Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6568/25
Номер провадження 2-з/711/28/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у забезпеченні позову

18 липня 2025 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі головуючого судді Петренка О.В., розглянувши у письмовому провадженні заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

17 липня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м.Черкаси з вказаною позовною заявою, в якій просить суд:

-визнати дії відповідача ОСОБА_2 протиправними та такими, що створюють перешкоди у користуванні орендованим приміщенням, що розташоване у АДРЕСА_1 на ІІ-му поверсі, №2-17, площею 16,9 кв.м, частина приміщень загального користування ІІ-го поверху №2-4, 2-19, 2-21, 2-22, 2-23, загальною площею 2,1 кв.м., разом загальною площею 19 кв.м., на підставі договору оренди від 13.02.2020;

-зобов`язати відповідача ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні приміщенням, що розташоване у АДРЕСА_1 на ІІ-му поверсі, №2-17, площею 16,9 кв.м, частина приміщень загального користування ІІ-го поверху №2-4, 2-19, 2-21, 2-22, 2-23, загальною площею 2,1 кв.м., разом загальною площею 19 кв.м., шляхом відновлення електропостачання до даного приміщення;

-заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії, які унеможливлюють або обмежують право користування позивачем орендованим приміщенням, що розташоване у АДРЕСА_1 на ІІ-му поверсі, №2-17, площею 16,9 кв.м, частина приміщень загального користування ІІ-го поверху №2-4, 2-19, 2-21, 2-22, 2-23, загальною площею 2,1 кв.м., разом загальною площею 19 кв.м.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 липня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном; розгляд вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання о 10 год 10 хв 13 липня 2025 року.

Разом з позовною заявою позивачем ОСОБА_1 подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом:

-заборони ОСОБА_2 , її представникам, третім особам або службам з постачання електроенергії вчиняти будь-які дії, спрямовані на відключення електропостачання або обмеження постачання електроенергії до нежитлового приміщення, що розташоване у АДРЕСА_1 на ІІ-му поверсі, №2-17, площею 16,9 кв.м, частина приміщень загального користування ІІ-го поверху №2-4, 2-19, 2-21, 2-22, 2-23, загальною площею 2,1 кв.м., разом загальною площею 19 кв.м., та яке орендується позивачем на підставі договору оренди від 13.02.2020, до моменту набрання законної сили судовим рішенням у справі.

-зобов`язати ОСОБА_2 негайно вчинити дії, звернувшись до АТ «Черкасиобленерго» із заявою по відновленню постачання електроенергії до приміщення, що розташоване у АДРЕСА_1 на ІІ-му поверсі, №2-17, площею 16,9 кв.м, частина приміщень загального користування ІІ-го поверху №2-4, 2-19, 2-21, 2-22, 2-23, загальною площею 2,1 кв.м., разом загальною площею 19 кв.м., забезпечивши таким чином позивача можливістю користуватися у вказаному приміщенні електроенергією до моменту набрання законної сили судовим рішенням у справі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 липня 2025 року означеній заяві присвоєно номер провадження 2-з/711/28/25 та визначено головуючим суддею (суддею-доповідачем) Петренка О.В.

Заява про забезпечення позову обгрунтована тим, що 17.07.2025 позивачем виявлений факт припинення електропостачання до нежитлового приміщення, що розташоване у АДРЕСА_1 на ІІ-му поверсі, №2-17, площею 16,9 кв.м, та факт опломбування лічильника за ініціативою відповідача. На переконання заявника, такі дії відповідача мають ознаки самоуправства та є перешкодою у законному користуванні орендованим житлом.

Як стверджує заявник, його діяльність безперервно пов`язана з наданням правової допомоги, участю в онлайн-засіданнях, обробкою документів, веденням юридичних баз даних та реєстрів; відсутність електропостачання унеможливлює виконання професійних обов`язків та призводить до втрати клієнтів і порушення їх прав, невиконання строків тощо.

Метою забезпечення позову, як зазначено заявником (позивачем) у заяві про забезпечення позову, є гарантія реального виконання судового рішення та запобігання істотним порушенням прав позивача.

У зв`язку з викладеним, позивач констатує, що тривалий характер судових спорів між ним та відповідачем, системні спроби вчинення самовільних дій з метою позбавити позивача можливості користуватися приміщенням є тими обставинами, що свідчать про обгрунтованість заяви про забезпечення позову.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Отже, забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання можливого прийнятого за його позовом позитивного рішення.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому частиною 3 статті 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Таким чином, під час вирішення питання про забезпечення позову, суд має з`ясувати наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову, імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів, співмірність заявленого виду забезпечення позову із позовними вимогами, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасником судового процесу, розумність, обґрунтованість і адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зроблено висновок, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Крім того, позивач має довести, що в разі невжиття заходів забезпечення існує загроза невиконання рішення суду чи ускладнення його виконання або ефективного захисту чи поновлення його порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких він звернувся до суду.

Як встановлено судом предметом позову, який просить позивач забезпечити шляхом задоволення заяви про забезпечення позову, є усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, а саме: нежитловим приміщення, що розташоване у АДРЕСА_1 на ІІ-му поверсі, №2-17, площею 16,9 кв.м, частина приміщень загального користування ІІ-го поверху №2-4, 2-19, 2-21, 2-22, 2-23, загальною площею 2,1 кв.м., разом загальною площею 19 кв.м.

Водночас, обгрунтовуючи заяву про забезпечення позову, позивач зазначає про те, що ним 17.07.2025 було виявлено, що електропостачання до вказаного приміщення припинено, а лічильник опломбовано, що підтверджується відповідним актом пломбування.

