ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 липня 2025 року

м. Харків

справа №642/1787/24

провадження № 22-ц/818/2919/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Смелянець К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа приватний нотаріус Самчук Тетяна Валеріївна, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом за апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 13 лютого 2025 року, постановлене під головуванням судді Бородіної О.В., -

в с т а н о в и в:

У квітня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Харківської міської ради, третя особа приватний нотаріус Самчук Тетяна Валеріївна, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. З урахуванням уточненої позовної заяви просила встановити факт проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу більш як 5 років до часу відкриття спадщини, та визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 13 лютого 2025 року задоволено. Встановлено факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу більш, як 5 років до часу відкриття спадщини. Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (і.н. НОМЕР_1 ) право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В апеляційній скарзі Харківська міська рада просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів факту її спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 ; відсутні докази ведення їх спільного господарства.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Ястребова Є.Б. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, судове рішення залишити без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано належні та допустимі докази, які підтверджують факт її проживання з ОСОБА_2 не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини; наявні підстави і для визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що з ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на нерухоме майно.

Право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 , на підставі:

-1/3 частка - на підставі свідоцтва № 4-98/22967 від 01 квітня 1998 року про право власності на житло;

-1/6 частка - на підставі свідоцтва про право на спадщину, за законом, серія та номер: 4-62, видане 25.02.2014 року ОСОБА_2 , видавник: Друга Харківська державна. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 11186098 від 25.02.2014 16:46:12, ОСОБА_3 , Друга Харківська міська державна нотаріальна контора (колишня Друга Харківська ДНК), Харківський міський нотаріальний округ, Харківська обл.нотаріальна контора.

-1/2 частка - на підставі свідоцтва про право на спадщину, за законом, серія та номер: 4-14, видане 17.01.2014 ОСОБА_2 , видавник: Друга Харківська державна нотаріальна контора. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 10020589 від 17.01.2014 12:58:12, ОСОБА_3 , Друга Харківська міська державна нотаріальна контора (колишня Друга Харківська ДНК), Харківський міський нотаріальний округ, Харківська обл.

Місце проживання спадкодавця, на час смерті, було зареєстровано за адресою АДРЕСА_2 .

Позивачка зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 .

21 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Самчук Тетяни Валеріївни із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_2 .

30.11.2021 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.

Постановою №177/02-31 від 02 грудня 2021 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Самчук Тетяна Валеріївна відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що позивачем не подано документів, що підтверджують родинні відносини із спадкодавцем та факт постійного проживання зі спадкодавцем, на час відкриття спадщини.

Даних про прийняття спадщини іншими спадкоємцями матеріали справи не містять.

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_1 перебувала у шлюбі із ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, та копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .

У інших зареєстрованих шлюбах ОСОБА_1 не перебувала, що підтверджується також відповіддю Харківського відділу ДРАЦС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 658/1119-26-24-32.20/32.20 від 23 серпня 2024 року.

ОСОБА_2 перебував у шлюбі, який розірвано 08.07.1987 року, та більше у зареєстрованому шлюбі не перебував, що підтверджується витягом Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб.

Позивач стверджує, що вона проживала однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу із ОСОБА_2 більше десяти років по дату його смерті.

Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилалася на те, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 та яка перебувала у власності останнього, що підтверджується свідоцтвом про право на спадкування за законом від 25 лютого 2014 року, що зареєстровано в реєстрі за №4-62 , свідоцтвом про право на спадкування за законом від 17 січня 2014 року, що зареєстровано в реєстрі за №4-14, свідоцтвом про право власності на житло від 01 квітня 1998 року, реєстраційний №4-98/22967. За життя ОСОБА_2 був одружений із ОСОБА_5 , однак їх шлюбні відносини були розірвані, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 08 липня 1987 року зроблено запис №288, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 . ОСОБА_2 дітей не мав. Батьки ОСОБА_2 - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 померли. З 2007 року ОСОБА_2 (надалі - Спадкодавець) проживав разом з ОСОБА_1 (надалі - Позивач) в квартирі АДРЕСА_1 як чоловік та жінка однією сім`єю без офіційної реєстрації шлюбу. Спільних дітей у позивача та спадкодавця не було. Позивач проживала разом із спадкодавцем приблизно 14 років до моменту смерті ОСОБА_2 , а тому остання, в законодавчо встановлений строк, звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважала, що входить у коло спадкоємців. Стверджує, що вона та спадкодавець до смерті останнього тривалий час мали відносини, які притаманні подружжю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, разом користувалися належним їм майном, купували побутові речі, здійснювали ремонт у житлі, спільно несли витрати, що були пов`язані з утриманням місця проживання. У зазначеній квартирі разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживали донька Позивачки- ОСОБА_8 , зять позивачки ОСОБА_9 та її онуки - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Крім того, останні роки життя ОСОБА_2 мав онкологічне захворювання, а тому проходив обстеження в Харківському обласному клінічному онкологічному центрі, та у зв`язку із проблемами зі здоров`ям потребував стороннього догляду. ОСОБА_1 , протягом всього часу до моменту смерті ОСОБА_2 , постійно проявляла участь в його лікуванні під час хвороби, доглядала його, купувала ліки. А також, позивач особисто поховала свого цивільного чоловіка ОСОБА_2 . 21 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Самчук Тетяни Валеріївни з заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_2 . Постановою №177/02-31 від 02 грудня 2021 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Самчук Тетяна Валеріївна відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим що позивачем не подано документів, що підтверджують родинні відносини із спадкодавцем та постійного проживання на час відкриття спадщини. Вказане стало підставою звернення до суду із даним позовом. Позивачка стверджує, що вона прожила з спадкодавцем однією сім`єю більш, як 5 (п`ять) років до часу відкриття спадщини, а тому наділена правом прийняти спадщину за законом, оскільки належить до четвертої черги осіб на спадкування. Інших спадкоємців за законом та заповітом немає. Спадкодавцю ОСОБА_2 на дату смерті на праві приватної власності належала квартира за адресою: АДРЕСА_2 : 1/3 частка - на підставі свідоцтва № 4-98/22967 від 01 квітня 1998 року про право власності на житло; 1/6 частка - на підставі свідоцтва про право на спадщину, за законом, серія та номер: 4-62, видане 25.02.2014 року ОСОБА_2 , видавник: Друга Харківська державна. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 11186098 від 25.02.2014 16:46:12, ОСОБА_3 , Друга Харківська міська державна нотаріальна контора (колишня Друга Харківська ДНК), Харківський міський нотаріальний округ, Харківська обл. нотаріальна контора; 1/2 частка - на підставі свідоцтва про право на спадщину, за законом, серія та номер: 4-14, видане 17.01.2014 ОСОБА_2 , видавник: Друга Харківська державна нотаріальна контора. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 10020589 від 17.01.2014 12:58:12, ОСОБА_3 , Друга Харківська міська державна нотаріальна контора (колишня Друга Харківська ДНК), Харківський міський нотаріальний округ, Харківська обл. Таким чином, позивач просить визнати за нею право власності на вказану квартиру в порядку спадкування за законом.

Згідно частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1258, ч. 2 ст. 1223 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги.

Відповідно до положень ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

За змістом ст. 1264 ЦК України особи, які відносяться до четвертої черги спадкоємців за законом, повинні відповідати таким двом вимогам: вважатися членом сім`ї спадкодавця; проживати зі спадкодавцем однією сім`єю протягом п`яти років саме на день відкриття спадщини.

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.05.2008, № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш, як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.6 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Матеріали справи свідчать про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер. Організацією та проведенням його поховання займалася позивачка.

