КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 2-2630/2009
Провадження № 6/488/74/25
УХВАЛА

Іменем України

16.07.2025 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючої судді - Селіщевої Л.І.,

за участю секретаря Волошиної Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" звернувся до суду з даною заявою, в обґрунтування якої зазначив наступне.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 17.12.2009 року по справі № 2-2630/2009 позовні вимоги ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 20.10.2006 року задоволено.

29.01.2010 року Корабельним районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22.12.2020 року по справі № 2-2630/2009 замінено стягувача ПАТ "Дельта Банк" на його правонаступника ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів".

ПАТ "Дельта Банк" не передав заявнику виконавчий документ, його місцезнаходження невідоме, що позбавляє стягувача права на звернення судового рішення до виконання.

Відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчого провадження, відкритих виконавчих проваджень, за якими боржником є ОСОБА_1 , а стягувачем ПАТ "УкрСиббанк", немає.

Таким чином, факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органах державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

Посилаючись на викладені обставини, заявник просить суд поновити строк для пред`явлення до примусового виконання дубліката виконавчого листа, видати дублікат виконавчого листа у справі № 2-2630/2009 за позовом ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 20.10.2006 року.

Представник заявника в заяві просив провести судове засідання за його відсутність.

Відповідач та первісний стягувач в судове засідання не з`явилися і доказів про поважність причин своєї неявки суду не надали, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що заява ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" не підлягає задоволенню з таких підстав.

Видача дубліката виконавчого листа за нормами ЦПК у редакції Закону від 03 жовтня 2017 № 2147-VIII року не передбачена, однак відповідно до пункту 4 частини 17 Перехідних положень ЦПК у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, за змістом вищезазначених норм закону дублікат виконавчого листа може видаватись у випадках втрати його оригіналу в межах строку пред`явлення його до виконання, або у разі його поновлення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року (справа 2-836/11) дійшла висновку, що якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку.

Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені статтею 120 ЦПК України.

За правилами статті 127 ЦПК суд поновлює строк, встановлений законом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Відповідно до статті 433 ЦПК у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі заінтересованої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Отже, питання про видачу дублікату виконавчого листа можливо вирішити лише в межах строку пред`явлення виконавчого документу до виконання або у разі його поновлення судом за відповідною заявою нового стягувача.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, на час набрання рішенням законної сили були врегульовані Законом України "Про виконавче провадження" № 606-XIV.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з вимогами пункту 1 частини першої статті 23 Закону України "Про виконавче провадження" у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується (частина друга статті 23 Закону України "Про виконавче провадження").

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення (частина третя статті 23 Закону України "Про виконавче провадження").

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.

Разом із тим, згідно з частиною першою статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-V111, який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року та діяв на час звернення заявника до суду, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені у вказаних правових нормах, встановлюються для виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, з наступного дня після його постановлення.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001р. у справі № 3-рп/2001).

Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. № 1404-V111 набрав чинності 05 жовтня 2016 року. Згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення даного Закону, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Отже, тлумачення пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та Перехідні положення Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. № 1404-V111 свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності Законом України від 02.06.2016р. № 1404-V111.

Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та Перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм закону від 02.06.2016р. № 1404-V111 до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Саме про таке застосування вказаних норм права йде мова в постанові КЦС Верховного Суду від 01.08.2018р. у справі № 553/1951/14.

Заявник в порушення вимог ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не довів, що, станом на час набрання законної сили Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. № 1404-V111, виконавчий лист перебував на примусовому виконанні.

Отже, судом не встановлено причин, які б не залежали від волі первісного стягувача та дійсно створювали перешкоди або значно ускладнювали можливість пред`явлення виконавчого листа (листів) до виконання у визначений законом строк.

Аналіз зазначених обставин свідчить про те, що первісний стягувач за виконавчими листами на час відступлення вимоги новому кредитору втратив право на пред`явлення виконавчого листа щодо боржника до виконання.

Виходячи з норм чинного законодавства, саме на заявника покладається обов`язок доведення поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Оскільки заявник не довів належними та допустимими доказами (статті 76-81 ЦПК) поважність причин пропуску строку, суд не вбачає підстав для поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа щодо ОСОБА_1 .

Враховуючи, що дублікат виконавчого листа, як зазначалось вище, видається лише в межах строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання (первісного або поновленого), то відмова у поновленні строку є підставою для відмови у видачі дублікату виконавчого листа.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 433 ЦПК України, п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.І. Селіщева