КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 2-3781/12 Головуючий у суді першої інстанції - Бусик О.Л.
Номер провадження № 22-ц/824/9574/2025 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Русан А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 18 лютого 2025 року, постановлену під головуванням судді Бусик О.Л., у місті Києві, у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа з примусового виконання рішення Печерського районного суду міста Києва від 28 лютого 2013 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню та просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист від 14 травня 2013 року у справі № 2-3781/12, який виданий Печерським районним судом міста Києва.

В обґрунтування заяви зазначив, що рішенням Печерського районного суду міста Києва від 28 лютого 2013 року у справі № 2-3781/12 позов ПАТ АКБ «Львів» (зараз - АТ АКБ «Львів») до ОСОБА_1 , третя особа -ТОВ «Ізолфа Україна», про стягнення заборгованості за Генеральним кредитним договором № 41 від 13 вересня 2010 року та Генеральним кредитним договором № 42 від 13 вересня 2010 року задоволено.

На підставі вказаного рішення, Печерським районним судом міста Києва 14 травня 2013 року видано виконавчий лист про стягнення із нього на користь ПАТ АКБ «Львів» заборгованості за Генеральним кредитним договором № 41 в сумі 543 218,60 Євро, що згідно офіційного курсу НБУ становить 5 511 666,49 грн, та заборгованості за Генеральним кредитним договором № 42 в сумі 1 289 962,74 Євро, що згідно офіційного курсу НБУ становить 13 088 367,01 грн.

21 жовтня 2021 року державним виконавцем Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 60320826 та розпочато примусове виконання рішення Печерського районного суду міста Києва від 28 лютого 2013 року у справі № 2-3781/12 щодо стягнення з нього як боржника грошових коштів.

Заявник вважає, що даний виконавчий лист не підлягає виконанню, оскільки зобов`язання передбачені вищевказаним виконавчим листом виконані перед стягувачем АТ АКБ «Львів» та його правонаступником ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» іншими особами.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд задовольнити вищевказану заяву, оскільки вважає, що іншими особами були виконані зобов`язання зі сплати заборгованості на користь ТОВ «ФК «Укрфінстандарт», тому наявні підстави для визнання виконавчого документа з примусового виконання рішення Печерського районного суду міста Києва від 28 лютого 2013 року таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 18 лютого 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що згідно оскаржуваної ухвали, судом було досліджено стягнення заборгованості із боржника: ТОВ «Ізолфа Україна» та поручителів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ТОВ «Ізолфа Сервіс», ТОВ «Факторія» на користь ПАТ АКБ «Львів».

29 грудня 2021 року між АТ АКБ «Львів» та ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» було укладено договір факторингу. Згідно умов вказаного договору факторингу, АТ АКБ «Львів» відступило на користь ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» право грошової вимоги до боржника - ТОВ «Ізолфа Україна» та до поручителів щодо виконання ТОВ «Ізолфа Україна» взятих на себе зобов`язань за Договором кредитної лінії № 41 від 13 вересня 2010 року із всіма змінами та доповненнями до нього, за Генеральним кредитним договором № 42 від 13 вересня 2010 року із всіма змінами та доповненнями до нього.

Вказує, що ним при зверненні до суду подавалась також заява про витребування доказів судом, у якій просив суд витребувати у Луцького міськрайонному суді Волинської області копії матеріалів справ № 161/18566/13-ц, № 161/2517/13-ц, а саме копії заяв про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та доданих до них документів.

Проте, судом при розгляді його заяви вказані судові справи витребувані не були і, як наслідок, не досліджено факти та обставини виконання зобов`язань поручителями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь нового кредитора - ТОВ «ФК «Укрфінстандарт».

29 квітня 2025 року від представника ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» надійшов відзив, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Заперечуючи проти доводів, викладених у апеляційній скарзі вказує, що рішення Печерського районного суду міста Києва від 28 лютого 2013 року у справі № 2-3781/12 не виконано, а тому просить відмовити у задоволенні заяви.

Зазначає, що копії заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, та відповідні судові рішення за ними, не мають значення при вирішення даної справи № 2-3781/12 за заявою ОСОБА_1 .

Жодних доказів, які б підтверджували сплату заборгованості за Генеральним кредитним договором № 41 та Генеральним кредитним договором № 42 у повному обсязі ОСОБА_1 не було надано.

