Провадження №2/205/1445/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2025 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі

головуючого судді Курбанової Н.М.,

за участю секретаря Вольф В.М.,

представника позивача

відповідача ОСОБА_1

розглянувши в підготовчому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відвід судді по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Новокодацького районного суду міста Дніпра Курбанової Н.М. перебуває цивільна справа № 205/12112/25, провадження № 2/205/1445/25, за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

11.07.2025 р. відповідачем ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлено заяву про відвід головуючого судді Курбанової Н.М. від розгляду даної справи.

В обґрунтування заяви про відвід позивач зазначає, що суддя Курбанова Н.М. підлягає відводу від розгляду справи, тому що позивач вбачає в діях судді ознаки умисного ігнорування вимог Бангалорських принципів поведінки судді та вимог ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а саме вважає що Новокодацький районний суд міста Дніпра є приватною фірмою. Крім того, вважає дану справу публічною та суспільною, а тому не приймає відмову суду у проведенні ним публічного судового розгляду справи шляхом відео фіксації ходу судових засідань чи будь-яким іншим способом. Вважає, що суддя повинна заявити про свою упередженість та заявити самовідвід.

Представник позивача заперечував проти задоовлення відводу судді,посилаючись на його необгрунтованність та надуманність.

Вислухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення заяви про відвід судді Курбанової Н.М. відсутні, виходячі з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 36 ЦПК суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

За умовами ч. 3 ч. 4 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді (ч. 5 ст. 36 ЦПК України).

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п.26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії", від 28 жовтня 1998 року, п.45).

У справі "П`єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Цей Закон є загальному доступі в мережі «Інтернет», а саме наприклад на сайті Верховної ради України та доступний для перегляду https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/1402-19#Text.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та цього Закону призначений суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі. Судді в Україні мають єдиний статус незалежно від місця суду в системі судоустрою чи адміністративної посади, яку суддя обіймає в суді.

Таким чином, суддя Курбанова Н.М. здійснює правосуддя на професійній основі, відповідно до Конституції України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та законів України.

Публічність є одним з принципів судочинства, закріплених у п. 1 ст. 6 Конвенції. Як зазначив Європейський суд з прав людини, публічний характер судочинства захищає сторони від таємного відправлення правосуддя поза контролем з боку громадськості; він слугує одним із способів забезпечення довіри до судів, як вищих, так і нижчих. Зробивши відправлення правосуддя прозорим, він сприяє досягненню цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, а саме справедливості судового розгляду, гарантія якого є основним принципом будь-якого демократичного суспільства в розумінні цієї Конвенції [13, c. 431].

У поняття "публічність" Європейський суд з прав людини включає, по-перше, проведення судових засідань у відкритому режимі. Як було зазначено в рішенні у справі Мальхоус проти Чеської Республіки, такий характер розгляду надає сторонам у справі гарантію, що правосуддя не здійснюватиметься таємно, без публічного освітлення [34]. У справі Гоч проти Туреччини Європейський суд з прав людини визнав відсутність публічного слухання, оскільки воно було відкрите лише для сторін та їх представників [35].

По-друге, в останні роки Європейський суд з прав людини визнав, що концепція "публічного розгляду справи", передбачена п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, охоплює також право на усний розгляд принаймні на рівні першої інстанції. Так, у рішенні у справі Гоч проти Туреччини було зазначено, що Суд дійшов висновку, що не було виняткових обставин, які виправдовували б непроведення усного слухання позову заявника про відшкодування шкоди. На думку Суду, заявникові треба було надати можливість в усній формі пояснити суду першої інстанції завдану йому затриманням моральну шкоду, яка спричинила стрес і болісне занепокоєння. Ці питання не були технічними, які можна було б належним чином вирішити, розглянувши лише матеріали у справі. Суд вважає, що для здійснення правосуддя та дотримання принципу підзвітності державних органів влади у справі заявника було б краще, якби заявникові надали право пояснити особисту ситуацію під час слухання в національному суді зі забезпеченням громадського нагляду. Цей чинник переважував інтереси оперативності та ефективності, які, як стверджує Уряд, мав забезпечувати Закон N 466 [35].