Суд дослідив акт пломбування у межах, що є необхідними для розгляду заяви про забезпечення позову, і встановив, що 16.07.2025 представником АТ «Черкасиобленерго» ВСП «Черкаські міські енергетичні мережі» Гончаровим В.П. складено акт пломбування засобу обліку електричної енергії лічильника №11085031, показники якого: А) 353764, R+) 056497 та R) 0277677, у споживача фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , офіс ІІ поверх №2-17.

Водночас зі змісту означеного акту пломбування безумовно неможливо встановити той юридичний факт, що унаслідок пломбування засобу обліку електричної енергії лічильника №11085031, було припинено електропостачання до нежитлового приміщення, що є предметом договору оренди нежитлового приміщення від 13.02.2020, що укладений між ОСОБА_2 як орендодавцем та ОСОБА_1 як орендарем.

Сам факт пломбування засобу обліку електричної енергії не свідчить про припинення електропостачання; він лише засвідчує цілісності означеного засобу та попереджає споживача про заборону втручатися у роботу останнього.

Оскільки зі змісту заяви про забезпечення позову та додатків до неї суд не встановив факт припинення електропостачання до нежитлового приміщення, що розташоване у АДРЕСА_1 на ІІ-му поверсі, №2-17, площею 16,9 кв.м, частина приміщень загального користування ІІ-го поверху №2-4, 2-19, 2-21, 2-22, 2-23, загальною площею 2,1 кв.м., разом загальною площею 19 кв.м., в тому числі і на підставі акту пломбування від 16.07.2025, що долучений позивачем до матеріалів позовної заяви і на який позивач посилається у мотивувальній частині заяви про забезпечення позову, тому суд дійшов висновку, що позивач не довів, що в разі невжиття заходів забезпечення існує загроза невиконання рішення суду чи ускладнення його виконання.

Крім того суд вважає за необхідне звернути увагу позивача, що він просить суд заборонити ОСОБА_2 , її представникам, третім особам або службовим особам з постачання електроенергії вчиняти будь-які дії спрямовані на відключення електропостачання або обмеження постачання електроенергії до відповідного нежитлового приміщення, що орендується позивачем у відповідача.

Проте, як вказує сам заявник у заяві про забезпечення позову, постачання електричної енергії до нежитлового приміщення, що є предметом договору оренди від 13.02.2020, вже припинено (абз.2 стр.1 заяви), а тому обраний вид забезпечення позову (п.1 прохальної частини заяви) не призведе до ефективного захисту прав позивача як орендаря означеного вище нежитлового приміщення.

Що стосується виду забезпечення позову, що викладений позивачем у п.2 прохальної частини заяви про забезпечення позову, а саме: зобов`язати ОСОБА_2 негайно вчинити дії, звернувшись до АТ «Черкасиобленерго» із заявою про відновлення постачання електроенергії до приміщення, що розташоване у АДРЕСА_1 на ІІ-му поверсі, №2-17, площею 16,9 кв.м, частина приміщень загального користування ІІ-го поверху №2-4, 2-19, 2-21, 2-22, 2-23, загальною площею 2,1 кв.м., разом загальною площею 19 кв.м., забезпечивши таким чином позивача можливістю користуватися у вказаному приміщенні електроенергією до моменту набрання законної сили судовим рішенням у справі, то суд зазначає про таке.

Частиною 10 ст. 150 ЦПК України встановлена заборона вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Проаналізувавши означений вид забезпечення позову, що просить позивач вжити з метою забезпечення позову у взаємозв`язку із позовною вимогою, що сформульована позивачем у п.2 прохальної частини позовної заяви, суд дійшов висновку, що фактично вони є тотожними.

Такий висновок суду грунтується на тому, що позивач просить суд усунути перешкоди у користуванні нежитловим приміщення саме у спосіб відновлення електропостачання до даного приміщення; водночас обумовлений позивачем вид забезпечення позову в п.2 прохальної частини заяви про забезпечення позову свідчить про зобов`язання відповідача негайно вчинити дії (звернутися із заявою до АТ «Черкасиобленерго») щодо відновлення електропостачання до того ж нежитлового приміщення, усунення перешкод у користуванні яким є предметом позову.

Тобто, задоволення п.2 заяви про забезпечення позову призведе до результату, якого позивач бажає досягти за наслідками розгляду цієї справи, а отже при задоволенні заяви про забезпечення позову в означеній частині судом фактично буде вирішений спір, що, з огляду на приписи ч. 10 ст. 150 ЦПК України, є неприпустимим.

У цьому контексті суд звертає увагу позивача, що відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 13 березня 2019 року в справі № 759/119/18 (провадження №61-48726св18), зазначено, що згідно з ч. 10 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Застосування судом таких заходів забезпечення позову, які за змістом є вирішенням спору по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Забезпеченням позову в такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, передбачених ЦПК України, що є неприпустимим.

Означений правовий висновок щодо застосування положень означеної норми процесуального права суд застосовує з метою дотримання положень ч.4 ст.263 ЦПК України.

Щодо обгрунтування заяви про забезпечення позову з призми того, що позивач в означеному вище нежитловому приміщенні здійснює адвокатську діяльність, то суд зазначає, що матеріали заяви про забезпечення позову не містять доказів означеним фактам (зокрема, витягу з Єдиного державного реєстру адвокатів тощо). Водночас, згідно договору оренди нежитлового приміщення від 13.02.2020, позивач уклав означений правочин із відповідачем як фізична особа, а не як самозайнята, яка здійснює незалежну професійну діяльність (підпункт 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Ураховуючи викладене, в задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити.

Частиною 7 ст.153 ЦПК України передбачено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі викладеного та керуючись ч.13 ст.7, ст.149, 150, 153, 258-261, 263, 353-355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, проте може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня складення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена та підписана суддею 18 липня 2025 року.

Суддя: О. В. Петренко