Провадження № 2/331/2363/2025
ЄУН № 331/3516/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Олександрівського районного суду міста Запоріжжя Скользнєва Н.Г., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Торезької міської ради про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна,

ВСТАНОВИЛА:

20 червня 2025 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Олександрівського районного суду міста Запоріжжя з позовом до Торезької міської ради про визнання за ними права власності по 1/2 частині квартири за кожним, яка розташована за адресою : АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 25 червня 2025 року позовну заяву залишено без руху, оскільки заява не відповідала вимогам статтей 175, 177 ЦПК України.

Для усунення зазначених в ухвалі недоліків судом позивачам був встановлений строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Відповідно до наявних в матеріалах справи поштових відправлень № 06 102 648 367 46, 06 102 648 319 49 на адресу позивачів судом надсилалася копія ухвали суду від 25 червня 2025 року, проте на адресу суду повернувся конверт із зазначенням працівника пошти «за закінченням строку зберігання».

Станом на 22 липня 2025 року до Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від позивачів не надходило, ані заяви про продовження строку на усунення недоліків, ані документів на виконання ухвали суду від 25 червня 2025 року.

У зв`язку з тим, що заявником не використані зазначені процесуальні дії та з урахуванням достатнього часу на усунення недоліків позовної заяви, суд вбачає законні підстави для повернення позовної заяви позивачу.

Згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що повернення позовної заяви у відповідності до ст. 185 ЦПК України не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не позбавляє права позивача (заявника) на повторне звернення до суду із позовом.

Керуючись ч.3 ст. 185 ЦПК України,

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Торезької міської ради про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна, вважати неподаною та повернути позивачам.

Роз`яснити позивачам, що відповідно до ч.7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Повний текст ухвали складено 22 липня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду в 15-денний строк з дня складення повного тексту ухвали суду.

Суддя: Н.Г.Скользнєва