Справа № 134/799/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 липня 2025 року с-ще Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Кантонистої О.О.

за участю секретаря судового засідання Франко О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Крижопіль в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

20 травня 2025 року до Крижопільського районного суду Вінницької області через систему «Електронний суд» надійшов позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» (далі - ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача вказує, що 15 січня 2022 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1023-7754, відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику кредит в сумі 10000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.

Згідно п. 1.4 Договору, строк кредитування складає 70 календарних днів; кредит має бути повернений згідно Графіку платежів (Додаток № 1 до Договору) до 25 березня 2022 року (термін погашення); повернення кредиту відбувається шляхом внесення 5 однакових платежів.

Відповідно до п. 1.6 Договору, протягом строку кредитування розмір процентів за користування кредитом складає 1,20 % від початкової суми кредиту за кожен день користування кредитом.

За умовами кредитного договору орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника становить 18400 грн., з яких 8400 грн. проценти за користування кредитом.

ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в обумовленому договором розмірі.

26 грудня 2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» було укладено Договір факторингу № УКФ-261224-2, за умовами якого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» передало ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» належні йому права вимоги за кредитними договорами, у тому числі за договором № 1023-7754 від 15.01.2022 року, боржником в якому є ОСОБА_1 , що підтверджується Реєстром боржників № 1 від 26.12.2024 до цього Договору факторингу.

Оскільки відповідач в порушення умов кредитного договору № 1023-7754 від 15.01.2022 року свої зобов`язання належним чином не виконав, у нього виникла заборгованість за вказаним кредитним договором, розмір якої станом на 13 травня 2025 року становить 14800 грн., з яких: 10000 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 4800 грн. - заборгованість за відсотками.

Позивач 02.01.2025 року направив відповідачу смс-повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором № 1023-7754 від 15.01.2022 року та про те, що ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» є новим кредитором за договором, однак заборгованість відповідачем добровільно не погашена.

З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 1023-7754 від 15.01.2022 року в розмірі 14800 грн., а також понесені судові витрати: 2422,40 грн. судового збору та 6000 грн. витрат на правничу допомогу.

Ухвалою судді Крижопільського районного суду від 21 травня 2025 року відкрито провадження у даній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Крижопільського районного суду від 18 червня 2025 року розгляд справи було відкладено в зв`язку з першою неявкою належним чином повідомленого відповідача.

В судове засідання 16 липня 2025 року сторони не з`явилися.

У позовній заяві представник позивача ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» - Волконітіна К.Ю. просила розглянути справу у відсутності сторони позивача.

Відповідач ОСОБА_1 направив на електронну адресу суду повідомлення про те, що не може з`явитися в судове засідання, так як на даний час виконує бойові завдання в Донецькій області в складі штурмової бригади Національної поліції «Лють», на підтвердження чого надав відповідну довідку.

Суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності сторін, оскільки згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстав для відкладення розгляду справи суд не вбачає.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як на десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 15 січня 2022 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено кредитний договір № 1023-7754.

Сторони договору погодили наступні умови: сума кредиту 10000 грн.; мета отримання кредиту споживчі (особисті) потреби; строк кредитування 70 календарних днів; кредит повертається шляхом внесення 5 однакових за розміром платежів згідно Графіку платежів, який є Додатком № 1 до Договору та його невід`ємною частиною; розмір процентів за користування кредитом складає 1,20 % від початкової суми кредиту за кожен день користування кредитом (п. п. 1.2 1.6 Договору).

Кредитний договір підписаний відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (А051) відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Підписавши договір, відповідач підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє всі умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватися всіх положень цього кредитного договору та Правил надання споживчих кредитів ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», текст яких розміщений та веб-сайті кредитодавця.

Відповідно до Додатку № 1 до Договору № 1023-7754 від 15.01.2022 року орієнтовна загальна вартість кредиту становить 18400 грн. та включає в себе проценти за користування кредитом у розмірі 8400 грн. Реальна річна процентна ставка становить 35 525 % річних.

Окрім того, основні умови кредитування, з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, спосіб надання кредиту, порядок повернення кредиту та іншу додаткову інформацію зазначено також у паспорті споживчого кредиту, який був підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором (А051).

Як вбачається з довідки ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про перерахування суми кредиту, видача коштів за кредитним договором № 1023-7754 від 15.01.2022 року в розмірі 10000 грн. відбулася 15.01.2022 за допомогою платіжної системи LiqPay на платіжку карту № НОМЕР_1 , платіж № .

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 1023-7754 від 15.01.2022 року, станом на 26.12.2024 року заборгованість ОСОБА_1 становила 14800 грн., з яких: 10000 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 4800 грн. - заборгованість за відсотками.

При цьому, як убачається із вказаного розрахунку, нарахування відсотків у розмірі 1,20 % в день здійснювалось у період з 15.01.2022 по 23.02.2022 включно.

