Справа № 459/3276/24 Головуючий у 1 інстанції: Жураковський А. І.
Провадження № 22-ц/811/332/25 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

секретар: Чижа Л.М.

за участю: представника приватного виконавця Сидія О.В.

ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Сидія Олега Володимировича на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 17 січня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Сидія Олега Володимировича про визнання недійсним звіту про незалежну оцінку майна,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою, у якій просив визнати незаконними дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Сидія О.В. щодо виконання виконавчого листа № 459/2343/14-ц, виданого 01.10.2015 Червоноградським міським судом Львівської області; визнати недійсним звіт про незалежну оцінку майна, виданий 03.12.2024 суб`єктом оціночної діяльності-суб`єктом господарювання ОСОБА_3 у виконавчому провадженні АСВП 75924444 з примусового виконання виконавчого листа №459/2343/14-ц, виданого 01.10.2015 Червоноградським міським судом Львівської області.

Скарга мотивована тим, що на виконанні у приватного виконавця перебуває виконавчий лист, виданий Червоноградським міським судом Львівської області за результатами розгляду справи №459/2343/14-ц щодо стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованості у розмірі 300 677, 32 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 3 448 641, 37 грн. 28.10.2024 приватним виконавцем Сидієм О.В. проведено опис та арешт нерухомого майна належного боржнику, а саме: земельної ділянки площею 0,0560 га та садового будинку АДРЕСА_1 площею 15.5 кв.м. у садівничому кооперативі «Сяйво» у м. Червонограді Львівської області, про що складено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. Того ж дня приватним виконавцем Сидієм О.В. складено акт про відсутність ОСОБА_2 (відсутність уповноваженого представника) при проведенні опису та арешту майна та про те, що він нібито не забезпечив приватному виконавцю доступу до описаного та арештованого майна. Зазначає, що заявою від 25.10.2024 він повідомив приватного виконавця, що не може надати доступ до описаного та арештованого майна, оскільки проходить військову службу за мобілізацією, про що надав відповідні підтверджуючі документи. Крім того, у заяві наполягав на проведенні зазначених виконавчих дій у його присутності, зазначаючи, що протягом місяця-двох буде знаходитися у м. Шептицький у черговій відпустці. Однак приватний виконавець Сидій О.В. повідомив, що виконавчі дії будуть проведені без його участі.

Заявник зазначає, що оцінювач ОСОБА_3 провела оцінку описаного та арештованого майна, не оглядаючи його та не провівши необхідної фотофіксації для встановлення реального технічного стану об`єктів оцінки, що має безпосередній вплив на визначення вартості майна. Такі порушення призвели до необ`єктивної та однобічної оцінки, що у свою чергу призводить до порушення його майнових прав та інтересів, оскільки вартість вказаного нерухомого майна є істотно заниженою.

На підставі наведеного просив задовольнити його скаргу.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 17.01.2025 скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Визнано противоправними дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Сидія О.В. щодо визначення оціночної вартості нерухомого майна боржника ОСОБА_2 , а саме: земельної ділянки площею 0,0560 га, та садового будинку АДРЕСА_2 , відповідно до звіту про оцінку майна від 03.12.2024 проведеного СПД ОСОБА_3 .

Визнано недійсними результати оцінки вартості нерухомого майна боржника, а саме: земельної ділянки площею 0,0560 га, та садового будинку АДРЕСА_2 , викладеної у звіті про оцінку майна від 03.12.2024, в межах виконавчого провадження АСВП 75924444.

Ухвалу суду оскаржив приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Сидій О.В.

Вважає ухвалу суду незаконною, необгрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, а висновки суду такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Звертає увагу на те, що у зв`язку з тим, що скаржник не надав доступу до спірного майна, оцінка майна здійснювалася за порівняльним підходом.Оцінка майна боржника була проведена у відповідності до вимог чинного законодавства, а скаржник не довів належними та допустимими доказами, що вартість майна визначена звітом про незалежну оцінку майна (оцінювач ОСОБА_3 ) у ВП 75924444, є заниженою порівняно з ринковою, а наведенні скаржником доводи скарги є лише припущенням про ймовірну невідповідність цієї оцінки про вартість майна та не можуть братись до уваги. З огляду на вищенаведене, у зв`язку із тим, що в оскаржуваній ухвалі не наведено належних обґрунтувань незаконності дій приватного виконавця, вчинених в межах виконавчого провадження АСВП 75924444, а зміст ухвали ґрунтується лише на доводах ОСОБА_2 , викладених у скарзі на дії приватного виконавця, щодо визначення вартості (оцінки) майна.

Просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні скарги відмовити.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник приватного виконавця Сидія О.В. Кусий А.А. підтримав апеляційну скаргу з підстав, зазначених у ній. Інші учасники справи у судове засідання апеляційної інстанції не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому їх неявка, відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, який проводиться за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду таким вимогам відповідає з огляду на таке.

Судом встановлено, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Сидія О.В. перебуває виконавче провадження АСВП 75924444 з примусового виконання виконавчого листа №459/2343/14-ц, виданого 01.10.2015 Червоноградським міським судом Львівської області, про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованості у розмірі 300 677,32 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 3 448 641,37 грн.

Постанова про відкриття виконавчого провадження винесена приватним виконавцем 28.08.2024 на підставі заяви стягувача від 09.08.2024.

28.08.2024 приватним виконавцем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, постанову про стягнення основної винагороди та постанову про арешт коштів боржника.

