Справа № 289/1616/24
Номер провадження 4-с/289/5/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2025 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді: Мельника О.В. з участю секретаря: Писаренко К.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Радомишль скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни та скасування арешту, накладеного постановою приватного виконавця, у виконавчому провадженні № 77944134,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни та просила скасувати арешт, накладений на належну їй 1/3 частку житлового будинку, що є її єдиним житлом.

Скаргу обґрунтовано тим, що на примусовому виконанні у приватного виконавця перебуває виконавче провадження № 77944134, відкрите на підставі виконавчого листа № 289/1616/24, виданого 25 квітня 2025 року Радомишльським районним судом Житомирської області.

Виконавче провадження стосується стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДІДЖІ ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором № 787658 від 29.12.2021 у сумі 50618,61 грн., а також понесених витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн. та витрат на професійну правову допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 1500 грн.. Загальна сума, що підлягає стягненню, з урахуванням основної винагороди приватного виконавця у розмірі 61274,95 гривень.

Постановою приватного виконавця від 22 травня 2025 року у виконавчому провадженні № 77944134 накладено арешт на 1/3 частку житлового будинку загальною площею 157,7 кв.м., житловою площею 80,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник стверджує, що цей житловий будинок є її єдиним житлом.

Боржник посилається на частину 7 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», яка забороняє звернення стягнення на єдине житло боржника, якщо сума стягнення не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати.

Станом на 01.01.2025 розмір мінімальної заробітної плати становить 8000 грн., отже, 20 розмірів мінімальної заробітної плати дорівнюють 160 000 грн.. Оскільки загальна сума стягнення (61274,95 грн.) не перевищує цю межу, арешт на її єдине житло є неправомірним і підлягає скасуванню.

Заявник зверталася до приватного виконавця із заявою про скасування арешту, проте отримала повідомлення про відмову.

У зв`язку із викладеним просить суд визнати неправомірними дії приватного виконавця Є.О.Волкової у виконавчому провадженні № 77944134 щодо накладення арешту на 1/3 частину житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 на праві власності. Визнати бездіяльність приватного виконавця щодо нескасування накладеного арешту на 1/3 частки житлового будинку, неправомірною. Скасувати повністю постанову приватного виконавця, якою накладено арешт на 1/3 частки житлового будинку. Зобов`язати приватного виконавця зняти арешт (поновити порушене право заявника), з внесенням відповідних змін у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно, Державний реєстр іпотек, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Приватний виконавець, у письмовій відповіді, заперечувала проти задоволення скарги, посилаючись на те, що арешт є заходом забезпечення виконання рішення суду і не означає примусової реалізації майна. Виконавець також зазначав, що боржник не надала достатніх документів, що підтверджують належність майна на праві власності та статус єдиного житла.

В судове засідання сторони не з`явились, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 447-1 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Судом встановлено, що виконавче провадження № 77944134 відкрито на підставі виконавчого листа № 289/1616/24 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДІДЖІ ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором № 787658 від 29.12.2021 у сумі 50618,61 грн., а також понесених витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн. та витрат на професійну правову допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 1500 грн..

Згідно письмових пояснень приватного виконавця, загальна сума, що підлягає стягненню, з урахуванням основної винагороди та витрат приватного виконавця - 61274,95 гривень.

Постановою приватного виконавця від 22 травня 2025 року у виконавчому провадженні № 77944134 накладено арешт на 1/3 частку житлового будинку загальною площею 157,7 кв.м., житловою площею 80,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка наявна в матеріалах справи, за боржником ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 1/3 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Відомості про наявність іншого нерухомого майна у боржника відсутні.

Згідно з Витягом з реєстру Радомишльської територіальної громади від 10.06.2025 року, ОСОБА_1 зареєстрована з 15.04.2005 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Мінімальна заробітна плата в Україні на 2025 рік встановлена Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" і становить 8000 гривень на місяць. Отже, 20 розмірів мінімальної заробітної плати дорівнюють 160 000 грн.

Листом від 24.06.2025 за № 77944134/40940 приватний виконавець повідомила скаржника про відмову в задоволенні вимог про зняття арешту з належної ОСОБА_1 частини будинку.

Згідно ч.1ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» , звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Частиною шостою цієї статті передбачено, що стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно ч.1, 2 ст. 56 Закону, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення та може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

За змістом частини третьої цієї статті, арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що державний виконавець в процесі виконання виконавчого документу, для забезпечення належного його виконання, має право накладати арешт на все майно боржника або на окремі речі та заборону на його відчуження, шляхом винесенні відповідних постанов.

В той же час, суд звертає увагу на те, що при винесенні постанови про арешт майна та заборону на його відчуження державний виконавець повинен враховувати певні законодавчі обмеження, зокрема: перелік майна, на яке не може бути звернено стягнення чи накладено арешт на кошти, суму стягнення, в межах якої такий арешт може бути накладений, а також державний виконавець наділений правом накладати арешт на все майно боржника чи окремо визначене, виходячи з наявної у нього інформації щодо майнового стану боржника в кожному конкретному випадку.

Відповідно до ч.7 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за боржником ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 1/3 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Відомості про наявність іншого нерухомого майна у боржника відсутні. Місце постійного проживання боржника зареєстроване за цією адресою з 2005 року.

Отже, спірне майно є єдиним житлом боржника.

Зі змісту ч.1ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника є однією із стадій звернення стягнення на майно боржника.

Враховуючи, що загальний розмір заборгованості за виконавчим провадженням № 77944134 (61274,95 грн.) не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати (160 000 грн.), а будинок є єдиним житлом боржника, арешт, накладений постановою приватного виконавця від 22.05.2025 на 1/3 частку житлового будинку, що є єдиним житлом боржника, є неправомірним, а постанова підлягає скасуванню. Частина 7 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» чітко встановлює заборону звернення стягнення на єдине житло боржника в таких випадках, що включає і арешт як одну зі стадій звернення стягнення.

Посилання приватного виконавця на те, що арешт застосовується для забезпечення реального виконання рішення суду вважає безпідставним, оскільки заборона звернення стягнення на єдине житло боржника, встановлена ч. 7 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», виключає саму можливість застосування таких заходів. Дії виконавця мають бути пропорційними, а цілі обмежень прав обґрунтованими і мінімально обтяжливими. У даному випадку, накладення арешту на єдине житло боржника при сумі заборгованості, що не перевищує встановлений законом поріг, є непропорційним обмеженням конституційного права на житло.

Таким чином, бездіяльність приватного виконавця щодо нескасування арешту є неправомірною, а сам арешт підлягає скасуванню. Решта заявлених вимог є передчасними і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 8, 41 Конституції України, ст.ст. 18, 48, 56 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447, 451, 452 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни, яка полягає у нескасуванні арешту, накладеного постановою про арешт майна боржника від 22 травня 2025 року, у виконавчому провадженні № 77944134.

Скасувати арешт, накладений постановою приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни від 22 травня 2025 року у виконавчому провадженні № 77944134 на 1/3 частку житлового будинку, загальною площею 157,7 кв.м., житловою площею 80,1 кв.м., реєстраційний номер ОНМ у ДРРПНМ: 040, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 .

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Житомирського апеляційного шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Олександр МЕЛЬНИК