УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі головуючого судді Першко О.О. розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОП ТРАНС» про забезпечення позову в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОП ТРАНС» до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Головний сервісний центр МВС в особі Територіального сервісний центр МВС № 6143, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДОКУМЕНТАВТО», про скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсними свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу, визнання права власності та поновлення державної реєстрації права власності,

УСТАНОВИВ:

09 липня 2025 року ТОВ «ПОП ТРАНС» звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Головний сервісний центр МВС в особі Територіального сервісного центру МВС № 6143, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДОКУМЕНТАВТО», в якій просить: скасувати державну реєстрацію права власності на вантажний сідловий тягач марки «DАF FТ ХF 105.510», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , з номером шасі НОМЕР_2 , 2008 року випуску, зі спеціалізованим напівпричіпом марки «КRОNЕ SDР27ВЗ», з реєстраційним номером НОМЕР_3 , з номером шасі НОМЕР_4 , 2008 року випуску; визнати недійсними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 09 листопада 2023 року, видані Територіальним сервісним центром МВС №6143 в м. Кременець про реєстрацію транспортного засобу вантажного сідлового тягача марки «DАF FТ ХF 105.510», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , з номером шасі НОМЕР_2 , 2008 року випуску, зі спеціалізованим напівпричіпом марки «КRОNЕ SDР27ВЗ», з реєстраційним номером НОМЕР_3 , з номером шасі НОМЕР_4 , 2008 року випуску, видане на ім`я ОСОБА_1 ; визнати за ТОВ «ПОП ТРАНС» право власності на вказаний вище вантажний сідловий тягач зі спеціалізованим напівпричіпом; поновити державну реєстрацію вантажного сідлового тягача зі спеціалізованим напівпричіпом на ім`я ТОВ «ПОП ТРАНС», шляхом видачі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Одночасно з пред`явленням позову було подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на вантажний сідловий тягач марки «DАF FТ ХF 105.510», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , 2008 року випуску, напівпричіп марки «КRОNЕ SDР27ВЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 , 2008 року випуску, та заборони будь-яким особам здійснювати реєстраційні дії щодо вказаних транспортних засобів. Арешт просить накласти з метою реального виконання судового рішення у разі задоволенні позову.

Заява передана на розгляд судді 10 липня 2025 року.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, доходить наступного висновку.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Як убачається з роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не доведено учасниками даного судового процесу.

Разом з тим, в заяві про забезпечення позову не наведено жодного доводу стосовно того, як невжиття в даному випадку визначеного позивачем саме такого заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Заявником не доведено, що відповідач має намір відчужити майно та взагалі належність цього майна відповідачу. Сама по собі можливість розпорядження майном, яке перебуває у власності, не дає підстав вважати, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Оскільки подана заява не є підставною для забезпечення позову та відсутні факти, які б вказували на існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. 153, 260, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОП ТРАНС» про забезпечення позову в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОП ТРАНС» до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Головний сервісний центр МВС в особі Територіального сервісний центр МВС № 6143, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДОКУМЕНТАВТО», про скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсними свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу, визнання права власності та поновлення державної реєстрації права власності - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повне судове рішення складене 11 липня 2025 року.

Суддя О.О. Першко