Провадження 2/127/4699/25
У Х В А Л А

17 липня 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Вохмінова О.С., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в :

17.07.2025 року судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, до якої додано заяву представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову.

Заява мотивована тим, що судовим наказом № 127/35026/23, виданим 14.11.2023 року Вінницьким міським судом Вінницької області з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стягнуто аліменти в розмірі частки заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку з 13.11.2023 року до досягнення дитиною повноліття.

За заявою ОСОБА_2 було відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового наказу про стягнення аліментів, які стягуються з позивача, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , з його заробітку.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.03.2025 року № 127/32330/24 в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з матір`ю відмовлено. Зазначеним рішенням встановлено, що з травня 2024 року дитина син ОСОБА_4 , на утримання якого судовим наказом стягнуті аліменти, проживає разом з батьками свого батька, який проходить військову службу за призовом, за адресою: АДРЕСА_1 .

Батько дитини хоча і продовжує військову службу в ЗСУ, приймає активну участь у житті сина, дбає про стан його здоров`я, навчання, утримує сина матеріально шляхом перерахування коштів на рахунок своєї матері ОСОБА_5 .

Однак, станом на день звернення до суду з позовною заявою про припинення стягнення аліментів, аліменти з позивача продовжують стягуватись на користь відповідачки, хоча син ОСОБА_4 з матір`ю не проживає з 15 травня 2024 року.

На думку позивача, виконання судового наказу про стягнення з нього аліментів до остаточного ухвалення судом рішення у даній справі може порушити баланс інтересів сторін та унеможливити відновлення порушених прав у випадку задоволення позову.

Зазначаючи правовою підставою клопотання ст.ст. 150, 151 ЦПК України, представник позивача просив: зупинити примусове стягнення аліментів у виконавчому провадженні № 73479827, що перебуває на виконанні у Першому відділі ДВС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ), що стягуються на підставі виданого 14.11.2023 року Вінницьким міським судом Вінницької області судового наказу № 127/35026/23 до набрання рішенням у даній справі про припинення стягнення аліментів законної сили.

Дослідивши зміст заяви, враховуючи підстави і предмет позову, докази, що залучені позивачем до матеріалів заяви, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Предметом позову є припинення стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів, що стягуються в примусовому порядку на підставі судового наказу № 127/35026/23, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 14.11.2023 року.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову про припинення аліментів, представник позивача просив зупинити їх примусове стягнення до набрання рішенням у даній справи законної сили.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно ч.1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову (ч. 2 ст. 150 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 6, 7, 8, 10, 11 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно ч. 10 ст. 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Враховуючи наведені обставини, підстави і предмет позову, а також те, що обраний позивачем вид забезпечення позову за змістом є тотожними заявленим позовним вимогам та спрямований на зупинення виконання рішення суду, що набрало законної сили, що є неприпустимим, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 149, 153 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

відмовити в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Дубінського Ю.Я. про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог ст. 354, ст. 355 ЦПК України.

Повне судове рішення складене 17 липня 2025 року.

Суддя: