АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року

м. Чернівці

cправа № 718/122/25

провадження 22-ц/822/426/25

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Кулянди М.І., Одинака О.О.

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»

відповідач ОСОБА_1

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Лабік Геннадій Іванович, на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 березня 2025 року, головуючий у першій інстанції Масюк Л.О.

ВСТАНОВИВ

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» у січні 2025 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зазначало, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27 листопада 2022 року №3298212 у електронній формі.

Відповідно до пункту 1.1 правочину укладення цього договору здійснюється за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна», доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету.

За змістом пункту 1.2 договору сума кредитування складає 5000 грн.

На підставі пункту 1.3 договору строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» виконано зобов`язання, надано ОСОБА_1 кредит в сумі 5000 грн.

Після чого Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» вчинено договір факторингу від 13 вересня 2023 року № ККЛУ-13092023, за яким право вимоги за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27 листопада 2022 року №3298212 перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал».

Посилалося на невиконання ОСОБА_1 зобов`язання за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27 листопада 2022 року №3298212 з повернення кредиту в сумі 5000 грн, сплати процентів в сумі 27064 грн.

Просило стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна», правонаступником якого є Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», та ОСОБА_1 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27 листопада 2022 року №3298212 в сумі 32064 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 березня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором від 27 листопада 2022 року № 3298212 в сумі 32064 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Лабік Г.І., в апеляційній скарзі просить рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 березня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Посилається на недоведеність Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» надання Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» кредитних коштів ОСОБА_1 .

Вказує, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» надано довідку Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсальні платіжні рішення" від 04 березня 2024 року, за якою 28 листопада 2022 року був здійснений переказ на суму 7 700 грн на карту НОМЕР_1 .

Натомість, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» у позові зазначало про надання Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» ОСОБА_1 кредиту в сумі 5000 грн шляхом перерахування на карту НОМЕР_2 .

Вважає, що зазначення частини номера банківської карти не є достатнім для ідентифікації банківської карти та користувача (держателя).

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності заборгованості та її розміру, якими є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Наданий Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» розрахунок заборгованості не є належним доказом, що підтверджує отримання ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Лабік Г.І., залишити без задоволення.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

За змістом частин 4, 6 статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ (справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб); справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

На підставі частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (ч. 4 ст. 274 ЦПК), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із частинами 4, 6 статті 19, частини 1 статті 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Лабік Г.І., підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з укладення Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27 листопада 2022 року №3298212 в електронній формі, вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» договору факторингу від 13 вересня 2023 року № ККЛУ-13092023.

Водночас судом першої інстанції встановлено, що за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27 листопада 2022 року №3298212 заборгованості за тілом кредиту 5000 грн., за процентами 27064 грн.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам не відповідає.

Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції

Встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27 листопада 2022 року №3298212 у електронній формі.

Відповідно до пункту 1.1 правочину укладення цього договору здійснюється за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна», доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету.

За змістом пункту 1.2 договору сума кредитування складає 5000 грн.

На підставі пункту 1.3 договору строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів.

Згідно із пунктом 1.4.1 договору стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у пункті 1.3 цього договору.

Відповідно до пункту 2.1 договору товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом їх перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_2 або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту.

За змістом пункту 9.7.1 договору цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони товариства електронним підписом, в особистий кабінет клієнта для ознайомлення та підписання.

Електронний підпис товариства створюється на договорі шляхом накладення аналогу власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами електронного копіювання за зразком попередньо узгодженим сторонами в укладеному договорі про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів.

Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, що створений шляхом використання клієнтом одноразового ідентифікатора, який формується автоматично на стороні товариства для кожного разу використання та направляється клієнту на номер мобільного телефону, повідомлений останнім товариству в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, зазначений в цьому договорі.

Введення клієнтом коду одноразовим ідентифікатором цього договору створює підпис клієнта на договорі та вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору.

Також Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір від 28 червня 2023 року про прощення (анулювання) боргу до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27 листопада 2022 року №3298212, за яким клієнт зобов`язується погасити частину основного боргу за договором у сумі 2500 грн. у термін до 01 липня 2023 року, а товариство звільняє клієнта від обов`язку сплатити решту частину основного боргу за договором у сумі 2500 грн.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір від 04 липня 2023 року про прощення (анулювання) боргу до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27 листопада 2022 року №3298212, за яким клієнт зобов`язується погасити частину основного боргу за договором у сумі 2500 грн. у термін до 07 липня 2023 року, а товариство звільняє клієнта від обов`язку сплатити решту частину основного боргу за договором у сумі 2500 грн.

