Справа №519/860/25
Провадження № "Е"2/519/627/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

16.07.2025 м. Південне

Південний міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Лемця С.П.,

при секретарі судового засідання Волковій Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження з повідомленням(викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Південного міського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 , в якому вказує, що 17.06.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» і ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №2037440. шляхом обміну електронними повідомленнями, на підставі якого останній отримав кредит у сумі 7600 грн строком на 15 днів, стандартна відсоткова ставка становить 1,90% на день.

На виконання умов договору ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредитів виконав повністю. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.

15.07.2022 між ТОВ «Лінеура Україна» і ТОВ «Росвен інвест Україна» (з 26.03.2024 змінено назву на ТОВ «Свеа Фінанс») укладено договір факторингу, відповідно до якого останнє набуло право вимоги грошових коштів від ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором.

Відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість на загальну суму 22762,00 грн, згідно договору № 2037440 від 17.06.2021:

-7600,00 грн заборгованість за тілом кредиту,

-15162,00 грн заборгованість за відсотками.

Посилаючись на викладене, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Свеа Фінанс» заборгованість у розмірі 22762,00 грн, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Відповідачем подано до суду відзив на позов, який містив заперечення на нього. Зазначає, що позивач не мав права нараховувати проценти за користування кредитом після спливу строку Договору позики № 2037440, а саме після 11.10.2021 року, отже позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за процентами у розмірі 12996 гривень 00 копійок є безпідставними та підлягають відмові у їх задоволенні. Таким чином, загальна вимога Позивача, яка може бути задоволена - 9766 гривень 00 копійок, що складаються з 7600 гривень 00 копійок (заборгованість за основним зобов`язанням), 2166 гривень 00 копійок (заборгованість за нарахованими процентами).

Ухвалою Південного міського суду Одеської області від 05.05.2025 відкрито провадження у справі за вищевказаною позовною заявою, ухвалено розгляд справи здійснити у порядку спрощеного провадженням з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 25.03.2024 змінено назву Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс».

Позивач у позовній заяві просить розгляд справи проводити у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового засідання, про причини неявки не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Суд встановив, що 17.06.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» і ОСОБА_1 шляхом обміну електронними повідомленнями укладено договір про надання споживчого кредиту №2037440 відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 7600 грн строком на 15 днів з можливістю пролонгації, з нарахуванням відсотків у розмірі 1,90% у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 Договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки та у межах нового кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою клієнта, та у межах нового строку, якщо відбулася автопролонгація (а.с.11).

Пунктом 1.5 договору передбачено, що орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою становить 44565,90 % річних, орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою становить 9766,00 грн. (п.1.6.1).

Договір підписано електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора, а також додаток № 1 до договору, який містить таблицю обчислення загальної вартості кредиту (а.с.11,21).

02 липня 2021 року між Товариством «Лінеура Україна» та між ОСОБА_1 було укладено Додатковий договір до Договору № 2037440, яким було продовжено строк користування кредит на 15 днів, тобто до 18.07.2021.

18 липня 2021 року між Товариством «Лінеура Україна» та між ОСОБА_1 було укладено Додатковий договір до Договору № 2037440, яким було продовжено строк користування кредит на 15 днів, тобто до 03.08.2021.

03 серпня 2021 року між Товариством «Лінеура Україна» та між ОСОБА_1 було укладено Додатковий договір до Договору № 2037440, яким було продовжено строк користування кредит на 15 днів, тобто до 19.08.2021.

20 серпня 2021 року між Товариством «Лінеура Україна» та між ОСОБА_1 було укладено Додатковий договір до Договору № 2037440, яким було продовжено строк користування кредит на 15 днів, тобто до 05.09.2021.

06 вересня 2021 року між Товариством «Лінеура Україна» та між ОСОБА_1 було укладено Додатковий договір до Договору № 2037440, яким було продовжено строк користування кредит на 15 днів, тобто до 22.09.2021.

25 вересня 2021 року між Товариством «Лінеура Україна» та між ОСОБА_1 було укладено Додатковий договір до Договору № 2037440, яким було продовжено строк користування кредит на 15 днів, тобто до 11.10.2021 (а.с.24-44).

Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до абзацу другого ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

Враховуючи вищевикладене, можна дійти висновку, що між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов договору кредитного договору щодо надання кредитних коштів, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.

15.07.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (нині ТОВ «СВЕА ФІНАНС») укладено договір факторингу №2-15072022 (а.с.56).

Відповідно до умов даного договору клієнт як первісний кредитор відступив право вимоги фактору як новому кредитору, зокрема за договором про надання коштів на умовах позики від 17.06.2021 року № 2037440. Відповідно до Витягу з реєстру боржників №1 до цього договору заборгованість відповідача становить у розмірі 22762,00 грн, з яких: 7600,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 15162,00 грн заборгованість за відсотками, кількість днів прострочення виконання зобов`язань 277 (а.с.61)

Таким чином, між сторонами склались кредитні правовідносини, які регулюються параграфом 2 (кредит) глави 71 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно положень ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно з ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Як встановлено судом та не заперечувалося відповідачем згідно поданого відзиву, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за договором виконав належним чином.

