Справа № 352/1316/25
Провадження № 2/352/829/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 рокум. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Гриньків Д.В.,

секретар судового засідання Івасів В.В.

за участю відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В :

І. Короткий зміст позовних вимог.

09.06.2025 року позивач звернулася до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позов обґрунтовано тим, що рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 27.04.2022 року шлюб між сторонами було розірвано, ухвалено стягувати аліменти з відповідача на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі по 2000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що на утримання дитини, відповідач періодично надавав кошти, проте їх не вистачало. Фактично спільна дитина перебувала на повному утриманні позивача. Коли дочка підросла, витрати на її утримання суттєво збільшились, в зв`язку із чим матеріальне становище позивача погіршилось. Відповідач не сплачує додаткових витрат на розвиток та лікування дитини, не оплачує послуг стоматолога, не допомагає з одягом на дитину. Крім того, дитина займається додатковими уроками англійської мови, математики та танцями, на які відповідач відмовляється сплачувати кошти. Проте, останнім часом матеріальне становище відповідача покращилось, він працевлаштувався на іншу роботу з більшою заробітною платою. Таким чином, оскільки сплачуваних відповідачем аліментів не вистачає на забезпечення гармонійного розвитку дитини, в зв`язку із цим позивач просить збільшити розмір стягуваних аліментів на утримання спільної неповнолітньої дитини та стягувати з відповідача такі в сумі 6000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позовні вимоги вважає безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Вказує, що як батько не уникає від виконання своїх батьківських обов`язків і не ухиляється від сплати аліментів, присуджених рішенням суду. Зазначає, що на даний час не працює, однак виконує сезонну роботу та має тимчасові заробітки. Доказів того що відповідач має змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі позивач не навела. Окрім цього зауважив, що перебуває у зареєстрованому шлюбі та на утриманні має ще двох дітей. Також додав, що є годувальником для його непрацездатної матері, оскільки вона є пенсіонером, відтак вказує, що несе значні фінансові витрати, тому не може сплачувати аліменти на утримання дочки у більшому розмірі.

Позивач в судове засідання не з`явилась, до суду надіслала заяву в якій просила розгляд справи здійснювати без її участі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечив щодо збільшення аліментів до 3 000 грн.

ІІІ. Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді від 12.06.2025 року позовну заяву було залишено без руху.

16.06.2025 року позивачем виправлено недоліки, вказані в ухвалі суду.

Ухвалою суду від 17.06.2025 року відкрито провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

ІV. Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданої 25.04.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилася дочка ОСОБА_4 (а.с. 4).

Рішенням Тисменицького районного суду у справі №352/2677/21 від 27.04.2022 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволено частково та вирішено стягувати з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утриманні дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5-7).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 28.11.2012 року зареєстрував шлюб із ОСОБА_5 . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_6 » (а.с.).

В даному шлюбі народились діти ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4 відповідно (а.с.).

Як вбачається з довідки про склад сім`ї за адресою АДРЕСА_1 проживають: заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мати ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дружина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.).

Згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_5 мати відповідача є пенсіонером за віком 9а.с.).

Згідно характеристики Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району Іввано-Франківської області від 01.07.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 зарекомендував себе з позитивної сторони як дисциплінований, працьовитий, підтримує добрі стосунки у сім`ї та у спілкуванні з сусідами (а.с.).

V. Мотиви з яких виходить суд та норми права.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України та Конвенцією про права дитини.

Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч. 2 ст. 51 Основного Закону - батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Крім того, спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються також і Законом України «Про охорону дитинства» та Сімейним кодексом України.

Так відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до положень ч.8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Нормою ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За приписами ст. 182 цього кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При цьому визначаючи розмір аліментів суд бере до уваги обставину наявності у відповідача офіційного доходу, його розмір, наявність у відповідача на утриманні дитини від іншого шлюбу.

Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів" у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Тому стягнення аліментів в збільшеному розмірі слід розпочати з дня набрання рішенням законної сили.

VІ. Висновки суду.

Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що розмір стягуваних аліментів на утримання дітей сторін був визначений в розмірі, який відповідав вимогам чинного законодавства. Однак, у подальшому майновий стан сторін змінився. Дитина сторін підросла та потребує матеріального забезпечення відповідно до її віку. Сторони у добровільному порядку не досягли згоди щодо збільшення матеріального утримання неповнолітньої дитини, яка проживає із позивачкою та знаходяться на її утриманні. Отже, після винесення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів змінились обставини, що впливають на розмір аліментів, а тому наявні достатні підстави для його збільшення.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, який підлягає збільшенню та стягненню з відповідача, суд враховує положення ч.1 ст.182 СК України, визначений законодавством прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а також встановлені фактичні обставини в справі.

Станом на дату розгляду справи дитині сторін виповнилося 16 років. Згідно із Законом України «Про Державний бюджет на 2025 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років складає 3196 гривень.

Отже, мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років на даний час становить 1598 гривень, мінімальний рекомендований - 3196 гривень, відповідно.

Дочка сторін проживає разом із матір`ю, а відтак основний тягар по її утриманню, що включають в себе також незаплановані (непередбачувані) витрати, лежать саме на позивачці, оскільки утримання дитини не зводиться виключно до суми стягуваних аліментів із платника. Це поняття є набагато ширшим, як у матеріальному, так і в моральному аспекті.

Виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, з урахуванням інфляції та зміни рівня життя, віку дитини, суд вважає, що відповідач зобов`язаний нарівні із позивачкою забезпечити дитині рівень життя, необхідний та достатній для їх нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Щодо посилань відповідача на те, що він є годувальником своєї матері, яка є пенсіонером за віком, суд не приймає до уваги, оскільки остання отримує пенсію, а доказів того, що розмір такої пенсії не забезпечує її потреби, матеріали справи не містять.

На переконання суду, з урахуванням обставин даної справи, для забезпечення потреб дочки ОСОБА_3 , віком 16 років, необхідні кошти у мінімальній сумі 8 000 грн. щомісячно.

Відтак суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі по 4000 (чотири тисячі) грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

VІІ. Судові витрати.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню із відповідача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 180-183 СК України, ст.ст. 3, 4, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 27.04.2022 року у справі №352/2677/21 та стягувати із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі по 4 000 (чотири тисячі) грн щомісячно, але не менше 50 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнення аліментів у зміненому розмірі розпочати з дня набрання рішенням законної сили.

Припинити стягнення аліментів по виконавчому листу, виданому згідно рішення Тисменицького районного суду від 27.04.2022 по справі №352/2677/21, з дня набрання даним рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у дохід державного бюджету в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Згідно ст.273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 ;

відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_7 .

Рішення складене в повному обсязі 17.07.2025 року.

Суддя Тисменицького районного суду

Івано-Франківської області Гриньків Д.В.