Після чого Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір від 11 липня 2023 року про прощення (анулювання) боргу до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27 листопада 2022 року №3298212, за яким клієнт зобов`язується погасити частину основного боргу за договором у сумі 2500 грн. у термін до 17 липня 2023 року, а товариство звільняє клієнта від обов`язку сплатити решту частину основного боргу за договором у сумі 2500 грн.

Крім того, Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір від 18 липня 2023 року про прощення (анулювання) боргу до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27 листопада 2022 року №3298212, за яким клієнт зобов`язується погасити частину основного боргу за договором у сумі 1500 грн. у термін до 24 липня 2023 року, а товариство звільняє клієнта від обов`язку сплатити решту частину основного боргу за договором у сумі 3500 грн.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір від 26 липня 2023 року про прощення (анулювання) боргу до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27 листопада 2022 року №3298212, за яким клієнт зобов`язується погасити частину основного боргу за договором у сумі 2500 грн. у термін до 01 серпня 2023 року, а товариство звільняє клієнта від обов`язку сплатити решту частину основного боргу за договором у сумі 2500 грн.

За довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» про ідентифікацію від 05 грудня 2024 року підтверджується, що ОСОБА_1 з яким укладено договір №3298212 від 27 листопада 2022 року ідентифікований Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна». Акцепт договору позичальником підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора Н583, який відправлено на номер телефону НОМЕР_3 .

Згідно повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсальні платіжні рішення" від 04 березня 2024 року №7646-0403 відповідно до договору між Товариством з обмеженою відповідальністю "Універсальні платіжні рішення" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» про переказ грошових коштів від 112 березня 2019 року ФК-П-19/03-01 успішно перераховано кошти на картку № НОМЕР_1 в сумі 7700 грн 28 листопада 2022 року.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» вчинено договір факторингу від 13 вересня 2023 року № ККЛУ-13092023, за яким право вимоги за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27 листопада 2022 року №3298212 перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал».

Відповідно до пункту 1.2 внаслідок передачі (відступлення) права вимоги (у визначенні як наведено нижче) за цим договором фактор заміняє клієнта у кредитним договорах (у зазначені як наведено нижче), що входить до портфеля заборгованості (у зазначенні як наведено нижче), та набуває право грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами (у зазначенні як наведено нижче) включаючи право вимоги від боржників (у зазначенні як наведено нижче) належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників (у зазначенні як наведено нижче) за кредитними договорами.

Згідно із пунктом 6.2.3 права вимоги переходять до фактора після підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників за формою додатку 2 цього договору та виконання актором вимог пункту 7.2 договору.

На підставі витягу з реєстру боржників до договору факторингу від 13 вересня 2023 року № ККЛУ-13092023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» прийняло права кредитора за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27 листопада 2022 року №3298212, що складається в кредиту в сумі 5000 грн, процентів в сумі 27064 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27 листопада 2022 року №3298212 станом на 13 вересня 2023 року заборгованість за кредитом становить 5000 грн, за процентами складає 27064 грн.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

На підставі частини 1статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

За змістом частини 2 статті 1055 ЦК України кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Частиною 2статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

На підставі частини 1 та 2 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом частини 1, 2 статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно частини 1-4 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом;

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).

Відповідно до частини 7 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Частиною 1 статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, провадження № 61-7203 св 20, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, провадження № 61-8449св19, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, провадження № 61-9071св20, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України).

Встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27 листопада 2022 року №3298212 у електронній формі.

Відповідно до пункту 1.1 правочину укладення цього договору здійснюється за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна», доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету.

За змістом пункту 9.7.1 договору цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони товариства електронним підписом, в особистий кабінет клієнта для ознайомлення та підписання.

Електронний підпис товариства створюється на договорі шляхом накладення аналогу власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами електронного копіювання за зразком попередньо узгодженим сторонами в укладеному договорі про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів.

Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, що створений шляхом використання клієнтом одноразового ідентифікатора, який формується автоматично на стороні товариства для кожного разу використання та направляється клієнту на номер мобільного телефону, повідомлений останнім товариству в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, зазначений в цьому договорі.

