Справа № 446/2178/23 Головуючий у 1 інстанції Самсін М. Л.
Провадження № 22-ц/811/221/25 Доповідач в 2-й інстанції Савуляк Р. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді: Савуляка Р.В.

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

секретаря: Салати Я.І.

з участю: прокурора Кульчицького Є.Г.,

представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

представника Кам`янка-Бузької міської ради Львівського району Львівської області Маценко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Львівської обласної прокуратури в інтересах Кам`янка-Бузької міської ради Львівського району Львівської області на рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 16 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кам`янка-Бузької міської ради Львівського району Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кам`янка-Бузької міської ради Львівського району Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Позов мотивовано тим, що на підставі розпорядження голови Кам`янка-Бузької райдержадміністрації № 608 від 28 серпня 2009 року і договору оренди від 29 вересня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янка-Бузького районного округу Робак Л.А., зареєстрованого в реєстрі за № 2511, його батькові ОСОБА_3 надано у користування земельну ділянку кадастровий номер :08:000:0500 для обслуговування ставка з метою риборозведення площею 2.3075 га, розташовану за межами села Сапіжанка в урочищі «Чиші» на території Дерніської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області.

На вищезазначеній земельній ділянці розташовано два водних об`єкти (ставки) з гідротехнічними спорудами, які він після смерті батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтримував в належному стані, а саме, чистив їх від замулення, сміття, проводив ремонтні та відновлювальні роботи.

З наведених підстав просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на гідротехнічні споруди, які розташовані за межами населеного пункту с. Спіжанка Кам`янка-Бузької міської ради Львівського району Львівської області, а саме: водонапускна споруда у виді залізобетонної труби діаметром 0.5 м., довжиною 5 м.; водовипускна споруда у виді залізобетонної труби діаметром 0.3 м., довжиною 10 м.

Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 16 грудня 2024 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 право власності за набувальною давністю на гідротехнічні споруди, які розташовані за межами населеного пункту с. Сапіжанка, Львівського району Львівської області, а саме: водонапускну споруду, що являє собою залізобетону трубу, діаметром 0,5 м, довжиною 5 м.; водовипускну споруду, що являє собою залізобетонну трубу діаметром 0,3 м., довжиною 10 м.

Рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 16 грудня 2024 року оскаржила Львівська обласна прокуратура в інтересах Кам`янка-Бузької міської ради Львівського району Львівської області.

В апеляційній скарзі покликається на те, що за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Виключено набуття права власності на майно, яке знаходиться у володінні власника і ніколи не вибувало з його володіння, тому вимоги про визнання права власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.

Вважає, що судом першої інстанції неправильно визначено правовідносини, які виникли між сторонами, та неправильно застосовано норми матеріального права щодо можливості набуття позивачем майна на підставі набувальної давності.

Крім того, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували, що ОСОБА_1 є добросовісним власником або набувачем спірних гідротехнічних споруд.

З моменту закінчення строку дії договору оренди, тобто з 28 вересня 2019 року, позивач та його батько, не мали права користуватися спірною земельною ділянкою.

В матеріалах справи відсутні докази щодо наявності підстав для набуття в порядку спадкування права власності на об`єкти гідротехнічних споруд чи земельної ділянки, на якій вони розташовані, а відтак висновки суду їх спадкування позивачем є помилковими.

Просить рішення Кам`янка-Бузького районного суд Львівської області від 16 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора Кульчицького Є.Г. та представника Кам`янка-Бузької міської ради Львівського району Львівської області Маценко О.О. на підтримання доводів апеляційної скарги, представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на їх заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження слід закрити з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 352 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Аналіз частини першої статті 352 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору, вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Рішення є таким, що стосується прав та обов`язків особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб.

