Справа № 951/319/25
Провадження №2/951/181/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

18 липня 2025 року селище Козова

Козівський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючий суддя Чапаєв Р.В.

за участю

секретаря судового засідання Горохівської Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в селищі Козова цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

23.05.2025 товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 23.10.2023 товариство з обмеженою відповідальністю «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 64114048, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 5000 грн, які зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування ними; кінцевий термін повернення кредиту 21.01.2024; розмір процентів: з 1-го по 15-й день 2,5000% за день, з 16-го по 90-й день 3,5000 % за день; орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 72 633,90 %. Товариство з обмеженою відповідальністю «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» надало відповідачу означені грошові кошти. 08.11.2023 товариство з обмеженою відповідальністю «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» уклало з ОСОБА_1 додаткову угоду № 64114048-1 до кредитного договору № 64114048, за якою сторони домовились, що термін сплати процентів, нарахованих на момент підписання цієї Додаткової угоди, вважається таким, що настав, та підлягає сплаті Позичальником в день підписання цієї Додаткової угоди. З моменту підписання цієї Додаткової угоди сторони домовились продовжити строк кредитування на таких умовах: загальний розмір (сума) кредиту: 5 000 грн, продовжений строк кредитування (з моменту підписання цієї угоди) 90 днів, термін повернення кредиту після закінчення продовженого строку користування кредитом (дата платежу): 06.02.2024, орієнтовна реальна річна процентна ставка протягом продовженого строку становить 99357,30%. 03.12.2023 товариство з обмеженою відповідальністю «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» уклало з ОСОБА_1 додаткову угоду № 64114048-2 до кредитного договору № 64114048, за якою сторони домовились, що термін сплати процентів, нарахованих на момент підписання цієї Додаткової угоди, вважається таким, що настав, та підлягає сплаті Позичальником в день підписання цієї Додаткової угоди. З моменту підписання цієї Додаткової угоди сторони домовились продовжити строк кредитування на таких умовах: загальний розмір (сума) кредиту: 5 000 грн, продовжений строк кредитування (з моменту підписання цієї угоди) 90 днів, термін повернення кредиту після закінчення продовженого строку користування кредитом (дата платежу): 02.03.2024, орієнтовна реальна річна процентна ставка протягом продовженого строку становить 150976,00%.

Проте ОСОБА_1 неналежним чином не виконував грошові зобов`язання, тривалий час своєчасно не здійснює повернення кредиту, та порушує взяті на себе зобов`язання, тому у нього виник борг за кредитним договором № 64114048 від 23.10.2023 із змінами, внесеними додатковими угодами № 64114048-1 від 08.11.2023 та № 64114048-2 від 03.12.2023.

26.03.2024 товариство з обмеженою відповідальністю «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» уклало з товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» договір факторингу № 2603, за умовами якого до товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 64114048 від 23.10.2023 в розмірі 16 616 гривень 50 копійок. Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість за означеним кредитним договором. Тому товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» просить суд стягнути із ОСОБА_1 борг за кредитним договором № 64114048 від 23.10.2023 в розмірі 16 616 гривень 50 копійок, а також понесені судові витрати у справі з яких: 2422 грн 40 коп. судового збору та 7 000 грн 00 коп. витрат на правничу допомогу.

Суд ухвалою від 28.05.2025 позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, інші процесуальні дії не вчинялись.

В судове засідання представник позивача товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» не з`явився, у позовній заяві зазначив клопотання про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримав, не заперечив стосовно заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з?явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву суду не надав.

На адресу відповідача, яка згідно з інформацією з Єдиного державного демографічного реєстру є його адресою реєстрації, направлялась ухвала про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками, котрі повернулися до суду без їх отримання відповідачем та з відміткою пошти (адресат відсутній за вказаною адресою). Крім того, йому неодноразово направлялись повістки, у яких повідомлялися дати судових засідань.

Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а в даному випадку - суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б), від 10.05.2023 №755/17944/18 (61-185св23).

Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі, і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України.

За наведених вище обставин та положень цивільного процесуального законодавства, зокрема тих, за якими суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд дійшов висновку про заочний розгляд справи за відсутності сторін без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у суду матеріалів справи.

Отже, фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, та відповідні їм правовідносини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

23.10.2023 товариство з обмеженою відповідальністю «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» уклало з відповідачем ОСОБА_1 кредитний договір № 64114048.

Відповідно до вказаного договору товариство з обмеженою відповідальністю «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» зобов`язалось надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 5000 грн зі строком користування коштами протягом 90 днів (до 21.01.2024), а відповідач зобов`язався вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним: з 1-го по 15-й день 2,5000% за день, з 16-го по 90-й день 3,5000 % за день.

Умовами згаданого кредитного договору, закріпленими у його пунктах 1.9, 1.10 та 1.15, передбачено, що позичальник має право ініціювати продовження строку кредитування або строку виплати кредиту, установлених цим договором, на підставі звернення до Кредитодавця в паперовій формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації Позичальником такого права. Ініціювання Позичальником продовження (лонгації, пролонгації) строку кредитування/строку договору відбувається без змін умов цього договору в бік погіршення для Позичальника. Строк кредитування за цим Договором (з урахуванням всіх пролонгацій) не може перевищувати 1 року.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 207 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Законом України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення договорів в мережі, процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Так, електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 23 березня 2020 року по справі № 404/502/18, відповідно до якого: будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205,207 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

З матеріалів справи вбачається, що товариство з обмеженою відповідальністю «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ОСОБА_1 з дотриманням положень ЦК України, уклали кредитний договір. Відповідач 23.10.2023 о 13 год. 05 хв. здійснив дії, спрямовані на укладання Кредитного договору шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору 992742, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому було перераховано грошові кошти у розмірі 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень 00 копійок), поточний/картковий рахунок НОМЕР_1 , вказаний Відповідачем при оформленні Кредитного договору (п.п. 1.3., 2.2. Кредитного договору).