Звертає увагу суду, що ОСОБА_1 не було надано жодних доказів й на підтвердження того, що ним або іншою особою замість нього були виконані зобов`язання зі сплати заборгованості на користь ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» у сумі 18 603 252, 50 грн, а всі твердження ґрунтуються лише на припущеннях, тому вони, на думку сторони стягувача, не можуть братися до уваги.

При цьому, у суду та ОСОБА_1 були наявні документи, які надавали можливість пересвідчитися у розмірі сплаченої заборгованості ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які свідчать про те, що зобов`язання позичальника ТОВ «Ізолфа Україна» перед стягувачем не виконанні у повному обсязі.

При апеляційному розгляді справи ОСОБА_1 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив її задовольнити, скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» - Самотой І.В. заперечив щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просив залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції просив залишити без змін, оскільки доводи на які посилається апелянт не спростовують висновків, викладених у судовому рішенні.

Інші належним чином повідомлені учасники справи не з`явились (а.с. 163, 167, т.4).

У відповідності до вимог ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення заявника ОСОБА_1 та представників стягувача ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що рішенням Печерського районного суду міста Києва від 28 лютого 2013 року у справі № 2-3781/12 позов ПАТ АКБ «Львів»(зараз - АТ АКБ «Львів») до ОСОБА_1 , третя особа -ТОВ «Ізолфа Україна» про стягнення заборгованості за Генеральним кредитним договором № 41 від 13 вересня 2010 року та Генеральним кредитним договором № 42 від 13 вересня 2010 року задоволено. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПАТ АКБ «Львів» заборгованість за генеральним кредитним договором № 41 та генеральним кредитним договором № 42, а саме: заборгованість за генеральним кредитним договором № 41 в сумі 543 218, 60 Євро, що згідно офіційного курсу НБУ становить 5 511 666, 49 грн; заборгованість за генеральним кредитним договором №42 в сумі 1 289 962, 74 євро, що згідно офіційного курсу НБУ становить 13 088 367, 01 грн. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПАТ АКБ «Львів» судові витрати у розмірі 3219,00 грн.

На підставі вказаного рішення Печерським районним судом міста Києва 14 травня 2013 року видано виконавчий лист про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ПАТ АКБ «Львів» заборгованості за Генеральним кредитним договором № 41 в сумі 543 218,60 Євро, що згідно офіційного курсу НБУ становить 5 511 666,49 грн, заборгованості за Генеральним кредитним договором № 42 в сумі 1 289 962,74 Євро, що згідно офіційного курсу НБУ становить 13 088 367,01 грн.

29 грудня 2021 року між АТ АКБ «Львів» та ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» укладено договір факторингу. Згідно умов вказаного договору факторингу, АТ АКБ «Львів» відступлено на користь ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» право грошової вимоги до боржника - ТОВ «Ізолфа Україна» та до поручителів (в тому числі до ОСОБА_1 ) щодо виконання ТОВ «Ізолфа Україна» взятих на себе зобов`язань за Договором кредитної лінії № 41 від 13 вересня 2010 року із всіма змінами та доповненнями до нього, за Генеральним кредитним договором № 42 від 13 вересня 2010 року із всіма змінами та доповненнями до нього.

21 жовтня 2021 року державним виконавцем Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 60320826 та розпочато примусове виконання рішення Печерського районного суду міста Києва від 28 лютого 2013 року у справі № 2-3781/12 щодо стягнення з боржника ОСОБА_1 грошових коштів.

Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 16 лютого 2024 року заяву ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» про заміну сторони виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-3781/12 від 14 травня 2013 року, виданого Печерським районним судом міста Києва - задоволено.

Замінено стягувача у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 2-3781/12 від 14 травня 2013 року, виданого Печерським районним судом міста Києва, про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за Генеральним кредитним договором № 41 від 13 вересня 2010 року та Генеральним кредитним договором № 42 від 13 вересня 2010 року, з АТ АКБ «Львів» на ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт».

В обґрунтування заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню боржник зазначає, що боргові зобов`язання передбачені виконавчим листом від 14 травня 2013 року у справі № 2-3781/12 виконані іншими особами, а саме: ТОВ «Ізолфа Україна», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ТОВ «Факторія».

Як вбачається з відповіді департаменту державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Міністерства Юстиції України згідно інформації, що міститься в АСВП на виконанні у відділі перебували виконавчі провадження № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4, № НОМЕР_5, № НОМЕР_6.