26 грудня 2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» було укладено Договір факторингу № УКФ-261224-2, за умовами якого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (первісний кредитний) передає (відступає) ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» (новий кредитор) свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та передає первісному кредитору під відступлення права вимоги грошові кошти за плату у порядку та строки, встановлені цим Договором.

Відповідно до Реєстру боржників № 1 від 26.12.2024 до Договору факторингу № УКФ-261224-2 від 26.12.2024 року, ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 (№ з/п у Реєстрі 10144) за кредитним договором № 1023-7754 від 15.01.2022 року в сумі 14800 грн., з яких: 10000 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 4800 грн. - заборгованість за відсотками.

Отже, внаслідок укладення вищевказаного договору факторингу відбулася зміна кредитора та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» набуло статусу нового кредитора за кредитним договором, укладеним між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 .

З моменту отримання права вимоги до ОСОБА_1 , позивачем не здійснювалося нарахування відсотків та штрафних санкцій.

Як вбачається з довідки про розмір простроченої заборгованості за кредитним договором № 1023-7754 від 15.01.2022 року, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 13 травня 2025 року не погашена та становить 14800 грн., з яких: 10000 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 4800 грн. - заборгованість за відсотками.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною першою ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.

За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.

Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.

Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.

Зобов`язання за кредитним договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.

Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною першою ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором.

Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 5 липня 2017 року (справа № 6-459цс17), згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Відтак суди мають з`ясувати належним чином обсяг і зміст прав, які перейшли до нового кредитора та чи існували вони на момент їх переходу.

У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості.

Досліджені судом докази вказують на те, що 15 січня 2022 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 уклали в електронній формі кредитний договір, на виконання якого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» перерахувало на картковий рахунок позичальника кредитні кошти у розмірі 10000 грн., а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в порядку, визначеному договором.

Після закінчення строку кредитування 25 березня 2022 року ОСОБА_1 не повернув грошові кошти та не сплатив проценти за користування кредитом.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання за кредитним договором № 1023-7754 від 15.01.2022 року, а тому він несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язань за цим кредитним договором перед новим кредитором ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору та є правильним.

Натомість належних та допустимих доказів на спростування обставин, зазначених у позові, а також доказів погашення заборгованості у строки, визначені умовами кредитного договору № 1023-7754 від 15.01.2022 року, відповідачем суду не надано.

Отже, розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 1023-7754 від 15.01.2022 року становить 14800 грн., з яких: 10000 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 4800 грн. - заборгованість за відсотками.

Вказану заборгованість слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, від 22.01.2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі №7 53/1203/18.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем було надано копії: договору № 07/24-НК про надання правничої допомоги від 02.07.2024, укладеного між ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» та Адвокатським об`єднанням «ВЕРІТАС ЦЕНТР»; додаткових угод № 4 від 14.08.2024, № 17 від 03.04.2025 та № 19 від 16.04.2025 до договору № 07/24-НК про надання правничої допомоги від 02.07.2024, укладених між ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» та Адвокатським об`єднанням «ЛЕКС ВЕРІТАС» (правонаступником Адвокатського об`єднання «ВЕРІТАС ЦЕНТР»); звіту про виконану роботу відповідно до Договору № 07/24-НК про надання правничої допомоги від 02.07.2024, в якому наведено перелік робіт (послуг) по справі щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 ; платіжної інструкції № 1998 від 13.05.2025 року про перерахування ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» 6000 грн. АО «ЛЕКС ВЕРІТАС» за надання правової допомоги згідно дод. угоди № 21 до договору № 07/24-НК від 02.07.2024, за позовом до ОСОБА_1 .

Суд враховує, що заявлені стороною позивача до стягнення витрати пов`язані з розглядом цієї справи, їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмету спору, клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до суду не надходило, а тому, зважаючи на те, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

Слід зазначити, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом в частині визначення розміру гонорару можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам та відповідного обґрунтованого клопотання іншої сторони. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому у ст. 627 ЦПК України, принципу захисту прав працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у ст. 43 Конституції України.

З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути 6000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При поданні позову через систему «Електронний суд» позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 37204774 від 15.05.2025 року.

Оскільки позов задоволено у повному обсязі, тому понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. підлягають стягненню на його користь з відповідача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» заборгованість за кредитним договором № 1023-7754 від 15.01.2022 року в розмірі 14800 грн. (чотирнадцять тисяч вісімсот гривень), з яких: 10000 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 4800 грн. - заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» 2422,40 грн. судового збору та 6000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а всього 8422,40 грн. (вісім тисяч чотириста двадцять дві гривні, 40 копійок) судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НОВИЙ КОЛЕКТОР», місцезнаходження: м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 13, офіс 601, .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне рішення складено 21 липня 2025 року.

Суддя