Введення клієнтом коду одноразовим ідентифікатором цього договору створює підпис клієнта на договорі та вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України) (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2018 року в справі № 243/11704/15-ц (провадження № 61-43067св18)).

У статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.

Відповідно до статті 350 ГК України факторинг - передання чи зобов`язання банку передати грошові кошти за плату в розпорядження іншої сторони, яка відступає або зобов`язується відступити банку своє право грошової вимоги до третьої сторони

За змістом частини першої статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг вважається фінансовою послугою.

У пункті 5 частини першої статті 1 Закону зазначено, що фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

За змістом частини першої статті 6 Закону договір факторингу, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта господарювання; 3) відомості про клієнта, який отримує фінансову послугу: прізвище, ім`я, по батькові, адреса проживання - для фізичної особи, найменування та місцезнаходження - для юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін.

Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06 лютого 2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18, пункт 106) зазначила такі характеристики договору факторингу як правочину: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові, операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватися у твердій сумі, у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальної вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону про фінансові послуги.

Крім того, у постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21, пункт 48) Велика Палата Верховного Суду додатково навела ознаки договору факторингу: 1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату; 2) зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим; 3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені Законом про фінансові послуги умови; 5) мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги.

У частині першій статті 514 ЦК України закріплене правило, за яким обсяг прав, що передаються, визначається на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлене договором або законом.

Формулювання цієї норми вказує на її диспозитивність, тобто не виключається можливість зміни обсягу прав. Таким чином, відступлення прав, обсяг яких буде визначено в майбутньому, вважається законодавчо прийнятним.

Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

На підставі частини 1, 2 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Отже, виходячи із положень ст. 1078 ЦК України, за договором факторингу допускається відступлення як наявної, так і майбутньої вимоги.

Таких висновків дійшов також Вищий господарський суд України у постанові від 19 жовтня 2015 року (справа № 910/3498/15-г), де вказав, що тільки договору факторингу, порівняно з іншими договорами, притаманна можливість здійснювати відступлення як наявної, так і майбутньої грошової вимоги. Інші договори, включаючи загальний договір відступлення права вимоги (цесії), розраховані на відступлення лише наявних вимог.

Така конструкція ґрунтується на юридичній фікції щодо майбутньої заборгованості, де майбутнє право вважається таким, що переходить до нового кредитора з моменту укладення договору про цесію. Таким чином, для цілей відступлення права вимоги за майбутньою вимогою враховуються характеристики вже наявної вимоги.

Визначеність переданого права вимоги стосовно його змісту, обсягу та особи боржника має бути встановлена не в момент укладання правочину про цесію, а в момент виникнення права вимоги.

ЦК України не має жодних імперативних вимог щодо способів ідентифікації права вимоги в правочині про його відступлення або майбутнє відступлення новому кредитору. Сторони можуть обрати будь-які засоби або ознаки, що дозволять визначити підстави виникнення вимоги, її характер, обсяг, зміст тощо.

Відповідно до правової позиції, сформульованої у постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року у справі № 914/2567/17 відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Натомість, до дійсних належать такі права вимоги, які юридично існують, виникнуть в майбутньому, або права по зобов`язаннях, за якими не настав строк виконання. Причому поняття дійсних вимог є ширшим, ніж наявних або існуючих, оскільки дійсними можуть бути не тільки зобов?язальні вимоги, що існують у даний час, а й ті, що виникнуть у майбутньому.

Наявна вимога це право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, або право грошової вимоги, можливість здійснення якої залежить від настання певної умови чи спливу строку платежу (так звана недозріла вимога).

Майбутня вимога це право грошової вимоги, що виникне в майбутньому, тобто яка з`явиться з тих чи інших договорів, що будуть укладені між клієнтом і боржником після договору факторингу.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» вчинено договір факторингу від 13 вересня 2023 року № ККЛУ-13092023, за яким право вимоги за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27 листопада 2022 року №3298212 перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал».

Згідно із пунктом 6.2.3 права вимоги переходять до фактора після підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників за формою додатку 2 цього договору та виконання актором вимог пункту 7.2 договору.

На підставі витягу з реєстру боржників до договору факторингу від 13 вересня 2023 року № ККЛУ-13092023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» прийняло права кредитора за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27 листопада 2022 року №3298212, що складається в кредиту в сумі 5000 грн, процентів в сумі 27064 грн.

