встановлюють інших обставин.

При цьому, посилання позивача на існуючі у ч. 1 ст. 365 ЦК України підстави для припинення права на частку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що відповідачі ніколи у зазначеній квартирі не проживали, в утриманні та догляді за нею участі не приймали та відсутність факту користування відповідачами своїми частками у спільному майні, визначення їх частки незначними і неможливість її виділення в натурі, а також визнання спірної квартири неподільною, визначення факту того, що спільне володіння і користування майном є неможливим та що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласників та членам його сім`ї є лише посиланням позивача у позовній заяві та її представника у судовому засіданні, які не підтверджені належними та допустимими доказами.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400 цс 19).

Таким чином, позивачем та її представником не підтверджено існування обставин, відповідно до яких було б можливим примусове припинення права співвласника на частку відповідно до положень ст. 365 ЦК України, а також того, що таке втручання у право власності відповідача є виправданим відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доводи позивача та її представника про те, що частка відповідачів у спірній квартирі є незначною і не може бути виділена в натурі, не може бути безумовною підставою для позбавлення відповідачів права власності на належне їм майно. Крім того, суд не приймає до уваги посилання про те, що відповідачі не беруть жодної участі в утриманні спільного майна, оскільки в разі доведення таких обставин позивач має право на відшкодування від відповідачів понесених витрат на оплату комунальних послуг.

Суд вважає, що відшкодування ринкової вартості частки відповідачів у майні не зможе забезпечити їм право на житло, а тому позбавлення відповідачів права власності на їх частки буде суперечити ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, суд, виходячи з положень ст. 365 ЦК України, встановлених обставин справи та досліджених доказів, враховуючи справедливий баланс інтересів обох сторін щодо належного їм на праві спільної часткової власності майна, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.264 ЦПК Українипід час ухвалення рішення, суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.

Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, суд не вбачає підстав для стягнення судових витрат з відповідачів.

Керуючись ст.15, 16, 317, 319, 356, 358, 364, 365, 367, 392 ЦК України, ст. 12, 81-89, 258, 259, 263, 264, 265, 267, 271-273 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права приватної спільної часткової власності на 1/9 частину квартири АДРЕСА_3 та визнання права власності на вказану частку відмовити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про припинення права приватної спільної часткової власності на 1/9 частину квартири АДРЕСА_3 та визнання права власності на вказану частку відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП не встановлений.

Відповідач: ОСОБА_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП не встановлений.

Суддя Буток Т. А.