ОСОБА_1 на підтвердження позовних вимог також надала квитанції про оплату ліків для ОСОБА_2 , квитанції витрат на поховання, договір про надання послуг з ремонту квартири, квитанція про оплату договору по ремонту квартири, квитанції про оплату комунальних послуг, фотографії спільно проведеного дозвілля, фотографії сім`ї зі свят, докази проживання онуків позивачки у даній квартирі, а також показання свідків, при їхньому допиті. Саме всі ці докази у сукупності свідчать про той факт, що ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, були пов`язані спільним побутом, правами та обов`язками, притаманними подружжю. Також, до матеріалів справи, в суді першої інстанції були долучені: квитанції про купівлю речей для побутового вжитку, такі як газова плита, мультиварка, пральна машина, водонагрівач, ноутбук, мобільний телефон, що вказують на здійснення витрат зі спільного бюджету та придбання майна для спільного користування. Витрати здійснювались з 2010 року по 2020 рік, що вказують на довготривалість їхніх відносин.

Під час допиту свідків в суді першої інстанції, судом було встановлено, що свідки були в повній мірі обізнані, зокрема, про час і місце спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про їх побут, стан його здоров`я і участь у веденні господарства позивача з ОСОБА_2 за його життя. Вони засвідчили суду про відомі їм обставини, які потребували доказуванню щодо спільного проживання позивача з ОСОБА_2 саме, як членами однієї сім`ї, а також ведення ними спільного господарства та організації спільного побуту, придбання побутових речей, наявність взаємних прав та обов`язків, що є характеризуючими ознаками сім`ї.

До матеріалів справи позивачем також долучено ряд фотосвітлин на підтвердження факту спільного проживання позивача з ОСОБА_2 однією сім`єю.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність позовних вимог ОСОБА_1 на наявність підстав для встановлення факту її проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 без шлюбу не менш, як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Щодо позовних вимог про визнання права власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , то судова колегія виходить з наступного.

Згідно із частиною першою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ст. ст. 1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Статтею 1258 ЦК України визначена черговість спадкування за законом, а саме - спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

У ОСОБА_2 , після його смерті, відсутні спадкоємці першої, другої та третьої черги, тому право спадкування отримують спадкоємці четвертої черги.

Згідно зі ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини.

Зі змісту ст. 1264 ЦК України слідує, що законодавець захищає права тих осіб, яких спадкодавець вважав членами своєї сім`ї і які проживали з ним впродовж достатньо тривалого часу (п`ять років), вели спільне господарство.

Відповідно до положень ст. 3 Сімейного Кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки.

Оскільки, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем після ОСОБА_2 у четвертій черзі спадкування за законом та своєчасно звернулась із заявою про прийняття спадщини, та відтак, ОСОБА_1 є такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка належала померлому на підставі:

-1/3 частка - на підставі свідоцтва № 4-98/22967 від 01 квітня 1998 року про право власності на житло;

-1/6 частка - на підставі свідоцтва про право на спадщину, за законом, серія та номер: 4-62, видане 25.02.2014 року ОСОБА_2 , видавник: Друга Харківська державна. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 11186098 від 25.02.2014 16:46:12, ОСОБА_3 , Друга Харківська міська державна нотаріальна контора (колишня Друга Харківська ДНК), Харківський міський нотаріальний округ, Харківська обл.нотаріальна контора;

-1/2 частка - на підставі свідоцтва про право на спадщину, за законом, серія та номер: 4-14, видане 17.01.2014 ОСОБА_2 , видавник: Друга Харківська державна нотаріальна контора. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 10020589 від 17.01.2014 12:58:12, ОСОБА_3 , Друга Харківська міська державна нотаріальна контора (колишня Друга Харківська ДНК), Харківський міський нотаріальний округ, Харківська обл.

Згідно 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7, при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлене судом.

Згідно роз`яснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - Свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Виходячи вищевикладеного судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що при обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права, відповідно до п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, з огляду на відмову нотаріуса видати свідоцтво про право власності на спадщину у порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , позовні вимоги позивача про визнання за нею права власності на квартиру на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , не суперечать закону та не порушують права, свободи та інтереси інших осіб.

Посилання апелянта на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту спільного проживання, - спростовується матеріалами справи.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 13 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Ю.М. Мальований

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 16.07.2025 року