КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 19 березня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша», про стягнення суми недоплаченого страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» (далі - ПрАТ «CK «Перша»)про стягнення суми недоплаченого страхового відшкодування, згідно з яким, враховуючи заяву про зменшення розміру позовних вимог, просила суд: стягнути з ПрАТ «CK «Перша» на користь ОСОБА_1 суму недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 316 689 грн. 83 коп., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 377 грн. 46 коп., витрати на проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у розмірі 7 572 грн. 80 коп., витрати на правничу допомогу в розмірі 16 000 грн. 00 коп.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19.03.2025 позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «CK «Перша» на користь ОСОБА_1 3 166 грн. 90 коп. судового збору, 7 572 грн. 80 коп. витрат на проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи та 16 000 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу.

Не погоджуючись із рішенням суду в частині стягнення судових витрат, ПрАТ «CK «Перша» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись неправильне застосування норм процесуального та матеріального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить оскаржуване рішення частково скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з ПрАТ «CK «Перша» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 583 грн. 45 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 8 000 грн. 00 коп., а в решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що відповідач жодним чином не ухилявся від виконання своїх зобов`язань та діяв виключно в рамках договору. Проте, через порушення позивачем умов договору в частині, що стосуються надання документів на підтвердження розміру завданих збитків позивач поніс додаткові витрати, які намагається стягнути з відповідача. В той же час, відповідач не ухилявся від своїх зобов`язань та після ознайомлення з висновком експерта, відразу здійснив доплату страхового відшкодування.

Вказує, що спір виник внаслідок порушення саме позивачем договору страхування, а саме: порядку надання документів на підтвердження розміру завданих збитків, що і призвело до звернення до суду. При цьому зазначає, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, оскільки здійснив сплату страхового відшкодування у досудовому порядку, а тому відповідач має право на отримання 50 % від сплати судового збору з державного бюджету.

В частині стягнення витрат на правничу допомогу посилається на те, що понесення позивачем судових витрат викликано виключно у зв`язку з порушенням самим позивачем умов договору, а тому покладення на відповідача усіх судових витрат є необґрунтованим та безпідставним. Разом з цим, розмір витрат є неспівмірним зі складністю справи та витраченим адвокатом часом на надання послуг.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 14.05.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

16.05.2025 на адреси учасників справи було направлено ухвали апеляційного суду від 14.05.2025, які цього ж дня було доставлено до електронних кабінетів представників сторін у системі «Електронний суд».

Відзив на апеляційну скаргу подано не було.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції оскаржується ПрАТ «CK «Перша» лише в частині задоволених позовних вимог про стягнення сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, то відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України його законність в іншій частині колегією суддів не перевіряється.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що сума недоплаченого страхового відшкодування була здійснена відповідачем ПрАТ СК «Перша» на підставі висновку, який отримано під час судового розгляду, що відповідає заявленій позивачем сумі у заяві про зменшення позовних вимог, тому вимоги в цій частині задоволенню не підлягали. При цьому, суд першої інстанції вважав необхідним стягнути з ПрАТ «СК «Перша» на користь позивача 7 572,80 грн. витрат на проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи, оскільки такі витрати підтверджуються матеріалами справи, а також судовий збір у порядку ст. 141 ЦПК України та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16 000 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з урахуванням наступного.

До основних засад (принципів) цивільного судочинства належить відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно із частинами першою та третьою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У разі часткового задоволення позовних вимог судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Убачається, що в порядку ст. 141 ЦПК України, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог та з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, з відповідача на користь позивача було стягнуто судовий збір у розмірі 3 166 грн. 90 коп., що складає судовий збір за позовну вимогу майнового характеру, виходячи з ціни позову, а тому рішення суду в цій частині є обґрунтованим, відтак вимоги апелянта в цій частині задоволенню не підлягають.

При цьому, не заслуговують на увагу апеляційного суду доводи апелянта про те, що в порядку ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, позивач має право на повернення з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, оскільки відповідачем було здійснено доплату страхового відшкодування у досудовому порядку, з огляду на таке.

Згідно п. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Як убачається з матеріалів справи, у своїх заявах по суті справи відповідач заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні, тобто не визнавав заявлені позовні вимоги.

При цьому, у межах даної цивільної справи було проведено транспортно-товарознавчу експертизу із визначення матеріального збитку позивачу та у зв`язку із отриманням висновку експерта, відповідачем у досудовому порядку було здійснено доплату страхового відшкодування.

Такі обставини не вказують на те, що сторони у досудового порядку урегулювали спір, внаслідок чого позивач відмовився від позовних вимог у відповідній частині, а відповідач, з урахуванням такого, визнав заявлені позовні вимоги, натомість у даній справі позивач скористався наданим правом на зменшення розміру позовних вимог, про що подав заяву, а відповідач, незважаючи на відповідні заперечення проти позовних вимог, викладених у заявах по суті справи, здійснив доплату страхового відшкодування, про що подав відповідну заяву до ухвалення судом рішення, що виключає застосування положень ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у даному випадку.