Судом встановлено, що 29 вересня 2009 року між Кам`янка-Бузькою районною державною адміністрацією та ОСОБА_3 укладено договір оренди земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Кам`янка-Бузького районного нотаріального округу Львівської області Робак Л.А., зареєстрований в реєстрі за № 2511, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає у довгострокове, платне володіння і користування земельну ділянку для обслуговування ставка з метою риборозведення, що розташована на території Дернівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області (за межами с. Спіжанка в урочищі «Чиші»), кадастровий номер :08:000:0500, площею 2.3075 га.

Витягом з Державного земельного кадастру № НВ-015 від 02 грудня 2015 року підтверджується, що 29 вересня 2009 року за ОСОБА_3 зареєстровано право користування земельною ділянкою кадастровий номер :08:000:0500, загальною площею 2.3075 га, з цільовим призначенням 10.07 землі водного фонду для рибогосподарських потреб, розташованою на території Дернівської сільської ради Камянка-Бузького району Львівської області.

Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , виданим Кам`янка-Бузьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, підтверджується, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Листом приватного нотаріуса Кам`янка-Бузького районного нотаріального округу Львівської області Робак Л.А. від 18 липня 2019 року № 930/01-16 повідомлено про те, що 18 липня 2019 року заведено спадкову справу за № 147/2019 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якого є ОСОБА_1 .

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 на замовлення ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт на гідротехнічні споруди ставкового господарства загальною площею водного дзеркала 1.0274 га, яке розташоване за межами с. Сапіжанка Кам`янка-Бузької міської ради Львівського району Львівської області, які складаються з водонапускної споруди ставка № 2, а саме: залізної труби з вхідним оголовком 0.5 м., вихідним оголовком 0.5 м., водопровідною частиною 5.0 м., пропускною здатністю водоскидної споруди 0.4 м3/сек, та водовипускної споруди ставка № 2, а саме: залізобетонної труби з вхідним оголовком 0.3 м., вихідним оголовком 0.3 м., водопровідною частиною 10.0 м., пропускною здатністю водоскидної споруди 0.2 м3/сек.

22 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області із заявою про надання в оренду земельної ділянки кадастровий номер :08:000:0500, загальною площею 2.3075 га з водним об`єктом (ставком) для ведення рибного господарства, що розташована за межами с. Сапіжка в урочищі «Чиші» на території Кам`янка-Бузької міської ради Львівського району Львівської області, однак Кам`янка-Бузька міська рада Львівської області відмовила йому у наданні вищезазначеної земельної ділянки в оренду.

В подальшому ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області, в якому просив визнати протиправною відмову Кам`янко-Бузької міської ради Львівської області щодо передачі земельної ділянки, площею 2,3075 га, кадастровий номер :08:000:0500 з водним об`єктом (ставком) та зобов`язати Кам`янко-Бузьку міську раду Львівської області у встановленому законодавством порядку розглянути клопотання позивача ОСОБА_1 про надання в оренду земельної ділянки з водним об`єктом площею 2,3075 га, кадастровий номер :08:000:0500 яка розташована: Львівська область, Львівський район, с.Сапіжка, урочище «Чиші» та вирішити питання про надання в оренду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2025 року 3 справі № 380/21087/24 позов ОСОБА_1 до Кам`янко-Бузької міської ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Кам`янко-Бузької міської ради щодо розгляду клопотання ОСОБА_1 від 22 лютого 2024 року про надання в оренду земельної ділянки з водним об`єктом.

Зобов`язано Кам`янко-Бузьку міську раду розглянути клопотання ОСОБА_1 від 22 лютого 2024 року про надання в оренду земельної ділянки з водним об`єктом площею 2,3075 га, кадастровий номер :08:000:0500, розташовану: Львівська область, Львівський район, с. Сапіжка, урочище «Чиші» у визначеному законодавством порядку та прийняти відповідне рішення за результатами його розгляду.

Звертаючись з позовними вимогами до Кам`янка-Бузької міської ради Львівського району Львівської області у даній справі, ОСОБА_1 просив визнати право власності за набувальною давністю саме на вищезазначені гідротехнічні споруди.

