Справа № 128/973/25

РІШЕННЯ

Іменем України

14 липня 2025 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Бондаренко О.І.

секретаря судового засідання Нагірняк Т.А.

без участі сторін,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниця в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення та про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення та про визнання права власності в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 в с. Мізяківські Хутори Вінницького району Вінницької області. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з різного майна, в тому числі з: права на земельну частку пай у землі, яка перебуває у колективній власності КСП с. Мізяківські Хутори Вінницького району Вінницької області, розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), що видаються райдержадміністрацією Вінницького району Вінницької області по Мізяківсько-Хутірській сільській раді, сертифікат зареєстрований за № 1084 від 13.11.1997 року, серія ВН № 0448458. Однак, сертифікат серія ВН № 0448458 виданий на ім`я ОСОБА_4 , тоді як в свідоцтві про смерть ім`я матері значиться як ОСОБА_3 . В зв`язку з цим позивач не має можливості оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії Вінницької районної державної нотаріальної контори від 17 серпня 2020 року за № 1331/02-31. Вказує, що спадкоємцем першої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 є позивач. Пояснює, що з батьком ОСОБА_5 мати в шлюбі не перебувала, але помилково у його свідоцтві про народження прізвище матері записали як ОСОБА_6 , аналогічно з прізвищем батька. Також спадкоємицею першої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 є донька померлої, рідна сестра ОСОБА_7 , але спадщину після смерті матері вона не прийняла та на неї не претендує. Інші спадкоємці першої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 відсутні.

Спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 позивач прийняв, так як на момент смерті матері постійно проживав з нею за однією адресою: АДРЕСА_1 , таким чином він фактично прийняв спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 згідно норм ст. 1268 ч. 3 ЦК України.

Викладені вище обставини стали підставою до звернення до суду із даною позовною заявою за захистом своїх спадкових прав після смерті матері.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Галіцина В.В. подала суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримують, змін та доповнень не мають, позов просять задоволити.

Відповідач Стрижавська селищна рада Вінницького району Вінницької області про дату, час та місце судового розгляду повідомлялася судом належним чином, у встановленому законом порядку. Заяв не надходило.

Третя особа ОСОБА_2 надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вказує, що не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Крім того, інформація щодо всіх судових справ є у вільному доступі на офіційному вебпорталі «Судова влада України» за вебадресою: http://vnr.vn.court.gov.ua

Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку учасників провадження, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 7 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення.

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (частина перша статті 10 ЦПК України).

Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (стаття 11 ЦПК України).

Доказами підтвердження та спростування обставин визначених у позові є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експерта ( ст.76 ЦПК України).

Цивільним процесуальним законодавством України встановлено, що докази у справі повинні бути належними та допустимими.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Судом є встановленим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 в с. Мізяківські Хутори Вінницького району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом серія НОМЕР_1 про смерть, видане 09 листопада 2004 року виконавчим комітетом Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області.

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з різного майна, в тому числі з: права на земельну частку пай у землі, яка перебуває у колективній власності КСП с. Мізяківські Хутори Вінницького району Вінницької області, розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), що видаються райдержадміністрацією Вінницького району Вінницької області по Мізяківсько-Хутірській сільській раді, сертифікат зареєстрований за № 1084 від 13.11.1997 року, серія ВН № 0448458.

Вартість одного гектару (ріллі) землі по Вінницькій області станом на поточну дату складає 31998,83 грн., згідно листа Управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 20.02.2025 року за № 103/14-25, таким чином ціна позову визначена, як вартість 1,51 в умовних кадастрових гектари права на земельну частку (пай), що належало ОСОБА_3 : 1,51 га х 31998,83 грн. = 48 318 грн. 24 коп.

Сертифікат серія ВН № 0448458 виданий на ім`я ОСОБА_4 , тоді як в свідоцтві про смерть ім`я матері значиться як ОСОБА_3 .

Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 є син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом серія НОМЕР_2 про народження ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 , видане повторно 09 квітня 1970 року Мізяківсько-Хутірською сільською радою Вінницького району Вінницької області, а/з № 15 зареєстрований 03 лютого 1953 року, в графі мати значиться ОСОБА_6 , однак в свідоцтві про смерть ім`я матері значиться як ОСОБА_3 оригінал знаходиться у позивача.

Спадкоємицею першої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 є донька померлої ОСОБА_7 , але спадщину після смерті матері вона не прийняла та на неї не претендує.

Інші спадкоємці першої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 відсутні, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії Вінницької районної державної нотаріальної контори від 17 серпня 2020 року за № 1331/02-31.

Спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 ОСОБА_1 прийняв, так як на момент смерті матері постійно проживав з нею за однією адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом Мізяківсько-Хутірської сільської ради від 20.08.2020 року, довідкою Мізяківсько-Хутірської сільської ради від 20.08.2020 року за № 987, актом Стрижавської селищної ради від 24.02.2025 року.

За змістом ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Згідно до ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування майна померлого громадянина може здійснюватися за законом чи за заповітом.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті.

Частинами 1-3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до вимог статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини .

За змістом ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Зі змісту заяви вбачається, що заявник просить встановити факти, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення у неї права на отримання спадщини після померлих батьків.

В пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

В пункті 6 Рішення Конституційного Суду України від 03червня 1999року №5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство.

Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

Конституція України у статті 41 гарантує право кожному володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів в суді можуть бути визнання права, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту права спадкоємців шляхом визнання в судовому порядку права власності у порядку спадкування за заповітом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право спадкоємиці неможливо.

За ст. ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

За ст. 1233 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України-перша черга спадкоємців за законом-у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За статтею 1276 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Отже спадкова трансмісія передбачає перехід права спадкування (прийняття або відмова від прийняття) від померлого до його власних спадкоємців.

Прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі.

Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що на теперішній час дійсно існують перешкоди для оформлення позивачами спадкових прав у нотаріальному порядку і за таких обставин визнання права власності на майно в порядку спадкування є компетенцією суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 1216, 1218, 1264, 1266, 1268, 1276 ЦК України, ст.ст. 2,11,12,13,206,247,263,264,265,355,365 ЦПК України, суд.-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задоволити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 являється рідним сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 постійно проживав з нею за однією адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за життя дійсно належав сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ВН № 0448458 від 11 листопада 1997 року, виданий на ім`я ОСОБА_4 , на підставі рішення Вінницької райдержадміністрації від 27 червня 1997 року за № 328, сертифікат зареєстрований за № 1084 від 13.11.1997 року, на право на земельну частку пай у землі, яка перебуває у колективній власності КСП с. Мізяківські Хутори Вінницького району Вінницької області, розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , право в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 , на:

-право на земельну частку пай у землі, яка перебуває у колективній власності КСП с. Мізяківські Хутори Вінницького району Вінницької області, розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій ОСОБА_3 згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) ВН № 0448458 від 11 листопада 1997 року, що видаються райдержадміністрацією Вінницького району Вінницької області по Мізяківсько-Хутірській сільській раді, сертифікат зареєстрований за № 1084 від 13.11.1997 року.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники провадження:

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач Стрижавська селищна рада Вінницького району Вінницької області, адреса: смт. Стрижавка, вул. 40річчя Перемоги,7, Вінницького району Вінницької області;

Третя особа ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Повний текст судового рішення виготовлено 14.07.2025.

Суддя Оксана БОНДАРЕНКО