Згідно з даними АСВП в ході здійснення виконавчого провадження № НОМЕР_1 державним виконавцем описано й арештовано майно боржника - ТОВ «Ізолфа Україна», яке було оцінено та передано для реалізації шляхом продажу нерухомого майна на електронних торгах.

Згідно протоколу № 223507 проведення електронних торгів від 28 грудня 2016 року перші електронні торги з реалізації іпотечного майна (лот № 185245), a caмe: будівля складу, неопалювального, загальна площа 336,2 кв. м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що належить ТОВ «Ізолфа Україна», за стартовою ціною 1 872 502,00 грн не відбулися у зв`язку із відсутністю допущених учасників торгів.

Згідно протоколів № 223506, № 223505, № 223506, № 223503, № 223508 проведення електронних торгів від 28 грудня 2016 року перші електронні торги з реалізації іпотечного майна не відбулися у зв`язку із відсутністю допущених учасників торгів.

28 грудня 2016 року стягувач ПАТ АКБ «Львів» звернувся до відділу із заявою про придбання предметів іпотеки, шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна.

29 грудня 2016 року державним виконавцем видано акти державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна за початковою ціною перших електронних торгів.

Також, з рахунків боржника стягнуто на користь стягувача - 27 267,07 грн, виконавчий збір - 3 029,66 грн, витрати на проведення виконавчих дій - 144,18 грн.

Іншого майна ТОВ «Ізолфа Україна», на яке може бути звернуто стягнення, не розшукано, а здійснені державним виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

27 лютого 2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із тим, що в боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення.

Отже, з ТОВ «Ізолфа Україна» на користь стягувача в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1 сумарно стягнуто 15 053 477, 07 грн.

Згідно з даними АСВП в ході здійснення виконавчого провадження НОМЕР_7 з ОСОБА_3 на користь стягувача стягнуто 335 828, 72 грн.

Відповідно до даних АСВП в ході здійснення виконавчого провадження НОМЕР_8 з ОСОБА_2 стягнень не проводилось.

Відповідно до даних АСВП в ході здійснення виконавчого провадження НОМЕР_9 здійснено часткове стягнення на користь стягувача в розмірі 822, 76 грн.

Згідно з даними в АСВП на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого напису № 4926, виданого 07 вересня 2016 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області про звернення стягнення на будівлю виробничого цеху, загальною площею 1 859,5 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; будівлю складу АТМ, загальною площею 62,8 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; будівлю складу ПММ, загальною площею 26,8 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; будівлю КПП, загальною площею 47,4 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; будівлю складу неопалювального, загальною площею 336,2 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, на якій знаходяться вищезазначені будівлі, площею 1,5455 га, яка розташована за адресою: Волинська область. Луцький район, село Шепель, кадастровий номер земельної ділянка: :04:000:0691, які належать на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «ІЗОЛФА УКРАЇНА» для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «ЛЬВІВ» суми у розмірі 2 458 946,98 євро тa 119 700,00 грн.

16 січня 2017 року державним виконавцем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження, на підставі пункту 15 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з даними в АСВП на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № НОМЕР_6 з примусового виконання виконавчого листа № 161/18566/13-ц, виданого 02 грудня 2014 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області - в рахунок погашення заборгованості за договором кредитної лінії № 41 від 13 вересня 2010 року в сумі, що становить 606 130, 90 євро, що в еквіваленті за курсом Національного банку України станом на 14 листопада 2013 року становить 6 499 304, 64 грн, та за кредитним договором № 42 від 13 вересня 2010 року в сумі 1 447 905 євро, що в еквіваленті за курсом Національного банку України станом на 14 листопада 2013 року становить 15 525 319, 18 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки нежитлове приміщення загальною площею 1374,7 кв. м., в т. ч. підвал площею 123,2 кв. м., PПBH 8535410, яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 і належить на праві власності іпотекодавцю - майновому поручителю ТОВ «Факторія».

25 грудня 2015 року державним виконавцем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_6 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції від 2015 року).

Відповідно до матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_10 відсутні відомості про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ФК «Укрфінстандарт».

Відповідно до матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_11 відсутні відомості про стягнення з ТОВ «Ізолфа Сервіс» на користь ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» (АТ АКБ «Львів»).