Отже, внаслідок укладення договору факторингу права вимоги за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27 листопада 2022 року №3298212 перейшло від первісного кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал».

Заслуговують на увагу посилання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Лабік Г.І., в апеляційній скарзі на недоведеність надання Лабік Г.І. кредитних коштів на виконання договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27 листопада 2022 року №3298212.

На обґрунтування отримання ОСОБА_1 кредиту, невиконаного зобов`язання з повернення кредиту та сплати відсотків Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» надано повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсальні платіжні рішення" від 04 березня 2024 року №7646-0403 про перерахування грошових коштів та розрахунок заборгованості, виконаний Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал».

Відповідно до пункту 2.1 договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27 листопада 2022 року №3298212 товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом їх перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_2 або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту.

За повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсальні платіжні рішення" від 04 березня 2024 року №7646-0403 відповідно до договору між Товариством з обмеженою відповідальністю "Універсальні платіжні рішення" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» про переказ грошових коштів від 112 березня 2019 року ФК-П-19/03-01 успішно перераховано кошти на картку № НОМЕР_1 в сумі 7700 грн 28 листопада 2022 року.

Проте, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження належності ОСОБА_1 банківської картки № НОМЕР_1 , зазначення ОСОБА_1 відкритого на власне ім`я банківського рахунку в українському банку, банківської карти № НОМЕР_1 , на яку може бути здійснено Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» зарахування кредиту.

Водночас у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження надання Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» ОСОБА_1 кредиту в сумі 5000 грн шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_2 або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані ОСОБА_1 . Товариству з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» з метою отримання кредиту.

Суд зобов`язаний забезпечити (організувати) дійсно змагальний процес, тобто створити особам, які беруть участь у справі, всі умови для реалізації ними своїх процесуальних прав і виконання покладених на них процесуальних обов`язків. (див. постанову Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 404/6483/17 (провадження № 61-14432св19)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2023 року у справі № 11-228сап21 зазначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами

На підставі ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За змістом ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із положеннями частини першої, п`ятої, шостої ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Сторона має довести ті обставини, на які вона посилається, і саме, такі належним чином вчинені дії позивача, за загальним правилом, є підставою для задоволення його позову. Натомість відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення, а сама по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування у цивільних справах, встановлених процесуальним законом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18(пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18).

Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності втрачає сенс (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі № 916/3027/21).

Відповідно до пункту 1 статті 13 Закону України "Про електронну комерцію" розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України.

Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України.

Емітенти зобов`язані в порядку та строки, установлені договором, надавати власникам рахунків виписки про рух коштів на їх рахунках за операціями, що виконані користувачами електронних платіжних засобів. Форма виписки повинна включати всі обов`язкові реквізити, передбачені нормативно-правовим актом Національного банку з питань організації операційної діяльності в банках України (пункт 8 розділу VII Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705.

Документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань (пункт 4 розділу VII Положення).

Первинні документи мають бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення в паперовій та/або в електронній формі (пункт 4.3. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254.

Первинні документи складаються на паперових носіях або в електронній формі (абзац другий пункту 4.10. Положення).

Інформація, що міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного) (пункт 5.1 Положення ).

Банки обов`язково мають складати на паперових та/або електронних носіях, зокрема, такі регістри як особові рахунки та виписки з них (згідно із абзацом першим пункту 5.3. Положення ).

У постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 Верховний Суд зазначив, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту.

Розрахунок заборгованості, наданий Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27 листопада 2022 року №3298212 не є належним доказом отримання ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 5000 грн, розміру невиконаного зобов`язання з повернення кредиту та процентів.

Так, наданий Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» розрахунок заборгованості, виконаний Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна», не відноситься до первинних документів та не містить інформацію про рух коштів по особовому рахунку ОСОБА_1 .

Отже, Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» не доведено наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27 листопада 2022 року №3298212 кредиту в сумі 5000 грн, процентів в сумі 27064 грн.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно із п.4 ч.1ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи викладене рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 19 січня 2024 року підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.4 ч.1ст.376 ЦПК України.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Лабік Геннадій Іванович, задовольнити.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 березня 2025 року скасувати.

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 10 червня 2025 року.

Головуючий Н. Ю. Половінкіна

Судді М. І. Кулянда

О. О. Одинак