УХВАЛА

17 липня 2025 року

м. Київ

справа № 641/8908/20

провадження № 61-8468ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 24 січня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 28 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, в якому просила суд:

- здійснити поділ квартири

АДРЕСА_1 , яка є об`єктом спільної сумісної власності подружжя;

- визнати за нею 1/2 частину вказаної квартири.

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в якому просив суд:

- визнати спільним сумісним майном подружжя доходи, отримані ОСОБА_2

з 01 січня 2017 року по 1 квартал 2021 року;

- у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя стягнути з ОСОБА_2 на його користь частину грошової компенсації від продажу ТЗ Volkswagen TRANSPORTER, 2007 року випуску в сумі 100 455 грн, від отриманого його дружиною доходу за місцем роботи в КП «Харківський метрополітен» у розмірі 2 207 258,50 грн, від отриманих нею соціальних витрат у сумі 13 243, 82 грн, від отриманої заробітної плати у сумі 74 856,91 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 24 січня 2025 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задоволено.

Поділено трикімнатну ізольовану квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Визнано за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на 1/2 частину трикімнатної ізольованої квартири, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1 .

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 6 306,00 грн.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 28 травня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 24 січня 2025 року в частині первісного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя змінено, виклавши його в цій частині в наступній редакції.

Визнано трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

03 липня 2025 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 24 січня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду

від 28 травня 2025 року (надійшла до суду 04 липня 2025 року), в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просив суд скасувати оскаржувані судові рушення у повному обсязі, передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 11 липня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а саме запропоновано надати докази вартості спірного майна для визначення розміру судового збору. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

16 липня 2025 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про усунення недоліків та квитанція про доплату судового збору у загальному розмірі 2 366,08грн.

В ухвалі Верховного Суду від 11 липня 2025 року зазначено, що заявнику необхідно надати докази вартості спірного майна та сплатити судовий збір за подачу касаційної скарги за первинний позов: за позовну вимогу немайнового характеру 1 345,28 грн ((840,80*200%)*0,8= 1 345,28); позовні вимоги майнового характеру (у розмірі 1 % від ціни спірного майна помноженого на 200 % та помноженого на 0,8).

До заяви про усунення недоліків не надано доказів вартості спірного майна (зокрема, квартири), а тому у Верховного Суду відсутні можливості визначити розмір судового збору, який підлягає сплаті за подачу касаційної скарги.

Отже, станом на 17 липня 2025 року вимоги, викладені в ухвалі Верховного Суду

від 11 липня 2025 року, не виконані, що перешкоджає Верховному Суду вирішити питання про відкриття касаційного провадження, а тому касаційна скарга

ОСОБА_1 підлягає визнанню неподаною та поверненню.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України

у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 24 січня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 28 травня 2025 року вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць