Справа № 214/5514/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 липня 2025 року м Кривий Ріг

Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ковтун Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання Фартушна Є.К.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

відповідачки ОСОБА_4 (поза межами приміщення суду)

представника відповідачки ОСОБА_5 (поза межами приміщення суду)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом, який в подальшому був уточнений ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, третя особа: орган опіки та піклування виконкому Покровської районної у місті ради про позбавлення батьківських прав,-

УСТАНОВИВ:

19 червня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_6 звернувся до суду із позовною заявою, яка в подальшому була уточнена, в якій просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , відповідачка ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_3 . Сторони по справі проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу до 2019 року за адресою: АДРЕСА_1 . У 2018 рокі відповідачка залишвши сина, поїхала до Польщі на заробітки, звідки повернулась на початку 2019 року, але пробувши за місцем проживання два-три місяці. У вересні 2019 року остання знову поїхала на заробітки за кордон, звідки до сих пір не повернулася. Після виїзду відповідача ОСОБА_4 , за кордон, да квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить відповідачці, де залишилися проживати позивач з сином, вселилася донька відповідачки ОСОБА_7 , разом зі своєю малолітньою дитиною. Після чого син був позбавлений можливості належним чином навчатися, зокрема виконувати домашні завдання, оскільки маленька дитина доньки відповідачки постійно в цьому заважала. На зауваження позивача та прохання дивитися за дитиною відповідачка різко реагувала. Разом із сином позивач був змушений виїхати за своїм зареєстрованим місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Після виїзду за кордон мати не цікавиться долею сина, допомогу на утримання сина також не надає. Позивач вважає, що мати самоусунулась від виховання сина.

Згідно характеристики, виданою Криворізькою гімназією №124, ОСОБА_3 , 2007 року народження завдяки змінам у сім`ї, ОСОБА_8 став навчатися краще. Також при вирішенні питання про зняття з місця реєстрації за адресою матері та постановку на реєстрацію за адресою батька, відповідачка відмовилась сприяти у вирішенні цього питання. Позивач просить врахувати той факт, що відповідачем свідомо обрано такі життєві умови, за якими її участь у вихованні протягом тривалого часу ( з 2019 року) взагалі відсутня, що в свою чергу свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків та відповідач усвідомлює, що перебуваючи далеко від власної дитини вона не може піклуватись про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя.

Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 червня 2024 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачеві 10-денний строк на усунення недоліків.

01 липня 2024 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 заява про усунення недоліків.

Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 липня 2024 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати в порядку загального провадження.

18.09.2024 року на адресу суду від представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 надійшов відзив на позовну заяву про позбавлення батьківських прав в якому відповідачка категорично не погодилась із інформацією, яка міститься у позовній заяві, вважає за необхідне надати відзив на такий позов.

У відзиві відповідачка ОСОБА_4 пояснила, що має теплі стосунки з сином ОСОБА_3 , від свого кровного сина ніколи не відмовлялась. Пояснила, що підтримує з ним відносини та бере участь у його вихованні. У зв`язку з тим, що в країні криза, робочих місць бракує, тому вона вимушена їздити на заробітки за кордон, оскільки має батьківський обов`язок забезпечувати сина. Зробила припущення, що позбавлення батьківський прав, надасть ОСОБА_1 безперешкодно обмежити можливість її брати участь у спілкуванні з дитиною. Тому вона, як мати в ніякому разі не відмовляється від сина, хоче з ним і надалі спілкуватись та мати можливість бачитись фізично.

Відповідачка ОСОБА_9 , проживала у цивільному шлюбі з ОСОБА_10 , з 2003 року. В травні 2019 року вимушена була поїхати до Польщі на заробітки, так як у шлюбі набрали кредитів і не мали змоги їх повернути. Чоловік не допомагав їй у вирішенні цього питання і вона мала робити все самотужки. Протягом часу, який була в Польщі завжди спілкувалася із сином та чоловіком по телефону. Після повернення в Україну, розрахувавшись з боргами вони жили однією сім`єю в одній квартирі, поки її чоловік із сином не вирішили погостювати у матері її чоловіка декілька днів, але додому не повернулися. В жовтні 2021 року онук відповідачки ОСОБА_11 захворів на лейкоз, всі родичі відгукнулись, окрім її чоловіка, який залишився байдужим. Після чого відповідачка знову повернулася до Польщі, де влаштувалась на роботу, опікувалась онукою та хотіла перевезти свого сина до ОСОБА_12 у більш безпечне місце, але її колишній чоловік обіцяв, що займеться оформленням закордонного паспорту для виїзду їхнього спільного сина до неї за кордон. В особистих розмовах із сином постійно цікавилась про стан виготовлення його закордонного паспорту, і одного разу він обмовився, що не може приїхати тому, що він є останньою татовою страховкою перед можливістю бути призваним до лав ЗСУ. Відповідачка вважає, що не можна ставитись до власного сина як до ширми, яка можливо, прикриє його від виконання свого патріотичного обов`язку перед Україною. Пояснила, що свого сина любить і готова забрати до себе в Польщу, в більш безпечне місце, що відповідає інтересам дитини.

Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 грудня 2024 року залучено до участі у розгляді справи третю особу Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради.

Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 березня 2025 року підготовче засідання закрито, та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання з`явився позивач та представник позивача, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Позивач зазначив, що з відповідачкою має спільного сина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає з ним. У 2019 році відповідачка виїхала за кордон та більше сином не цікавиться, інколи переказувала сину кошти. Від сина йому відомо, що відповідачка наполягає на тому, щоб син кинув навчання, переїздив за кордон працювати. Після цього спілкування, у сина погіршується стан здоров`я, він нервує. У нььго була розмова із сином, той наполягає на позбавленні відповідачки батьківських прав, він підтримує сина та вважає, що це буде сприяти сталому, спокійному життю ОСОБА_13 . На стягненню аліментів не наполягає, бо зможе са утримувати сина.Представинк позивача позов підтримав та вказав на те, що відповідачка усунулась від виховання та утримання сина, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. ОСОБА_14 в суді позов підтримав та пояснив, що він був ініціатором звернення до суду з позовом . Він тривалий час проживає з батьком, той про нього турбується. Мати наполягає, щоб він переїздив за кордон, він не хоче залишати навчання, нервує, коли мати на нього кричить, у зв`язку з цим він заблокував спілкування з матір`ю. У 2021 році він з матерію їздив на турбазу відпочивати, інколи мати переводила кошти. Наполягає на позбавленні її батьківських прав.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, вказав на те, що відповідачка має зв`язок із сином, регулярно направляла кошти позивачеві та ОСОБА_13 . Дійсно, вона мешкає за кордоном, коли приїздила в листопаді 2024 року, то намагалась зустрітись з сином, але їй мати позивача повідомила, що внука вдома немає. Її пропозиції сину переїхати до неї, говорять лише про безпеку для сина.

Відповідачка, яка приймала участь у розгляді справи дистанційно, суду пояснила, що має спільного сина з позивачем. Коли вони проживали спільно, то за їх рішенням. вона виїхали за кордон на заробітки, коли повернулась, то ще нетривалий час проживали однією родиною, але потім позивач з сином повернулись жити до матеріал позивача. У 2019 році вона виїхали зі старшою донькою за кордон на лікування, потім переїхала в іншу країну. Син проживав з позивачем. вона спілкувалась з ним. переказувала кошти сину чи позивачеві. Зараз син уникає спілкування з нею, в листопаді 2024 року вона приїздила на 3 дні, але сина не застала. Вона сподівається, що наладить відносини із сином, просить не позбавляти її батьківських прав.

Представник третьої особи Покровської районної в місті ради в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без їх участі.

Представник третьої особи виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи бу повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши позивача, представника позивача, неповнолітнього ОСОБА_15 , відповідачку, її представника, дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що сторони у справі позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_1 виданого 21.11.2007 року (а.с.9).

Сторони не перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Згідно акту від 07.06.2024 року підтверджено, що ОСОБА_1 , зі своїм сином ОСОБА_3 та своєю матір`ю ОСОБА_16 проживають за адресою: АДРЕСА_2 . З 30 травня 2019 року по теперішній час ОСОБА_1 сам опікується сином, мати ОСОБА_4 участі у вихованні сина не приймає і мешкає за кордоном (а.с.10-11).