19.09.2024 приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника.

21.10.2024 приватним виконавцем на адресу ОСОБА_2 скеровану вимогу № 13777 бути присутнім/забезпечити явку повноважного представника 28.10.2024 о 10 год 30 хв за адресою: м. Червоноград, садівничий кооператив товариства «Сяйво», будинок АДРЕСА_1 , для надання приватному виконавцю доступу до вказаного нерухомого майна з метою проведення його опису та арешту.

28.10.2024 при виході за адресою розташування нерухомого майна боржника встановлено, що ОСОБА_2 за вказаною адресою у визначений час був відсутній, доступ до нерухомого майна не забезпечив. За даним фактом складено акт приватного виконавця від 28.10.2024 та проведено опис та арешт майна боржника, а саме: земельної ділянки площею 0,0560 га, та садового будинку АДРЕСА_2 , та винесено відповідну постанову.

11.11.2024 приватним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ОСОБА_3 для участі у виконавчому провадженні ВП 75924444.

06.12.2024 на електронну адресу ОСОБА_2 скеровано для ознайомлення Висновок про вартість майна від 03.12.2024, відповідно до якого, вартість об`єкта оцінки становить 268 534,00 грн.

10.12.2024 на електронну адресу ОСОБА_2 скеровано для ознайомлення Звіт про незалежну оцінку майна.

12.12.2024 майно боржника передано на реалізацію.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 904/7326/17 вказано, що право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом частини першої статті 74 Закону України Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Пунктом 9 частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, зокрема, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Аналогічний правовий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 20.03.2019 у справі № 821/197/18/4440/16 та від 12.06.2019 у справі № 308/12150/16-ц.

Звертаючись до суду зі скаргою, ОСОБА_2 , як на підставу своїх порушених прав, зазначав, що проведенні оцінки не отримано необхідної та достовірної інформації про об`єкт оцінки, оскільки оцінювання проведено шляхом застосування порівняльного методу без доступу до об`єкта для встановлення його реального технічного стану.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав (далі оцінка майна) це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

У частині четвертій статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» зазначено, що процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Частиною першою статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Згідно з частинами першою та другою статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем (частина п`ята статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з частиною першої статті 20 Закону України «Про виконавче провадження» для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна суб`єктів оціночної діяльності суб`єктів господарювання.

Методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України. Положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення (частини перша та шоста статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»)

Таким чином, оцінка нерухомого майна має здійснюватися відповідно до Національного стандарту № 2 «Оцінка нерухомого майна», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 № 1442 (далі Національний стандарт № 2), та з урахуванням Національного стандарту № 1, яким визначено загальні засади.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 07.06. 2022 у справі № 442/4621/20.

Так, згідно з пунктом 50 Національного стандарту № 1 проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об`єктом оцінки.

Відповідно до пункту 51 Національного стандарту № 1 незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Разом із цим, відповідно до пункту 56 Національного стандарту № 1 звіт про оцінку майна, у тому числі, має містити письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість.

Крім того, статтею 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки.

Виходячи з наведених норм, незважаючи на вибір експертом методичного підходу оцінки майна (дохідний, порівняльний), підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього.

Подібних за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 14.08.2019 у справі № 766/7365/17, від 01.10.2020 у справі № 2-2394/10, від 15.10.2020 у справі № 917/628/17.

У цій справі, встановлено, що оцінювання нерухомого майна боржника проведено шляхом застосування порівняльного методу без доступу до об`єкта для встановлення його реального технічного стану.

Із звіту про оцінку майна вбачається, що всупереч вимогам чинного законодавства оцінка майна проведена без огляду земельної ділянки та садового будиночка, оцінювачем не наведено відповідних пояснень про неможливість особистого огляду об`єкта дослідження, не зазначені обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки, здійсненої без особистого огляду, що є порушенням пункту 56 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» та пунктів один, шість статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для визнання противоправними дій приватного виконавця щодо визначення оціночної вартості нерухомого майна боржника відповідно до звіту про оцінку майна від 03.12.2024 проведеного СПД ОСОБА_3 , та визнання недійсними результатів оцінки вартості нерухомого майна боржника, викладених у звіті про оцінку майна від 03.12.2024.

При цьому безпідставним є посилання у апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_2 після ознайомлення з результатами оцінки майна, не скористався законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки рецензування звіту з оцінки, з огляду на таке.

Частиною п`ятою статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначено право сторін у виконавчому провадженні на оскарження оцінки майна до суду в 10-ти денний строк з дня отримання повідомлення державного виконавця про таку оцінку.

Отже, приписи вищенаведеної норми надають учаснику виконавчого провадження право на оскарження оцінки майна, як процесуальної дії державного виконавця.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» однією із форм оцінки майна є рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), яке полягає в їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна,

в порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

В свою чергу, Закон України «Про виконавче провадження» не містить обов`язку приватного виконавця здійснювати рецензування звіту про оцінку майна, здійснену суб`єктом оціночної діяльності. Отже, таке рецензування не є обов`язковим.

Вищезазначене узгоджується із правовими висновками викладеними, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29.04.2020 у справі № 826/6706/18 та від 27.08.2020 у справі № 295/11078/14-ц.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Сидія Олега Володимировича залишити без задоволення.

Ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 17 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її ухвалення.

Повний текст постанови складено: 11.07.2025

Головуючий

Судді