Вважаючи, що вищезазначений орган місцевого самоврядування не здійснює належним чином захист інтересів держави в суді, зокрема, не подав відзив на позовну заяву та не забезпечує явку представника в судові засідання, Жовківська окружна прокуратура звернулася до суду із заявою про вступ у розгляд даної справи у зв`язку з необхідністю здійснення захисту інтересів держави.

Ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 02 квітня 2024 року допущено до участі в справі № 446/2178/23 Жовківську окружну прокуратуру.

Суд першої інстанції позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнив та визнав за ним право власності за набувальною давністю на гідротехнічні споруди, які розташовані за межами населеного пункту с. Сапіжанка, Львівського району Львівської області, а саме: водонапускну споруду, що являє собою залізобетону трубу, діаметром 0,5 м, довжиною 5 м.; водовипускну споруду, що являє собою залізобетонну трубу діаметром 0,3 м., довжиною 10 м.

Відповідач Кам`янка-бузька міська рада Львівської області апеляційну скаргу на рішення суду не подавала, що дозволяє зробити висновок про те, що вона погодилася з таким рішенням суду.

Звертаючись із апеляційною скаргою Львівська обласна прокуратуру зазначила, що у даному випадку порушення інтересів держави полягає в тому, що визнання за позивачем права власності на спірне майно, порушує встановлений законом порядок набуття права власності на майно, оскільки за відсутності документів, що підтверджують право власності або право користування ОСОБА_1 на земельну ділянку, на якій розташовані спірні гідротехнічні споруди, такі мають належати територіальній громаді в особі Кам`янка-Бузької міської ради як власнику земельної ділянки після звернення до суду із заявою про передачу безхазяйного майна в комунальну власність, з огляду на те, що власником гідротехнічної споруди може виступати лише особа, яка є власником земельної ділянки на якій розташований водний об`єкт з гідротехнічною спорудою.

У той же час представництво прокуратурою України інтересів держави в суді є одним із видів представництва в суді. За правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки.

Представництво прокурором інтересів держави в суді відрізняється від інших видів представництва рядом специфічних ознак: складом представників та колом суб`єктів, інтереси яких вони представляють, обсягом повноважень, формами їх реалізації.

Отже, прокурор діє не від імені органу прокуратури як юридичної особи, а виключно від імені держави.

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі «Ф.В. проти Франції» (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява № 61517/00, п. 27).

Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави.

Водночас, Європейський Суд з прав людини уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні.

Розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

У рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 №1604 (2003) «Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону» щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені та ефективні органи.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово декларував позицію про те, що вже сама присутність прокурора в судовому процесі на боці однієї зі сторін ставить під загрозу принцип рівності та справедливий баланс між сторонами, участь прокурора може створювати відчуття нерівності у сторони (пункти 30-33 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Менчинська проти Росії», пункт 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мартіні проти Франції»).

Відтак, безпідставне звернення прокурора напряму впливає на принципі рівності та справедливий баланс між сторонами, що унеможливлює розгляд такої апеляційної скарги, поданої прокурором, оскільки таке рішення (за наслідками розгляду такої апеляційної скарги прокурора) суперечитиме засадам рівності, встановленим ЦПК України.

З огляду на викладене, з урахуванням ролі прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Тлумачення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, свідчить, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Частиною 3 статті 56 ЦПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до ч. 4 ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах

Системне тлумачення статті 56 ЦПК України та статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах;

2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах..

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом/скаргою у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову, оскарження судового рішення в апеляційному порядку, або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Тобто, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

При цьому захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні органи, а не прокурор.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 806/1000/17, від 20 вересня 2018 року у справі № 924/1237/17, від 23 жовтня 2018 року у справі №906/240/18, від 01 листопада 2018 року у справі №910/18770/17 та від 05 листопада 2018 року у справі № 910/4345/18.

Згідно з принципами процесуального права та усталеною судовою практикою, прокурор, звертаючись до суду з апеляційною скаргою в інтересах держави або відповідного суб`єкта владних повноважень, не лише зобов`язаний повідомити такий орган про свій намір, але й попередньо встановити, чи має цей орган намір самостійно здійснювати захист відповідних інтересів та, якщо ні, з`ясувати причини такої позиції.

Право прокурора на апеляційне оскарженні в інтересах держави не є автоматичним, є похідним та виникає виключно у випадках, коли уповноважений орган не забезпечує належного захисту, зокрема через бездіяльність або об`єктивну неможливість реалізації своїх повноважень. Тому прокурор не може діяти виходячи тільки з власного переконання, а повинен ґрунтовно перевірити, чи має відповідний орган захищати свої права та інтереси і лише за умови виявлення реальної бездіяльності втручатися в процес.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі №912/2385/18 дійшла висновку про те, що якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати.

Таким чином у кожному такому випадку прокурор повинен навести, а суд перевірити причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду в інтересах держави в особі уповноваженого органу.

У даній справі Львівська обласна прокуратура звернулася до суду з апеляційною скаргою на рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 16 грудня 2024 року в інтересах держави в особі Кам`янка-Бузької міської ради Львівського району Львівської області, яка була залучена до розгляду даної справи як відповідач, а відтак, будучи учасником справи, належним чином повідомленим про її розгляд, могла оскаржити в апеляційному порядку вищезазначене рішення суду самостійно.

Довідкою про доставку електронного документу підтверджується, що оскаржуване рішення суду доставлено до електронного кабінету Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області в підсистемі «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи 09 січня 2025 року (т. 1 а.с. 184).

Однак, в межах передбаченого цивільним процесуальним законодавством строку на апеляційне оскарження рішення суду з апеляційною скаргою в інтересах Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області звернулася Львівська обласна прокуратура, а не сама міська рада.

Отже, Львівською обласною прокуратурою не подано доказів, які б підтверджували факт невиконання або неналежного виконання Кам`янка-Бузькою міською радою Львівського району Львівської області своїх процесуальних обов`язків щодо оскарження рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів наголошує на тому, що предметом позову у даній справі дійсно є гідротехнічні споруди, а саме, дві труби: водонапускна труба діаметром 0,5 м, довжиною 5 метрів та водовипускна труба, діаметром 0,3 м., довжиною 10 метрів, які у свій час були встановлені для регулювання рівня води у ставках площею водного дзеркала 1,0274 га за межами с. Сапіжанка Кам`янка-Бузької міської ради Львівського району Львівської області і за якими більше 15 років доглядає позивач ОСОБА_1 .

Згідно висновку ПП ОК «Апекс» загальна вартість цих двох труб становить 34 972 гривень, що є ціною позову у даній справі (а.с.35).

Тому очевидно, даним рішенням не зачіпаються інтереси держави в цілому чи тих категорій громадян та юридичних осіб які органи прокуратури зобов`язані захищати в силу закону та представляти їхні інтереси перед судом.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що прокурором не доведено підстав для представництва інтересів держави в особі Кам`янка-Бузької міської ради Львівського району Львівської області у даній справі.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо: після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, або подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати.

З огляду на наведене, беручи до уваги правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18, які відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України є обов`язковими до застосування судом апеляційної інстанції, враховуючи те, що після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Львівської обласної прокуратури в інтересах Кам`янка-Бузької міської ради Львівського району Львівської області, встановлено відсутність підстав для представництва прокуратурою інтересів держави, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою Львівської обласної прокуратури в інтересах Кам`янка-Бузької міської ради Львівського району Львівської області на рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 16 грудня 2024 року підлягає закриттю з тих підстав, що апеляційну скаргу підписано особою, яка не має права її підписувати.

Керуючись 259, 260, 268, 362, 367, 368, 381 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Львівської обласної прокуратури в інтересах Кам`янка-Бузької міської ради Львівського району Львівської області на рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 16 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кам`янка-Бузької міської ради Львівського району Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали.

Повний текст ухвали складено 16 липня 2025 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.