Справа № 537/4461/25
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

"17" липня 2025 р. Суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області Мартишева Т.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

14 липня 2025 року до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , у якій позивач просить суд розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 13.06.2018 року Вовчанським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області та визнати, що малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживає з матір?ю - ОСОБА_1 .

Під час вирішення питання про відкриття провадження у справі судом встановлено, що дана позовна заява не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства, у зв`язку із чим підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Частина 1 ст. 4 ЦПК України регламентує право на звернення до суду за захистом, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, викладаючи обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, він має зазначити докази, що підтверджують вказані обставини, та згідно ч. 5 ст. 177 ЦПК України додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Від змісту позовної заяви залежать дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження у справі і проведення подальших підготовчих дій для розгляду справи у судовому засіданні та при її розгляді по суті, у тому числі і про її судову юрисдикцію та підсудність, про залучення в процес інших осіб, дослідження доказів тощо.

Також, від змісту позовної заяви залежить позиція відповідача, котрий, як і позивач, має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаний з тим, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Вже на стадії пред`явлення позову позивач зобов`язаний виконувати вимоги щодо несення тягаря доказування і довести при пред`явленні позову певне коло фактів, що мають процесуальне значення. Мається на увазі доведення фактів наявності передумов права на пред`явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред`явлення.

Згідно ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином визначення місця проживання дітей у судовому порядку можливе лише за наявності між батьками спору щодо цього.

При цьому, у позовній заяві ОСОБА_1 не викладені обставини та не зазначені докази, які підтверджують незгоду відповідача на визначення місця проживання дитини з матір`ю, наявності спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини, зважаючи, на те, що заданими позову дитина проживає з позивачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

ЗУ «Про судовий збір» визначено правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до ст.1, 2 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом, і включається до складу судових витрат. Платниками судового збору є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

У Рішенні Конституційного Суду України від 28 листопада 2013 року № 12-рп/2013 зазначено, що «гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя, від 14 травня 1981 року № (81) 7: «У тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

Таким чином, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (заява № 28249/95) «право на суд не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя».

Частиною 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується 0,4 відсотків розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1 211 грн 20 коп.

Позивачкою ОСОБА_4 судовий збір за подання заяви не сплачено, водночас заявлено клопотання про звільнення від його сплати, із посиланням на п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». Як підставу звільнення позивач зазначила свій статус внутрішньо переміщеної особи та те, що справа стосується порушення її прав, свобод та інтересів у цьому статусі.

Однак, відповідно до положень ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», законодавець чітко визначив вичерпний перелік категорій осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, а також конкретні умови, за яких ці пільги можуть бути застосовані. Посилання позивача у клопотанні про звільнення від сплати судового збору на п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» є неспроможним, оскільки дана норма стосується пільг про звільнення від сплати судового збору для учасників бойових дій, постраждалих учасників Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Водночас внутрішньо переміщені особи не включені до переліку осіб, які звільняються від сплати судового збору при розгляді справ у судових інстанціях, незалежно від предмета спору чи характеру справи.

Таким чином, підстав для звільнення ОСОБА_4 від сплати судового збору на підставі ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» не вбачається.

Разом з тим, відповідно до ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

У пункті 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" № 10 від 17.10.2014 вказано, що клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи, яка подає позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу; або особами, які подають позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу, є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю; або заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, яка перебуває у судових процедурах розпорядження майном, санації або реструктуризації боргів, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією) або боржника. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Позивачем до клопотання не додано доказів на підтвердження майнового стану, що позбавляє її можливості сплатити судовий збір у визначеному законом порядку та розмірі, тому передбачені законом підстави до задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору відсутні та у його задоволенні належить відмовити.

При цьому варто зауважити, що у випадку наявності об`єктивних причин, які перешкоджають оплаті судового збору, позивачка має право звернутися до суду з мотивованим клопотанням про відстрочення або розстрочення сплати судового збору відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір». Такий механізм забезпечує доступ до правосуддя для осіб, які не можуть сплатити судовий збір у повному обсязі одночасно, але не передбачає безумовного звільнення від його сплати без наявності законної підстави.

Частиною 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що у разі, коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах від 17.10.2014 р. N 10, подані до суду позовні заяви чи заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об`єктом справляння судового збору.

Відповідно до п. 13 вищезазначеної Постанови якщо в позовній заяві об`єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов`язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

Як вбачається із позовної заяви, в ній об`єднано дві вимоги немайнового характеру, а саме вимога про розірвання шлюбу та вимога про визначення місця проживання дитини таким чином, відповідно до ставок судового збору, встановлених Законом України "Про судовий збір", судовий збір за подання цієї заяви до суду становить 2 422 грн 40 коп.

Разом з тим, пунктами 8, 10, ч. 3 ст. 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити: перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви ; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Однак, як вбачається із позовної заяви в ній, в порушення вищезазначених вимог позивачем не зазначено щодо наявності у неї або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви, а також відсутнє власне письмове підтвердження ОСОБА_1 про те, що нею не подано іншого позову (позовів) з тим самим предметом та з тих самих підстав

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суддя вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху, надавши позивачу строк для виправлення вищезазначених недоліків, а саме надати до суду позовну заяву в новій редакції, яка має містити: виклад обставин наявності спору між сторонами саме щодо визначення місця проживання дитини, неможливості його врегулювання в позасудовому порядку та доказів щодо цього; відомості щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; власне письмове підтвердження позивача про те, що нею не подано іншого позову (позовів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; надати суду докази щодо сплатити судового збору щодо заявлених вимог немайнового характеру у розмірі 2 422 грн 40 коп. на наступні реквізити: отримувач: ГУК у Полтавській обл./Крюківський р-н/22030101, код отримувача (ЄДРПОУ): 37959255, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувча: UA 0016718, код класифікації доходів бюджету: 22030101, призначення платежу: судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки заяви у строк, що не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали суду.

Роз`яснити, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя : Т.О. Мартишева