Окрім того, з відповіді АТ АКБ «Львів» вбачається, що залишок заборгованості ТзОВ «Ізолфа Україна» перед АТ АКБ «Львів» станом на 29 грудня 2021 року становив:

-за договором кредитної лінії № 41 від 13 вересня 2010 року: заборгованість за основним боргом в розмірі 172 605, 21 євро, заборгованість за відсотками в розмірі 58 642, 39 євро, заборгованість за нарахованою щомісячною комісією в розмірі 4 000 грн.

-за договором кредитної лінії № 42 від 13 вересня 2010 року: заборгованість за основним боргом в розмірі 1 181 519, 46 євро, заборгованість за відсотками в розмірі 82 653,20 євро, заборгованість за нарахованою щомісячною комісією в розмірі 4 000 грн.

Вищевказані зарахування у виконавчих провадженнях відображені в розрахунку, наданому АТ АКБ «Львів».

Зі змісту заявлених вимог вбачається, що боржник не погоджується з розрахунком заборгованості наданим стягувачем та вважає свій обов`язок з виконання рішення виконаним.

Враховуючи вищевикладене суд першої інстанції прийшов до висновку, що зобов`язання позичальника ТОВ «Ізолфа Україна» перед позикодавцем АТ АКБ «Львів» на даний час правонаступником якого є ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» на момент подачі заяви ОСОБА_1 , не виконанні у повному обсягу, зобов`язання ОСОБА_1 як поручителя та боржник за виконавчим листом, який є предметом розгляду вказаної справи не припинилися, а тому дійшов висновку, що заява задоволенню не підлягає.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ч.2 ст.432 ЦПК України згідно з якими суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав.

Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі № 20/12/2019 (провадження № 61-14244ав20) та від 24 червня 2021 року у справі № 750/9956/17 (провадження № 61-15664 св19).

Відповідно до вимог ч. 4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Системний аналіз ч. 2 ст.432 ЦПК України, з урахуванням вищезазначених правових позицій Верховного Суду, свідчить про те, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником поза межами виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 лютого 2013 року у справі № 2-3781/12 позов ПАТ АКБ «Львів»(зараз - АТ АКБ «Львів») до ОСОБА_1 , третя особа -ТОВ «Ізолфа Україна», про стягнення заборгованості за Генеральним кредитним договором № 41 від 13 вересня 2010 року та Генеральним кредитним договором № 42 від 13 вересня 2010 року задоволено та стягнуто зі ОСОБА_1 заборгованість за генеральним кредитним договором № 41 в сумі 543 218, 60 Євро, що згідно офіційного курсу НБУ становить 5 511 666, 49 грн та заборгованість за генеральним кредитним договором №42 в сумі 1 289 962, 74 євро, що згідно офіційного курсу НБУ становить 13 088 367, 01 грн. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПАТ АКБ «Львів» судові витрати у розмірі 3219,00 грн (а.с. 167-171, т.1).

Відповідно до копії виконавчого листа, що міститься у матеріалах справи, на підставі вказаного рішення Печерським районним судом міста Києва 14 травня 2013 року видано виконавчий лист про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ПАТ АКБ «Львів» заборгованості за Генеральним кредитним договором № 41 в сумі 543 218,60 Євро, що згідно офіційного курсу НБУ становить 5 511 666,49 грн, заборгованості за Генеральним кредитним договором № 42 в сумі 1 289 962,74 Євро, що згідно офіційного курсу НБУ становить 13 088 367,01 грн (а.с. 4, т.2).

21 жовтня 2021 року державним виконавцем Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 60320826 та розпочато примусове виконання рішення Печерського районного суду міста Києва від 28 лютого 2013 року у справі № 2-3781/12 щодо стягнення з нього як боржника грошових коштів (а.с. 92, т.2).

29 грудня 2021 року між АТ АКБ «Львів» та ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» було укладено Договір факторингу, відповідно до якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові свої грошової вимоги до боржника - ТОВ «Ізолфа Україна», та до поручителів (гр. ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_2 ) (а.с. 69, т. 3).

Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 16 лютого 2024 року заяву ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» про заміну сторони виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-3781/12 від 14 травня 2013 року, виданого Печерським районним судом міста Києва - задоволено. Замінено стягувача у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 2-3781/12 від 14 травня 2013 року, виданого Печерським районним судом міста Києва, про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за Генеральним кредитним договором № 41 від 13 вересня 2010 року та Генеральним кредитним договором № 42 від 13 вересня 2010 року, з АТ АКБ «Львів» на ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» (а.с. 183-186, т. 2).