Необґрунтованими колегія суддів вважає посилання апелянта на ч. 9 ст. 141 ЦПК України, як на підставу для скасування рішення суду, оскільки суд першої інстанції не встановив під час судового розгляду, що спір виник внаслідок неправильних дій позивача.

Між цим варто зазначити, що підставою для звернення позивача до суду стала відмова відповідача здійснити доплату страхового відшкодування, яку ПрАТ «CK «Перша» здійснило у процесі судового розгляду, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , а тому виключає застосування ч. 9 ст. 141 ЦПК України.

Щодо доводів в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

У відповідності до ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивачкою на підтвердження понесених нею у суді першої інстанції витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 16 000 грн. 00 коп. було надано наступні докази: договір про надання правничої допомоги №30/24 від 09.04.2024, додаткову угоду №1 від 09.04.2024, розрахунок №1 від 27.06.2024, рахунок №11 від 28.06.2024, платіжну інструкцію №0.0..1 від 02.07.2024 на суму 16 000 грн., акт виконаних робіт №11 від 02.07.2024, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №10021/10 адвоката Сороки М.М. та ордер на надання правничої правової допомоги серії АІ №1594141 адвоката Сороки М.М.

Згідно п. 1.1. Договору № 30/24 від 09.04.2024, клієнт доручає, а бюро приймає на себе зобов`язання надати йому правничу допомогу у вигляду представництва інтересів клієнта в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, громадських об`єднаннях, у всіх судових установах України, страхових компаніях, Національній поліції України, НБУ, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належне вирішення відповідних питань в Україні, а також надати інші види правничої допомоги у зв`язку із відшкодуванням шкоди, що була завдана власнику транспортного засобу Tesla Octavia, державний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, яке сталася 02.03.2024.

Відповідно до п. 4.1. Договору № 30/24 від 09.04.2024, за надання правничої допомоги, передбачену п. 1.1. Договору, клієнт сплачує гонорар, розмір якого зазначається у додатках до цього договору та акту виконаних робіт.

У п. 1 Додаткової годи № 1 до Договору № 30/24 від 09.04.2024, сторони погодили, що вартість години часу роботи адвоката, який діє від імені Бюро з надання клієнту правничої допомоги, яка полягатиме у підготовці до розгляду та участі у судовому розгляді справи у зв`язку із відшкодуванням шкоди, що була завдана власнику транспортного засобу Tesla, державний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, яке сталася 02.03.2024 - буде складати 2 000 грн. 00 коп.

27.06.2024 ОСОБА_1 адвокатським бюро «Михайла Сороки», згідно договору № 30/24 від 09.04.2024, здійснено розрахунок кількості витраченого часу на надання правничої допомоги, який визначено у 8 годин та складає вартість послуг у розмірі 16 000 грн. 00 коп.

02.07.2024 ОСОБА_1 оплатила надані послуги за договором № 30/24 від 09.04.2024 у сумі 16 000 грн. 00 коп., про що свідчить платіжна інструкція №0.0..1 від 02.07.2024.

Статтею 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на правову допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Статтею 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Договором про надання правової допомоги є домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»).

За приписами ч.3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 28.12.2020 року по справі № 640/18402/19, розмір винагороди за надання правової допомоги, визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого часу адвокатом часу.

Разом з тим, за змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу слід враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19 (постанова від 03.10.2019 року), в яких, серед іншого наголошено, що:

- зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт;

- суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критеріїв реальності понесення адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, про захист прав людини заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними та неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні, а й у разі вчинення інших дій за його межами.

Аналогічний правовий висновок викладено й у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 року у справі №301/1894/17.

Убачається, що представником відповідача у заявах до суду було заявлено клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, яке він мотивував тим, що витрати є завищеними та не відповідають складності справи, а також не їх понесення не обґрунтовувалось обставинами даної справи.

Таким чином, дослідивши надані позивачкою докази понесення нею витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на складність справи, необхідність вчинених представником дій, а також враховуючи вимоги розумності і справедливості та подання відповідачем клопотання про зменшення розміру судових витрат, суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку, з чим погоджується апеляційний суд, про наявність підстав для стягнення із відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 16 000 грн. 00 коп., які є співмірними із складністю справи, наданими адвокатом послугами, їх обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт, правомірно поклавши обов`язок по їх відшкодуванню на відповідача.

З вищенаведеного вбачається, що доводи апелянта щодо незаконності оскаржуваного рішення не ґрунтуються на вимогах закону, а отже не спростовують та не впливають на законність і обґрунтованість ухваленого судом рішення.

Таким чином, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам позивача належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, та правильне по суті рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Також слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 19 березня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша», про стягнення суми недоплаченого страхового відшкодування - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова