Єдиний унікальний номер 341/2424/24
Номер провадження 2/341/187/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Островської Н. І.,

за участю секретаря Гомерди Г. М., Ворох З.,

позивач: представник за ордером, адвокат Крохмалюк С. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Галич цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 ), третя особа: приватний нотаріус Івано-Франківського районного нотаріального округу Засєдко Н. І. (місцезнаходження: вул. Караїмська, 3/3, м. Галич), Дубовецька сільська рада (місцезнаходження: вул. Незалежності, 2, с. Дубівці Івано-Франківська область) про визнання права власності на спадкове нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

у с т а н о в и в :

11.12.2024 ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник за ордером адвокат Крохмалюк С. С. звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 та земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Як підставу зазначено, що його батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживали у власному домоволодінні по АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мама, і батько залишився проживати сам. Він часто його відвідував, привозив продукти, забезпечував батька усім необхідним.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько. Після смерті мами усе її майно перейшло у власність батька. Однак, у зв`язку із відсутністю заповіту має місце спадкування за законом, а отже двоє його сестер є спадкоємцями першої черги за законом.

В 2023 році звернувся до нотаріуса з метою оформити право власності на спадкове майно після смерті батька, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено у зв`язку із пропущеним строком на прийняття спадщини. Сестри із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не звертались.

Рішенням суду визначено додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Проте, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на належне померлим майно. Державні акти на земельні ділянки втрачені, а право власності на житловий будинок не реєструвалось.

З моменту відкриття спадщини, 20.11.2020 і до цього часу, ніхто з відповідачів до нотаріуса із заяво про прийняття спадщини не звертався, що свідчить про неприйняття ними спадщини. Той факт, що на момент смерті батька з ним була зареєстрована ОСОБА_2 не свідчить про прийняття нею спадщини, так як вона на час відкриття спадщини з ним не проживала, а тому не може вважатись такою, що прийняла спадщину.

Просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 та земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

У судове засідання позивач та його представник не з`явились. Від адвоката надійшла заява про розгляд справи у відсутність, позовні вимоги підтримують з підстав, викладених у позові. Просили його задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судові засідання не з`являлись, поштові повідомлення повертались із відміткою, що адресати відсутні за вказаною адресою.

У Постанові від 01.12.2023у справі № 591/4832/22, провадження № 61-10261св23 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутністю за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Представник Дубовецької сільської ради у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за відсутності, позов визнав в повному обсязі і не заперечував проти його задоволення.

Приватний нотаріус на адресу суду надіслала заяву про розгляд справи без її участі. При вирішенні справи покладається на розсуд суду.

У строк, встановлений судом відповідачі відзив на позов не подали, будь-яких інших клопотань та заяв від відповідачів подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами.

Суд бере до уваги, що відповідачі були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду справи, а враховуючи строки розгляду справи, визнає за можливе проводити судовий розгляд справи у відсутності сторони відповідачів, які були належним чином повідомлені про день та час судового засідання.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд дійшов наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

У відповідності до ст. ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 . Його батьками є: ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а. с. 11).

Копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 10.05.2023 Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управл

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 (а. с. 13).

Приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу 08.06.2023 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на належну йому майно після смерті батька у зв`язку з пропущеним шестимісячним строком прийняття спадщини /а. с. 68/.

Рішенням Галицького районного суду від 17.07.2024 ОСОБА_1 визначено додатковий строк для прийняття заяви про прийняття спадщини (а. с. 36-37).

Приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу 29.10.2024 Попроцькому В. Г. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на належну йому частку після смерті батька у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа /а. с. 33/.

За змістом довідки № 174 від 09.09.2024, виданої обласним комунальним підприємством Івано-Франківське бюро технічної інвентаризації будинковолодіння по АДРЕСА_2 має технічні характеристики, які позначені під літерою А житловий будинок, загальна площа 59,9 кв. м., літера Б-сарай, загальна площа 39,8 кв. м., літера В комора, загальна площа 16,0 кв. м., літера Г-стодола, загальна площа 22,6 кв. м., літера №1-ворота, загальна площа 6,0 кв. м. (а. с. 14).

ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 (а. с. 15).

Згідно з записами погосподарської книги № 6 за 2016-2023 роки домоволодіння по АДРЕСА_2 належало ОСОБА_5 , (а. с. 13).

Інформацією Державного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку підтверджено, що ОСОБА_5 належала земельна ділянка з кадастровим номером: :07:001:0015 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з нормативно грошовою оцінкою 42176,73 грн (а. с. 22-23), земельна ділянка з кадастровим номером: :07:001:0016 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з нормативно грошовою оцінкою 41794,20 грн (а. с. 25-26), земельна ділянка з кадастровим номером: :15:001:0380 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з нормативно грошовою оцінкою 2058,61 грн (а. с. 28-29), земельна ділянка з кадастровим номером: :15:001:0381 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з нормативно грошовою оцінкою 2058,61 грн (а. с. 31-32).

За довідками № 152 та № 153 від 22.05.2023, виданими старостою Кінчаківського старостинського округу Дубовецької сільської ради Попроцький В. Г. на день смерті проживав один по АДРЕСА_2 . У господарстві також була зареєстрована дочка померлого ОСОБА_2 та онук ОСОБА_6 , але в селі не проживали (а. с. 63).

Відповідно до копії заяви, посвідченої приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу, Попроцький В. Г. приймає спадщину. Крім нього, спадкоємцями майна є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а. с. 72).

Вищій спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму інформаційному листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16.05.2013 року» зазначив що, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків.

Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року у справі № 6-137цс13 та у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 559/375/16-ц (провадження № 61-31049св18).

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (пункт 4 Інструкції), у тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (пункт 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались як акти органів влади (публічні акти), що підтверджують право приватної власності.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Відтак, згідно записів у погосподарській книзі, батько позивача був будинковолодільцем спірного будинку.

Відповідно до пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року.

Згідно з пунктом 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та ІІ категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24 червня 2011 року № 91, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

При цьому документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, громадські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року) не подається виходячи з положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Таким чином, індивідуальні житлові будинки, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі. Єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатами його технічної інвентаризації.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним.

У відповідності до ст. ст. 316-319, 328 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України, право власності на нерухоме майно, якщо відповідно до закону таке право підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації.

У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Згідно зі статтями 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що у ОСОБА_1 відсутній оригінал правовстановлюючого документа на домоволодіння, що знаходиться по АДРЕСА_2 , а також відсутні державні акти на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у зв`язку з чим нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Такий висновок викладено в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено такий спосіб захисту права особи, як «визнання права».

Відповідно до ч. 1 ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію сторін, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 206, 258, 259, 263, 265, 268, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Івано-Франківського районного нотаріального округу Засєдко Н. І., Дубовецька сільська рада про визнання права власності на спадкове нерухоме майно в порядку спадкування за законом- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності в порядку спадкування за законом на:

-житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 ;

-земельну ділянку з кадастровим номером :07:001:0015 площею 2,2541 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, нормативно грошова оцінка 42176,73 грн:

- земельну ділянку з кадастровим номером :07:001:0016 площею 2,2541 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, нормативно грошова оцінка 41794,20 грн:

- земельну ділянку з кадастровим номером :15:001:0380 площею 0,2342 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, нормативно грошова оцінка 2058,61 грн;

- земельну ділянку з кадастровим номером :15:001:0381 площею 0,2342 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, нормативно грошова оцінка 2058,61 грн.

Копію рішення направити сторонам.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня ухвалення рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій ст. 358 цього Кодексу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду.

СуддяНаталя ОСТРОВСЬКА