Доводи ОСОБА_1 з приводу того, що судом першої інстанції не досліджено факти та обставини виконання зобов`язань поручителями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь нового кредитора - ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» суд апеляційної інстанції оцінює критично, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи з метою забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за Кредитним Договором між ТзОВ «Ізолфа Україна» та ОСОБА_1 13 вересня 2010 року було укладено Договір поруки зі змінами та доповненнями, внесеними Додатком № 1 від 24 липня 2011 року, внесеними Додатком № 2 від 24 липня 2011 року і Додатком № 2 від 12 квітня 2012 року, згідно з яким Поручитель зобов`язався відповідати перед ПАТ АКБ «Львів» солідарно із ТОВ «Ізолфа Україна» в повному обсязі за своєчасне виконання Позичальником його зобов`язань за Кредитним Договором. Порукою забезпечується виконання зобов`язань Позичальника у повному обсязі (п.1.2., п.2.5., п.2.6. Договору поруки). Умовами Договору поруки, а саме п.2.1., 2.3 обумовлено, що у випадку невиконання чи неналежного виконання Позичальником своїх зобов`язань перед кредитором по Кредитному Договору, кредитор має право пред`явити вимогу до Поручителя про погашення Поручителем заборгованості в об`ємі боргових зобов`язань Позичальника перед кредитором, що обумовлені Кредитним Договором. Поручитель зобов`язаний сплатити кредитору заборгованість протягом 7-ми календарних днів з моменту невиконання/неналежного виконання Позичальником зобов`язань за Кредитним Договором (а.с. 80-82, т. 1).

На підставі викладеного, апеляційний суд звертає увагу, що зобов`язання у поручителя ОСОБА_1 перед ПАТ АКБ «Львів» (згодом ТОВ «ФК «Укрфінстандарт») виникає солідарно саме з позичальником - ТОВ «Ізолфа Україна».

Таким чином, як було встановлено в оскаржуваній ухвалі судом першої інстанції та з чим погоджується суд апеляційної інстанції у ТОВ «Ізолфа Україна» перед ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» наявна заборгованість, тобто зобов`язання в повному обсязі не виконані.

Дане вбачається з відповіді АТ АКБ «Львів», відповідно до якої залишок заборгованості ТОВ «Ізолфа Україна» перед АТ АКБ «Львів» станом на 29 грудня 2021 року становив: за договором кредитної лінії № 41 від 13 вересня 2010 року: заборгованість за основним боргом в розмірі 172 605, 21 євро, заборгованість за відсотками в розмірі 58 642, 39 євро, заборгованість за нарахованою щомісячною комісією в розмірі 4 000 грн та за договором кредитної лінії № 42 від 13 вересня 2010 року: заборгованість за основним боргом в розмірі 1 181 519. 46 євро, заборгованість за відсотками в розмірі 82 653,20 євро, заборгованість за нарахованою щомісячною комісією в розмірі 4 000 грн.

Вищевказані зарахування у виконавчих провадженнях відображені в розрахунку, наданому АТ АКБ «Львів» (а.с. 99-100, т.2, а.с. 98-105, т.4).

У судовому засіданні представник ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» - Самотой І.В. зазначив, що з моменту відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 , який є поручителем ТОВ «Ізолфа Україна», не здійснив жодних дій на погашення наявної заборгованості. На підтвердження зворотного ОСОБА_1 не було надано жодних належних та допустимих доказів.

З огляду на те, що зобов`язання перед ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» не припинено внаслідок його повного виконання, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що суд не має підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню відповідно до вимог чинного законодавства.

Разом з тим доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин апелянтом до апеляційної скарги не надано.

Посилання апелянта на те, що зобов`язання позичальника ТОВ «Ізолфа Україна» перед АТ АКБ «Львів» виконанні іншими особами зокрема шляхом звернення стягнення на майно позичальника ТОВ «Ізолфа України», а також за рахунок інших поручителів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ТОВ «Факторія» не можуть бути підставою для скасування судового рішення у вказаній справі, оскільки суд першої інстанції в межах розгляду вказаної справи дослідив відповідні обставини та надав їм належної правової оцінки та встановивши, що зобов`язання позичальника перед банком, а на даний час перед його правонаступником ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» не виконання у повному обсязі дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 18 лютого 2025 року, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного тексту постанови.

Текст постанови складено 11 липня 2025 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді : Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагеєв