Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/269/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11.07.2025смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області в складі

головуючого -судді Кривенко О.В.,

за участю секретяря с/з Маташнюк О.В.,

представника позивача Ткаченко М.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадженняв в залі суду с. Доманівка цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Коллект Центр» звернулося до Доманівського районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свою вимогу позивач мотивує тим, що 02.07.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір № 4405331 про надання споживчого кредиту, який укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом №53-ОД від 16.01.2020 року та розміщених на сайті https://creditplus.ua.

Електронний Кредитний договір був підписаний Відповідачем у відповідності до вимог ч. ч. 6 та 8 ст. 11 і ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «М615786».

Згідно умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 6000,00 грн. (п. 1.3 Кредитного договору). Строк кредиту 14 днів (п. 1.4 Кредитного договору). Детальні терміни та дата платежу по кредиту (16.07.2021) вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, що є Додатком №1 до цього Договору.

ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 40700,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача № НОМЕР_1 (п. 2.1. Кредитного договору).

Пунктом 3 п. 5.1. Кредитного договору передбачено, що ТОВ «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди відповідача.

24.01.2022 було укладено договір №24-01/2022 відповідно до якого ТОВ Авентус Україна відступило на користь ТОВ Вердикт Капітал права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4405331.

10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ Вердикт Капітал відступило на користь ТОВ Коллект Центр права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4405331. Таким чином, ТОВ Коллект Центр наділено правом вимоги до відповідача ОСОБА_1 .

Станом на день формування позовної заяви, загальний розмір заборгованості за користування кредитом за Договором №4405331 від 02.07.2021 р., становить 17967,28 грн., з яких 6000, 00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням; 11856,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 96,00 грн. інфляційні збитки; 15,28 грн. нараховані 3%річних.

Позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором, судові витрати за подання позовної заяви та витрати на правничу допомогу у розмірі 9000, 00 гривень.

05.03.2025 року ухвалою судді у справі відкрито провадження, призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідач ОСОБА_1 скористалася своїм правом подати відзив на позовну заяву.

20.03.2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання зазначає, що її колишній співмешканець, маючи доступ до її документів та банківських карток, без її дозволу подав заявку на отримання кредиту, на банківську картку, яка їй належить надійшли кошти у сумі 6000, 00 грн., які співмешканець відразу зняв у банкоматі.

Також просить застосувати позовну давність та повністю відмовити у задоволені позову, посилаючись на ст. 257 ЦК України, оскільки ні ТОВ Авентус Україна, ні ТОВ Вердикт Капітал не зверталися до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості, отже ними пропущено строк позовної давності. Також просить відмовити в задоволенні вимог, щодо стягнення з неї витрат на правничц допомогу у розмірі 9000, 00 гривень, так як позивачем не було надано квитанцій або інших платіжних доручень, які підтверджують зарахування коштів юридичній компанії чи адвокату.

27.03.2025 року до суду надійшла відповідь на відзив від представика позивача ОСОБА_2 , в якій зазначається, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).

02.07.2021 між ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (далі - Кредитодавець та/або ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА») та ОСОБА_1 (далі - позичальник та/або відповідач) укладено Договір № 4405331 (далі Договір).

Відповідно до п.1.1. кредитного договору укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Ідентифікація здійснювалася в ІТС, яке належить первісному кредитору і він гарантував дійсність вимоги при відступленні прав вимоги по даному кредиту. Будь-яких доказів того, що персональні дані Відповідача (паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки фізичної особи-платника податків, номер телефону, банківська картка) були використані для укладення Договору від його імені, Відповідачем не надані.

Враховуючи вищенаведене, правове регулювання та наявні в матеріалах справи докази вбачається, що між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та Відповідачем укладено електронний кредитний договір, адже без отримання відповідачем листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цих договорів сторони досягай згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів ст. 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору.

Щодо розрахунку заборгованості, позивач зазначає, у розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована.

У справі, що розглядається, заборгованість складається із: заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за відсотками. Позивач не нараховував пеню, неустойку та/або інші штрафні санкції за невиконання умов договору, а лише відсотки, у розмірі та строк, погоджений сторонами.

