Справа № 390/2184/24
Провадження № 2/390/794/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2025 р.Кропивницький районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Квітки О.О.,

при секретарі - Петренко В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницький за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

встановив:

Представник позивача ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16 січня 2013 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 001-10722-160113, відповідно до умов якого кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит на наступних умовах: сума кредиту - 15 000,00 грн, строк кредитування - 50 місяців, річні проценти - 9,99% за користування кредитом, комісія - 3,49% в місяць за обслуговування кредитної заборгованості. Згідно із умовами договору відповідач повинен погашати кредитну заборгованість не пізніше 16 числа кожного місяця, шляхом зарахування суми грошових коштів 892,00 грн відповідно до графіку платежів на відкритий рахунок. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі, шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в кредитному договорі. Всупереч умовам кредитного договору, відповідачка не виконала свого зобов`язання, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернула.

02 червня 2020 року права вимоги за цим кредитним договором були відступлені ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕС» на підставі договору про відступлення права вимоги № 2253/К. Відповідно до умов цього договору позивач є кредитором боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 001-10722-160113 від 16 січня 2013 року.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 33 569 грн 75 коп., з яких: 11 074 грн 62 коп. - основна сума заборгованості, 5 908 грн 74 коп. - заборгованість за нарахованими процентами по кредиту, 15 705, 00 грн - заборгованість по комісіях, 574 грн 74 коп. - 3% річних від основної заборгованості за період прострочення повернення кредиту, 306 грн 65 коп. - 3% річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків, а також судові витрати.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . На вказану адресу судом надіслано рекомендоване повідомлення про судовий розгляд з матеріалами позову, яке повернуто до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Відповідачка відзив на позов до суду не надіслала, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталася.

Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило.

За таких обставин, відповідно до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Такий висновок суду, зважаючи, що відповідачем не подано відзив на позовну заяву та не повідомлено про причину невчинення ним своєчасно такої процесуальної дії, узгоджується також із положеннями частини восьмої статті 178 вказаного Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що 16 січня 2013 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 001-10722-160113, відповідно до умов якого кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит на наступних умовах: сума кредиту 15 000,00 грн, строк кредитування - 50 місяців, річні проценти 9,99% за користування кредитом, комісія 3,49% в місяць за обслуговування кредитної заборгованості. Згідно із умовами договору відповідач повинен погашати кредитну заборгованість не пізніше 16 числа кожного місяця, шляхом зарахування суми грошових коштів 892,00 грн відповідно до графіку платежів на відкритий рахунок.

Із інформації (довідки) про кредит № 001-10722-160113 від 16 січня 2013 року вбачається, що ОСОБА_1 , підписавши його, підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту.

Позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі, шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в кредитному договорі.

Так, 16 січня 2013 року на рахунок ОСОБА_1 було перераховано 15 000,00 грн згідно із умовами кредитного договору № 001-10722-160113 від 16 січня 2013 року, що підтверджується довідкою (документ № 1) від 17.01.2013.

02 червня 2020 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕС» укладено договір про відступлення права вимоги №2253/К, згідно із яким банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до боржників за кредитними договорами. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором. За цим договором новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком в повному обсязі коштів, відповідно до п. 4 цього договору, набуває усі права кредитора за основними договорами. Сторони погодили, що за відступлення прав вимоги за основними договорами, відповідно до цього договору, новий кредитор сплачує банку 2 488 200 грн.

Згідно з платіжними інструкціями банку № 48 від 26 травня 2020 року та № 49 від 27 травня 2020 року ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕС» перерахувало ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» 2 488 200 грн.

Відповідно до витягу (додаток №1 до договору 2253/К про відступлення права вимоги від 02 червня 2020 року) ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕС набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 001-10722-160113 від 16 січня 2013 року в сумі 32 688,36 грн, з яких: 11 074 грн 62 коп. - основна сума заборгованості, 5 908 грн 74 коп. - заборгованість за нарахованими процентами по кредиту, 15 705, 00 грн - заборгованість по комісіях.

Згідно з наданим позивачем розрахунком у позовній заяві заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на дату звернення до суду становить 33 569 грн 75 коп., з яких: 11 074 грн 62 коп. - основна сума заборгованості, 5 908 грн 74 коп. - заборгованість за нарахованими процентами по кредиту, 15 705, 00 грн - заборгованість по комісіях, 574 грн 74 коп. - 3% річних від основної заборгованості за період прострочення повернення кредиту (за період із 02 червня 2020 року по 23 лютого 2022 року), 306 грн 65 коп. - 3% річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків (за період із 02 червня 2020 року по 23 лютого 2022 року).

Згідно з ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 ЦК України).