Таким чином, ОСОБА_1 набув статусу, прав та обов`язків позичальника у кредитних правовідносинах із товариством з обмеженою відповідальністю «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС».

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.

Відповідно до документа від 01.04.2025, виданого ТОВ ФК «Елаєнс», товариство з обмеженою відповідальністю «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» на виконання умов кредитного договору № 64114048 видало ОСОБА_1 кредит у розмірі 5000 грн, перерахувавши його на банківську картку № НОМЕР_2 .

Таким чином, кредитор виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором.

Зі свого боку позичальник своїх зобов`язань за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим за кредитним договором № 64114048 від 23.10.2023, з урахуванням подальших додаткових угод: № 64114048-1 від 08.11.2023 та № 64114048-2 від 03.12.2023, існує заборгованість. Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення заборгованості в розмірі 16 616 грн 50 коп., з яких 5000 грн тіло кредиту, 11 616 грн 50 коп. проценти.

Суд погоджується з таким розрахунком, оскільки вказані нарахування відповідають умовам кредитного договору. Зокрема, проценти за користування кредитом нараховані в межах встановленого строку кредитування та за узгодженими в кредитному договорі процентними ставками.

Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1078, ч. 1 ст. 1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ст. 514, ч. 1 ст. 1084 ЦК України).

26.03.2024 товариство з обмеженою відповідальністю «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» уклало з товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» Договір факторингу № 2603, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору № 64114048 від 23.10.2023.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку, що відповідно до умов договору факторингу про відступлення прав грошової вимоги за кредитним договором, права та обов`язки первісного кредитора за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору № 64114048 від 23.10.2023, перейшли до товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф».

Відтак вказана заборгованість за кредитним договором № 64114048 від 23.10.2023 в сумі 16 616 грн 50 коп. на підставі статей 526, 530 ЦК України підлягає стягненню із ОСОБА_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» у повному обсязі.

Що стосується вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн 00 коп., то в цій частині суд виходить з наступного.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Положеннями частини першої статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

До схожого висновку Верховний Суд дійшов у своїй постанові від 20.09.2020 у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) та постанові від 15.06.2022 у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20).

Суд бере до уваги, що, як зазначено у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Також, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

Таким чином, зменшення судових витрат судом можливо лише за клопотанням іншої сторони.

Зазначене відповідає правовій позиції викладеній в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у якій Верховний Суд зазначив, що право суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, що підлягає розподілу між сторонами, можливе лише за клопотанням іншої сторони.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивач надав суду копію Договору від 19.05.2025 № 250519-15Ш, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» та адвокатом Бачинським О.М., про надання правової допомоги, згідно з яким адвокат зобов`язався здійснювати представництво інтересів товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» у справі за позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» зобов`язалося у разі ухвалення судового рішення у цій справі на користь позивача сплатити адвокату винагороду у розмірі 7000 грн 00 коп. Згідно з розрахунком суми судових витрат, вартість правничої допомоги включає надання наступних адвокатських послуг: аналіз документів, судової практики, визначення перспективи подання позовної заяви; підготовка позовної заяви; збирання доказів; підготовка та подання заяв, скарг, клопотань, інших процесуальних документів. Також долучено ордер серії ВС № 1269270 від 20.05.2025 щодо представництва адвокатом Бачинським О.М. інтересів позивача у Козівському районному суді Тернопільської області та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

При цьому, хоча адвокатом позивача й не було долучено до позовної заяви документів щодо фактичної сплати товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено в майбутньому.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 21.01.2021 у справі № 280/2635/20 (провадження № К/9901/29763/20), від 12.02.2020 у справі № 648/1102/19 і від 11.11.2020 у справі № 673/1123/15-ц.

Відтак витрати на правову допомогу позивача товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» суд вважає належним чином підтвердженими та доведеними.

Отже, на підставі положень п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з урахуванням повного задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф», відсутності заперечень щодо розміру витрат на правову допомогу з боку відповідача, принципів розумності та співмірності, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» 7 000 грн 00 коп. витрат на правову допомогу.

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За наведених обставин, суд вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» судові витрати по справі, а саме: 2422 грн. 40 коп. судового збору.

На підставі викладеного керуючись статтями 207, 526, 546, 626, 628, 634, 638, 1048, 1050, 1054, 1055 ЦК України, статтями 2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» заборгованість в сумі 16 616 (шістнадцять тисяч шістсот шістнадцять) грн 50 коп., 7000 (сім тисяч) грн. 00 коп. витрат на правову допомогу та судовий збір в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 18.05.2025.

Реквізити учасників справи:

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» (адреса місцезнаходження: вул. С. Бандери, 87, офіс 54, м. Львів, Львівська область, )

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Головуючий суддя Р.В. Чапаєв