Згідно п.п. 4.3.1 договору сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев' яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.п. 4.2.2-4.2.4. договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.

Таким чином сторони Договору погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких: додаткових дій з боку сторін. Підписанням даного договору відповідач погодився на зазначені умови. Отже, ним було надано згоду на автопролонгацію договору у разі наявності заборгованості.

Щодо позовної давності, позивач звертає увагу, що перебіг таких строків було зупинено у зв`язку з введенням карантину, а в подальшому - воєнного стану. Звертаємо увагу суду, що відповідно до п. 12 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Крім того, відповідно до п. 19 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Таким чином, з 12.03.2020 по 01.07.2023 року перебіг строків позовної давності продовжено, а з 24.02.2022 року та по даний час перебіг строків позовної давності зупинено. Отже, строки позовної давності не були пропущені Позивачем, а, підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності у суду відсутні.

Виходячи з чого, посилання відповідача на пропущений строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом є необгрунтованими і заява останньої про застосування наслідків пропуску строку позовної давності не підлягає задоволенню.

Також відповідач ОСОБА_1 , заперечує факт сплати нею 13.07.2021 процентів у сумі 7 грн. 20 коп. (відповідно до розрахунку заборгованості).

16.04 2025 року до суду надійшло пояснення позивача, в якому зазначено, що докази сплати суми боргу в розмірі 7,20 грн. 13.07.2021 в позивача відсутні. Сплата такої суми підтверджується розрахунком боргу первісного кредитора ТОВ Авентус Україна. Разом з тим, вищезазначені докази оплати можуть бути лише в первісного кредитора ТОВ Авентус Україна, а тому, за необхідності їх слід витребувати саме у первісного кредитора.

23.04.2025 ухвалою суду витребувано від ТОВ Авентус Україна докази сплати суми боргу 13.07.2021 року в розмірі 7 грн. 20 коп. ОСОБА_1

13.05.2025 року до суду надійшли витребувані докази, які підтверджують факт сплати 13.07.2021 року у сумі 7 грн. 20 коп.

В судовому засіданні представник позивача Ткаченко М.М. підтримала позовні вимоги , просила їх задовольнити повністю.

В попередньому судовому засіданні була присутня відповідач ОСОБА_1 , яка заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Судом встановлено, що 02.07.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було

укладено електронний Договір № 4405331 про надання споживчого кредиту, який укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом №53-ОД від 16.01.2020 року та розміщених на сайті https://creditplus.ua.

Електронний Кредитний договір був підписаний Відповідачем у відповідності до вимог ч. ч. 6 та 8 ст. 11 і ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «М615786».

Згідно умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 6000,00 грн. (п. 1.3 Кредитного договору). Строк кредиту 14 днів (п. 1.4 Кредитного договору). Детальні терміни та дата платежу по кредиту (16.07.2021) вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, що є Додатком №1 до цього Договору.

ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 40700,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача № НОМЕР_1 (п. 2.1. Кредитного договору).

Отримання кредиту в сумі 6000,00 грн. на платіжну картку № НОМЕР_1 , підтверджується довідкою ТОВ «ФК Контрактовий дім» про перерахування коштів, номер транзакції НОМЕР_2 , дата прийняття 02.07.2021 року, номер замовлення 20230794.

Згідно п. 1.5.1 договору, стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.3 договору.

Згідно з п. 3.1. договору, нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році.

В п. 4.1. договору зазначено строк кредиту може бути продовжено: за ініціативою споживача на кількість днів, зазначену в п.1.4. договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп.4.2.(пп. 4.2.1.-4.2.4.) договору; або в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов визначених в п. 4.3 (пп. 4.3.1 - 4.3.2) Договору.

Порядок автопролонгації строку кредиту визначений в п. 4.3. договору, а саме:

Сторони домовились, що у випадку, якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою Споживача, відповідно до пп. 4.2.2- 4.2.4. Договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту (п. 4.3.1.).

Споживач, дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в пп. 4.3.1 Договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у Споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою Споживача, у порядку передбаченому п.4.2. Договору ( п. 4.3.2.).