Згідно розрахунку заборгованості станом на 26.03.2025 така становить у розмірі 22762,00 грн, з яких: 7600,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 15162,00 грн заборгованість за відсотками за період з 17.06.2021 по 09.01.2022 (а.с.51-54).

Разом з цим, згідно з п.1.4.1. договору, стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 1,90 % в день і застосовується: у межах строку кредиту, вказаного у п.1.3 цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою клієнта відповідно до п.4.1. договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація відповідно до п. 4.2. договору.

Відповідно пункту 4.2. кредитного договору стосується порядку автопролонгації строку кредиту.

Згідно з п.4.2.1. договору, сторони домовилися, що у випадку, якщо у клієнта на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації) наявна заборгованість за кредитом, та клієнт не продовжив строк кредиту відповідно до п.4.1.1-4.1.6 договору, за цим договором застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом (автопролонгація) з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту.

Відповідно до п. 4.2.2 договору клієнт, підписуючи цей договір, дає згоду на його автопролонгацію, - продовження дії, договору та строку користування кредитом з закінчення строку кредиту або продовженого строку кредиту (п.1.3, п. 4.1.5. договору) ще на 15 календарних днів.

Відповідно до п.4.2.5 кредитного договору загальна кількість автопролонгацій за цим договором обмежується загальною кількістю днів користування кредитом, яка не може бути більшою за 120 календарних днів (включаючи період, визначений в п. 1.3. договору). Тобто, якщо у разі наступної (чергової) автопролонгації загальна кількість днів користування кредитом буде більшою за 120, така автопролонгація не застосовується, а строк повернення кредиту та сплати нарахованих процентів є таким, що настав.

Згідно розрахунку заборгованості, відповідач здійснив шість оплат, а саме:

02 липня 2021 року 2166 гривень 00 копійок;

18 липня 2021 року 2166 гривень 00 копійок;

03 серпня 2021 року 2166 гривень 00 копійок;

30 серпня 2021 року 2166 гривень 00 копійок;

06 вересня 2021 року 2166 гривень 00 копійок;

25 вересня 2021 року 2166 гривень 00 копійок.

Станом на дату закінчення строку кредиту передбаченого п.1.3. договору (з урахуванням додаткових договорів про продовження строку користування кредитом), у відповідача була наявна заборгованість за кредитом, відтак у відповідності до п.п. 4.2.11, 4.2.2. договору, відбулася також автопролонгація строку кредиту. Загальна кількість автопролонгації за цим договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може бути більшою за 120 календарних днів (п. 4.2.5.).

Таким чином нарахування відсотків є правомірним у межах строку визначного п.4.2.5. договору, у період з 17.06.2021 по 15.10.2021 (120 календарних днів) та відповідно складає 2743,60 грн.

Враховуючи наведене, оскільки відповідач порушив умови кредитного договору, у добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості за таким, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є такими, що підлягають частковому задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 2037440 від 17.06.2021 у розмірі 10343,60 грн, з яких: 7600,00 грн тіло кредиту, 2743,60 грн заборгованість за відсотками.

Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню пропорційно задоволеним позовним вимогам.

При пред`явленні позову ТОВ «СВЕА ФІНАНС» сплатило судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «СВЕА ФІНАНС» задоволено на 45,44% (10343,60 грн х 100/22762 грн), то на користь позивача з відповідачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1100,73 грн (45,44% х 2422,40 грн/100%).

Відповідач просив стягнути з позивача судові витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 12000,00 грн, а саме за складання відзиву.

На підтвердження розміру витрат на правову допомогу, відповідач надав договір про надання правничої допомоги від 18.04.2025, акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) та довідку про обсяг виконаної роботи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 року у справі № 910/15357/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а і самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що розмір витрат на правову допомогу у цій справі, що включає в себе складання відзиву на позовну заяву, який подано до суду через систему "Електронний Суд", в сумі 12000 грн. є завищеним, враховуючи категорію та складність справи.

А відтак, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню в розмірі 4000 грн.

У відповідності до ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 3, 12, 81, 141, 268, 280-289 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» заборгованість за договором № 2037440 від 17.06.2021 у розмірі 10343 (десять тисяч триста сорок три) грн 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» 1100 (одна тисяча сто) грн 73 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» на користь ОСОБА_1 4000 (чотири тисячі) грн витрати на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», , місцезнаходження за адресою: 03124, м. Київ, бальвар Вацлава Гавела, буд. 6.

Відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Дата складення повного судового рішення 16.07.2025.

Суддя Сергій ЛЕМЕЦЬ