Відповідно до статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, з огляду на встановлені судом обставини, позивач набув право грошової вимоги до ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором. Не зважаючи на те, отримав боржник повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи не отримав, ця обставина не позбавляє його обов`язку повернення боргу, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. У такому випадку боржник лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.

Однак, доказів того, що після відступлення позивачу права грошової вимоги до ОСОБА_1 , остання сплачувала кредитну заборгованість на рахунки фактора або на рахунки попереднього кредитора, суду не надано.

Досліджуючи наявні в матеріалах справи докази, суд зазначає, що надані ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» по справі докази є належними та допустимими, у розумінні ст.ст.76-81 ЦПК України, та у своїй сукупності підтверджують, що відповідач отримала кредит, зв`язку з чим має зобов`язання перед позивачем з повернення кредитних коштів, виходячи з фактичного використання позичальником кредитних коштів, які не повернуто станом на час звернення позивача до суду з цим позовом. Отже, з урахуванням наданих доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕС» 11 074, 62 грн, які фактично використані відповідачем з карткового рахунку та не повернуті банку.

Щодо вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в розмірі 5 908, 74 грн, суми 3% річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту 574,74 грн, суми 3% річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків 306,65 грн, суд відмовляє, оскільки первинних бухгалтерських документів, а саме розрахунку заборгованості та виписки по рахунку на підтвердження заборгованості, що дало б змогу суду перевірити правильність нарахування відсотків матеріали справи не містять, тому в цій частині відсутні підстави для задоволення позовних вимог ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС».

Стягнення вказаної заборгованості за кредитом не може грунтуватись лише на розрахунках, наведених у позовній заяві, з яких, до того ж вбачається, що нарахування обумовлених кредитним договором суми процентів продовжувалось і після закінчення дії кредитного договору. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

В матеріалах справи відсутні також будь-які докази, підтверджуючі період нарахування 3% річних, відповідно до положень ст.625 ЦК України.

Щодо вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по комісіях в розмірі 15 705 грн, суд виходить з наступного.

За змістом положень статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції, чинній на час укладення кредитного договору, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 червня 2019 року у справі №916/3156/17 (провадження № 12-304гс18) вказано, що: «визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину».

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Суд звертає увагу, що в кредитному договорі не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія, також позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції, чинній на час укладення кредитного договору.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року в справі №496/3134/19, зроблені наступні висновки: якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину. Якщо ж інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги i заперечення й вирішити cпip по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обґрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення.

Велика Палата Верховного Суду наголошує, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

Згідно з п. 2.5 ч. 2 вказаного в заяві № 001-10722-160113 від 16 січня 2013 року встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції, чинній на час укладення кредитного договору.

При цьому з аналізу змісту зазначеного пункту договору вбачається, що сплату відповідної комісії банк покладає на позичальника попри те, що дій, за які вона справляється, вчиняються на користь банку, зокрема, послуги щодо списання та зарахування коштів з метою повернення кредиту, розрахунково-касове обслуговування кредиту.

Враховуючи наведене, оскільки відповідачу було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд вважає, що положення кредитного договору, укладеного між сторонами, про зобов`язання позичальника сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3,49% щомісячно у терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемним.

Відтак, нарахування позивачем заборгованості по комісії за кредитним договором № 001-10722-160113 від 16 січня 2013 року в розмірі 15 705 грн є безпідставним.

З урахуванням викладеного позовні вимоги про стягнення заборгованості за комісією в розмірі 15 705 грн також задоволенню не підлягають.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню частково.

В силу частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд вважає, що у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог та несплатою при подачі позову судового збору позивачем в розмірі 3028 грн, судовий збір в сумі 998,93 грн підлягає стягненню з позивача на користь держави, інша частина судового збору в сумі 2029,07 грн підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Представником позивача в позові зазначено, що позивачем докази понесення витрат на професійну допомогу та детальний опис робіт/послуг адвоката буде подано протягом 5 днів після ухвалення рішення.

Отже, питання розподілу судових витрат судом буде вирішено після надання позивачем відповідних доказів.

Керуючись ст.ст.4, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» заборгованість за кредитним договором № 001-10722-160113 від 16 січня 2013 року у розмірі 11 074 (одинадцять тисяч сімдесят чотири) грн 62 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» на користь держави судовий збір в сумі 998,93 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 2029,07 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються наступні реквізити сторін та інших учасників справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТ ФАЙНЕНС», , адреса: 79037, м. Львів, вул. Богдана Хмельницького, б.212, офіс 413, поштова адреса: 01001, м. Київ, пров. Рильський, б.4;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя О.О.Квітка