По-третє, до вимоги публічності також відноситься публічне проголошення судового рішення. При цьому Суд вважає, що в кожному окремому випадку форма оприлюднення "судового рішення", на підставі національного права держави-відповідача, визначається залежно від особливостей конкретного провадження і відповідно до завдання та мети п. 1 ст. 6. Так, у справі Претто та інші проти Італії Касаційний суд постановив своє рішення після проведення відкритого слухання, і, попри те що рішення про відхилення скарги з питань права не було оголошене на відкритому засіданні суду, будь-яка особа могла ознайомитися з цим рішенням або отримати його копію, звернувшись до канцелярії суду. На думку Суду, за таких обставин мета п. 1 ст. 6, а саме - забезпечення публічного контролю за судовою владою з метою гарантування права на справедливий судовий розгляд, стає, принаймні стосовно касаційних проваджень, не менш досяжною, коли рішення передається на зберігання до канцелярії суду, завдяки чому повний текст судового рішення стає доступним для будь-якої особи, ніж коли на відкритому судовому засіданні зачитується рішення про відхилення скарги або скасування попереднього рішення; інколи це зводиться лише до зачитування резолютивних положень [13, c. 433].

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає можливість обмеження публічного розгляду. Так, преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя. Однак, правомірність таких обмежень має визначатися в кожному окремому випадку.

Слід відмітити, що на національному рівні вимога публічності, передбачена п. 1 ст. 6 Конвенції, закріплена у ст. 6 ЦПК "Гласність та відкритість". Відповідно до частин 1-3, 5-6, 9 вказаної норми розгляд справ у всіх судах проводиться усно та відкрито. Ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про час і місце розгляду своєї справи. Закритий судовий розгляд допускається у разі, якщо відкритий розгляд може призвести до розголошення державної або іншої таємниці, яка охороняється законом, а також за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, з метою забезпечення таємниці усиновлення, запобігання розголошенню відомостей про інтимні чи інші особисті сторони життя осіб, які беруть участь у справі, або відомостей, що принижують їх честь і гідність. При розгляді справи у закритому судовому засіданні мають право бути присутні особи, які беруть участь у справі, а у разі необхідності - свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі. Розгляд справи у закритому судовому засіданні проводиться з додержанням усіх правил цивільного судочинства. Рішення суду проголошується прилюдно, крім випадків, коли розгляд проводиться у закритому судовому засіданні. Особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов`язки, мають право на отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду відповідної справи.

Відповідно до ч.1 ст. 43 ЦПК України, ОСОБА_1 , як відповідач, має право ознайомлюватися з матеріалами справи, які є прошитими та пронумерованими, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень та інше, крім того, розгляд справи відбувається у відкритому судовому засіданні, таким чином суддею не встановлено жодних перешкод з боку головуючого судді Курбанової Н.М. в наданні доступу відповідача до матеріалів цивільної справи для ознайомлення, або до судових засідань, відповідно до вимог ЦПК України, що свідчить про недоведеність та необгрунтованість мотивів відводу судді Курбанової Н.М. з цих підстав.

Крім того, відмова відповідача від визнання законів, інших нормативно-правових актів України, як держави, відмова від отримання пам`ятки з правами та оов`язками сторони по справі, відкликання своїх підписів з процесуальних документів по справі, є правом відповідача.

Враховуючи вищевикладене, а також практику Європейського суду з прав людини, вважаю, що зазначені в заяві обставини не викликають сумнів в об`єктивності, однобічності та неупередженості судді Курбанової Н.М. при вирішенні даної цивільної справи та є фактично не згодою відповідача ОСОБА_1 з процесуальними діями судді, які можуть бути оскаржені ним при подачі апеляційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.36, 39, 40 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Курбанової Н.М. по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.М. Курбанова