Провадження № 22-ц/812/1229/25 Суддя першої інстанції Чулуп О.С.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 липня 2025 року м. Миколаїв Справа № 490/8469/24

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання Горенко Ю.В.,

без участі учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 травня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Чулупа О.С., в залі судового засідання в м. Миколаїв, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

25 вересня 2025 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтовано тим, що 02 липня 2021 року між Акціонерним товариством «Укрсиббанк» (далі АТ «Укрсиббанк») та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 0 (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору відповідачці було надано кредит, а вона зобов`язалась повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього Договору та Правил.

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами Договору.

У порушення положень договору відповідачка користуючись коштами наданими їй Банком не виконала своєчасно та у повному обсязі свої зобов`язання - не вносила платежі, передбачені умовами Договору, на повернення отриманих коштів, також сплачувала процентів за користування кредитом. У зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість за вищезазначеним договором.

15 квітня 2024 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», укладено Договір Факторингу № 266.

Згідно вищевказаного Договору, та у відповідності до статті 512 ЦК України, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «Укрсиббанк», зокрема і до ОСОБА_1 за кредитним договором від 02 липня 2021 року № 0.

Станом на дату подання позову заборгованість відповідачки перед позивачем становить 241 055.10 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 148 871.10 грн; заборгованість за комісією 92 184 грн.

Посилаючись на викладене позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором розмірі 241 055.10 грн,

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК «Кредит-Капітал» сплачений судовий збір в сумі 2892.66 грн та витрати на професійну правничу допомогу 5 000 грн.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 травня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором від 02 липня 2021 року № 0 в розмірі 148 871.10 грн.

В решті вимог - відмовити.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» суму сплаченого судового збору в розмірі 1 784.77 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що позовні вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 148 871 грн є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимог в частині стягнення заборгованості за комісією у розмірі 92 184 грн.

Позивачем не надано платіжних документів (платіжного доручення, квитанції тощо), які підтверджують сплату позивачем коштів в розмірі 5 000 грн.

За такого в задоволенні вимоги про стягнення з відповідачки витрат на правничу допомогу слід відмовити.

Не погодившись з заочним рішення суду, в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», подало апеляційну скаргу, де посилаючись на необґрунтованість оскаржуваного рішення та порушення судом норм процесуального права, просило його скасувати, та ухвалити в цій частині нове, яким стягнути з відповідачки на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ТОВ«ФК «Кредит-Капітал» понесено витрати в сумі 5 000 грн на професійну правничу допомогу АО «Апологет» на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги від 01 березня 2024 року № 0103 та замовлення до вказаного договору, що підтверджується детальним описом наданих послуг та рахунком на оплату, що містяться в матеріалах справи.

До позовної заяви представником позивача було додано низку документів на підтвердження надання професійної правничої допомоги, а саме подані:

-засвідчена копія ордера на надання правничої (правової) допомоги від 01 березня 2024 року № 1266140;

-засвідчена копія договору про надання правової (правничої) допомоги від 01 березня 2024 року № 0103;

-засвідчена копія Витягу із замовлення до договору про надання правової(правничої) допомоги від 01 березня 2024 року № 0103;

-засвідчена копія детального опису наданих послуг за договором про надання правової (правничої) допомоги від 20 вересня 2024 року № 0103 від 20 вересня 2024 року;

-засвідчена копія рахунку на оплату від 20 вересня 2024 року № 18.

Відповідно до позиції Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду згідно з постановою від 01 листопада 2022 року у справі № 757/24445/21-ц відсутність доказів оплати вартості наданих адвокатом послуг не може виступати самостійною підставою для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу.

На день розгляду справи відзиву на апеляційну скаргу від відповідачки не надходило.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. В своїй апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просило про розгляд справи за відсутності представника позивача. З огляду на приписи частини 2 статті 372 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу без участі учасників справи.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами статті 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Але обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат.

Статтею 141 ЦПК передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

У справі, що розглядається, районний суд, вважав, що позивачем не надано доказів, а саме, платіжних документів, які б підтверджували сплату позивачем коштів в розмірі 5 000 грн. Апеляційний суд з такими висновками суду не погоджується з огляду на натупне.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем на підтвердження таких витрат суду першої інстанції було надано:

- засвідчена копія ордера на надання правничої (правової) допомоги від 01 березня 2024 року № 1266140;

- засвідчена копія договору про надання правової (правничої) допомоги від 01 березня 2024 року № 0103, за яким ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» замовило, приймає та оплачує послуги правової (правничої) допомоги, зокрема й представництва клієнта в усіх судах загальної юрисдикції. Ціна послуг визначеється у замовленні , яке є невід`ємною частиною цього договору;

- засвідчена копія Витягу із замовлення до договору про надання правової (правничої) допомоги від 01 березня 2024 року № 0103, згідно з якою вартість послуг з правової (правничої) допомоги за кредитним договором стосовно ОСОБА_1 складає 5 000 грн;

- засвідчена копія детального опису наданих послуг за договором про надання правової (правничої) допомоги від 20 вересня 2024 року № 0103 від 20 вересня 2024 року;

- засвідчена копія рахунку на оплату від 20 вересня 2024 року № 18, де отримувачем зазначено Адвокатське об`єднання «Апологет», адвокат якого надавав професійну правничу допомогу ТОВ «ФК «Кредит капітал».

Відповідно до статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання позивача до утримання від подання необґрунтованого позову, а сторін - до досудового вирішення спору.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат за умови, що буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Відсутність доказів оплати вартості наданих адвокатом послуг не може виступати самостійною підставою для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу.

Отже, суд першої інстанції безпідставно відмовив позивачу у стягненні з відповідачки судових витрат на надання професійної правничої допомоги, які підтверджені належними доказами та за відсутності будь-яких заперечень щодо їх розміру іншої сторони.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідачки витрат на правничу допомогу, понесених ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» при розгляді цієї справи, суд апеляційної інстанції оцінюючи надані докази на підтвердження понесених таких витрат у їх сукупності, враховує визначений договором порядок визначення гонорару, оцінюючи обсяг наданих послуг та їх необхідність, а також співмірність вартості послуг із складністю справи і змістом цих послуг, та дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» судових витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

Ураховуючи те, що в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, судом не враховані норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин та не застосовані належним чином, не досліджено в повній мірі доводів позивача та наданих ним доказів, якими він обґрунтовував своє клопотання, оскаржуване судове рішення в цій частині не відповідає вимогам щодо законності й обґрунтованості.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, оскаржене заочне рішення суду першої інстанції слід змінити, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржувалося тільки в частині відмови у стягненні витрат на професійну справничу допомогу, то це рішення в іншій частині, апеляційний судом на відповідність його законності та обґрунтованості не перевірялось.

Керуючись статтями 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» задовольнити.

Заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 травня 2025 року в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 5 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повне судове рішення складено 09 липня 2025 року.