Отже, з урахуванням положень п. 4.3. договору та з урахуванням того, що станом на дату повернення кредиту (14.07.2021 р.) у відповідача ОСОБА_1 була наявна заборгованість за кредитом, що у свою чергу призвело до продовження строку кредиту на 90 днів.

Аналізуючи зазначене, суд приходить до висновку, що сторонами було погоджено у договорі процентну ставку, яку має сплатити відповідачка у межах строку кредитування (з урахуванням автопролонгації) за користування кредитними коштами.

Отже, вимоги позивача про стягнення відсотків є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також, суд зазначає, що умови укладеного між сторонами кредитного договору відповідачем у судовому порядку не оспорювались.

Щодо позовної давності, суд звертає увагу, що перебіг таких строків було зупинено у зв`язку з введенням карантину, а в подальшому - воєнного стану. Відповідно до п. 12 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Крім того, відповідно до п. 19 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Таким чином, з 12.03.2020 по 01.07.2023 року перебіг строків позовної давності продовжено, а з 24.02.2022 року та по даний час перебіг строків позовної давності зупинено. Отже, строки позовної давності не були пропущені Позивачем, а, підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності у суду відсутні.

Виходячи з чого, посилання відповідача на пропущений строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом є необгрунтованими і заява останньої про застосування наслідків пропуску строку позовної давності не підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

В порядку ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством.

З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Згідно ч. 6 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону.

Ст. ст. 3, 12 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено: якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 6000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача № НОМЕР_1 .

Згідно розрахунку заборгованості, 13.07.2021 відповідачем здійснювалися оплати на рахунок Первісного кредитора в розмірі 7,20 грн., які спрямовані на оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі.

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором, заборгованість відповідача склала 17967,28 грн., з яких 6000, 00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням; 11856,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 96,00 грн. інфляційні збитки; 15,28 грн. нараховані 3%річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

В порядку ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Пунктом 3 п. 5.1. Кредитного договору передбачено, що ТОВ «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди відповідача.

24.01.2022 було укладено договір №24-01/2022 відповідно до якого ТОВ Авентус Україна відступило на користь ТОВ Вердикт Капітал права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4405331.

10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ Вердикт Капітал відступило на користь ТОВ Коллект Центр права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4405331.

Таким чином, ТОВ Коллект Центр наділено правом вимоги до відповідача ОСОБА_1 .

Станом на день формування позовної заяви, загальний розмір заборгованості за користування кредитом за Договором №4405331 від 02.07.2021 р., становить 17967,28 грн., з яких 6000, 00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням; 11856,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 96,00 грн. інфляційні збитки; 15,28 грн. нараховані 3%річних.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на

сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. П. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України зазначає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Витрати на правову допомогу відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України належать до судових витрат.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Надання позивачу адвокатських послуг при розгляді справи в суді підтверджується, зокрема, договором про надання правничої допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024 року, укладеним між ТОВ «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням Лігал Ассістанс, заявкою на надання юридичної допомоги від 01 січня 2025 року №41, платіжною інструкцією № від 13.02.2025 року та витягом з акту №1 про надання юридичної допомоги від 31.01.2025 року на суму 9000, 00 гривень.

З урахуванням викладеного, враховуючи принципи розумності і співмірності, складність справи та обсяг виконаних робіт та часом витраченим на їх виконання, клопотання відповідача ОСОБА_1 щодо судових витрат, суд дійшов висновку, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 509, 512, 514, 516, 526, 527, 530, 549, 610, 611, 628, 629, 639,1049, 1054, 1077, 1078 ЦК України,ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 178, 247, 261, 263-265, ЦПК України, ст. 56 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», ст. ст. 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію» -

В И Р І Ш И В:

Позов ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (, місцезнаходження: 01133, місто Київ, вул.

Мечнікова, будинок 3, офіс 306) заборгованість за Договором № 4405331 від 02.07.2021, у розмірі 17 967 (сімнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят сім) грн. 28 коп, з яких: 6000, 00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням; 11856,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 96,00 грн. інфляційні збитки; 15,28 грн. нараховані 3%річних.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422(дві тисячі чотириста двадцять дві)грн. 40 коп., та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять) тисяч гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення.

У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Суддя : О. В. Кривенко