Згідно характеристики ОСОБА_3 , 2007 року народження, учня 9-А класу КГ №124 відомо, що ОСОБА_8 живе з бабусею та батьком. З першого по п`ятий клас мав задовільні успіхи в навчанні. А, починаючи з шостого класу, завдяки змінам у сім`ї, ОСОБА_8 став навчатися краще. ОСОБА_17 клас закінчив хорошистом. На батьківські збори батько завжди приходить, цікавиться життям сина. Сім`я приділяє постійну увагу навчанню та вихованню сина і підтримує постійний зв`язок зі школою та класним керівником (а.с.12).Відповідно до характеристики здобувача освіти ВСП «Автотранспортний фаховий коледж КНУ» І курсу, групи ОРА 23 2/9. Відомо, що ОСОБА_8 проживає в неповній сім`ї, виховується батьком, який регулярно відвідує коледж, цікавиться навчальними досягненнями та поведінкою сина. Допомагає класному керівнику. Мати не бере участі у житті сина (а.с.13). Свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що мешкає по сусідству. ОСОБА_8 з 2019 року проживає з бабусею та батьком. Відповідачку вона не бачила. Зі слів матері позивача їй відомо, що до цього вони жили на м-ні ОСОБА_19 . Про відповідачку їй нічого не відомо, ОСОБА_13 займається бабуся та батько.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що являється матір`ю позивача, відповідачку знає більше 20 років, її син вступив в стосунки з відповідачкою, але вона зажди піклувалася тільки про себе. У 2007 році завагітніла і колу онуку було 8 місяців повідомила, що хоче вийти на роботу, вона погодилась і допомагала подружжю сидіти з дитиною. У школі онук навчався сам, син постійно працював та не мав змоги допомагати, а мати не піклувалась. З 2019 року онук та син проживають у неї, вона зайнялась навчанням онука, оскільки ОСОБА_8 був занедбаний. Зараз онук добре закінчив школу, навчається у технікумі. Відповідачка не турбувалась про сина, не цікавилась його навчанням, фінансово не допомагає, майже не спілкується з сином, але після їх розмов ОСОБА_20 нервується, вони вимущені зхвертатись до лікарів. Вона не хоче, щоб в подальшому онук був змішений годувати відповідачку. Після звернення до суду з позовом, відповідачка приїздила один раз, але не дочекалась ОСОБА_13 . У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю обов`язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Жодної з цих обставин на час розгляду судом справи та ухвалення судового рішення не встановлено.Між тим, в судовому засіданні так і не було встановлено, що відповідач є особою, яка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Не підтверджено належними доказами те, що до відповідача застосовувалися заходи впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративного стягнення, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. Саме лише твердження позивача про те, що відповідачка знаходиться за кордоном та не займається вихованням дитини не є належним підтвердженням систематичної винної поведінки відповідача та ухилення матері від виконання батьківських обов`язків. Проживання матері окремо від дитини не може слугувати підставою для позбавлення батьківських прав.

Обов`язковим елементом ухилення від виконання батьківських обов`язків, як підстава позбавлення батьківських прав, що передбачена п.2. ч.1 ст.164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні.

У рішенні Європейського суду від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що при позбавленні батьківських прав суди повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Крім того, у даному рішенні Європейським судом звернуто увагу, що при вирішенні справ про позбавлення батьківських прав має бути встановлено відсутність поважних причин не виконання батьками батьківських обов`язків, які б виправдовували позбавлення батьківських прав.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд зазначає, що висновок органу опіки та піклування є одним із доказів, який відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України оцінюється у взаємному зв`язку з іншими доказами у справі. Відповідно до ч. 6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Подібний правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 16 лютого 2022 року справа № 742/710/19.

Висновок органу опіки та піклування виконкому Покровської районної в місті ради від 19.03.2025 року щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишено на розсуд суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_21 мало спілкується з матірю, однак він вказав на те, що сам обмежив спілкування з відповідачкою, бо має різні погляди на його місце його проживання, та майбутнє, вважає, що вона на нього тисне, із-за чого він нервує.

Крім того судом, встановлено, що відповідачка з 2022 року здійснює грошові перекази позивачу та синові, в суді висловила своє бажання порозумітись з сином, що свідічить про те, що остання виявляла та виявляє інтерес до життя сина, надає фінансову допомогу.Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимога або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обстави справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

Позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно сина є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, не довів та не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів неповнолітнього шляхом позбавлення матері по відношенню до сина батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачкою від виконання батьківських обов`язків відносно ОСОБА_13 . Відсутні також докази ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків в частині матеріального забезпечення дитини.

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено саме на позивача.

На думку суду, позбавлення відповідачки батьківських прав порушуватиме її права та не відповідатиме інтересам неповнолітнього. Відсутність у нього на цьому етапі життя психологічного зв`язку з матір`ю не виключає можливість налагодження між ними відносин у майбутньому.

Приймаючи до уваги, що судом не встановлено фактів умисного ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина, вчинення нею будь-якого негативного психологічного тиску на свою дитину, спричинення дитині будь-якої моральної чи фізичної шкоди, тому суд не знаходить достатніх підстав, передбачених ст.164 СК України для позбавлення її батьківських прав, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи відмову позивачеві в задоволенні позову в повному обсязі, витрати зі сплати судового збору з відповідача стягненню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.19, 143, 150, 164-166 СК України, ст.ст. 3, 6, 7, 10, 12, 13, 81, 141, 200, 206, 258, 259, 260-265, 269, 273, 354 ЦПК України, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні уточненого позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, третя особа: орган опіки та піклування виконкому Покровсьокої районної у місті ради про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання, АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - невідомий, місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, , юридична адреса: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вул. Володимира Великого, буд. 32.

Третя особа: Орган опіки та піклування Покровської районної в місті ради, , юридична адреса: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вул. Шурупова, 2.

Суддя Н.Г. Ковтун