Справа № 214/7402/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 липня 2025 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Сіденка С.І.,

за участю секретаря судового засідання Розстальної К. В.,

у відсутність сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до розглянувши матеріали позову Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про стягнення заборгованості за по послуги з постачання теплової енергіїпро стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії,

встановив:

позивач Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» (далі АТ «Криворізька теплоцентраль») звернувся до суду з позовом до відповідачів розглянувши матеріали позову Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про стягнення заборгованості за по послуги з постачання теплової енергіїта просить суд стягнути солідарно з них заборгованість, що виникла за адресою: АДРЕСА_1 , за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії за період з 01.03.2021 по 31.05.2025 у розмірі 31385,48 грн, плату за абонентське обслуговування у розмірі 497,09 грн., інфляційні втрати у розмірі 795,33 грн, 3% річних у розмірі 380,60 грн, та сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування вимог зазначено про надання послуг з постачання теплової енергії до житла відповідачів та неналежне виконання ними зобов`язань по їх оплаті, у результаті чого виникла указана заборгованість. Тому позивач просить задовольнити заявлені вимоги.

Ухвалою від 14.10.2024 відмовлено у відкритті провадження у справі у частині позовних вимог до ОСОБА_4 у зв`язку із смертю.

Ухвалою суду від 14.10.2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі в частині позовних вимог до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Отримавши відзив на позовну заяву від представника відповідача Чепурнова В.І., в якому він повідомив, що ОСОБА_1 , який входить в коло відповідачів, помер.

Представником відповідача заявлено клопотання про витребування від Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) інформації щодо актового запису про смерть відповідача ОСОБА_1 .

Ухвалою від 10.02.2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.

Ухвала суду від 10.02.2025 виконана, від Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за вих № 1034/31.8-24 від 09.04.2025 до суду надійшло повідемлення, про те, що згідно перевірки відомостей у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян наявний актовий запис про смерть № 389 від 07.03.2019 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Учасники справи у судове засідання не з`явились, поряд з тим скористались своїми процесуальними правами щодо подачі заяв по суті справи відповідно до положень ст. 174 ЦПК України.

Так, у відзиві на позовну заяву представник відповідача адвокат Чепурнов В.В. повністю заперечив проти задоволення позовних вимог посилаючись що в Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово комунальних послуг в період воєнного стану» установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення, зокрема, інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово комунальні послуги. Зазначив, що з 27 травня 2022 року, до цього часу, тому як ОСОБА_2 до цього часу проходить службу в ЗСУ. Також просить врахувати, що квартирі АДРЕСА_2 ОСОБА_2 не зареєстрований, послугами не користується, 18 березня 2024 року був знятий з реєстрації у вище зазначеній квартирі.

Віповідачка ОСОБА_3 причини відсутності суду не повідомила, відзиву на позов не подала.

Представник позивача АТ «Криворізька теплоцентраль» Шевченко Ю.С. надала додаткові пояснення по справі, зазначила, що з документів, які надано представником відповідача ОСОБА_2 призваний на військову службу з 28.11.2024, тоді як позовні вимоги про стягнення заборгованості за послуги постачання теплової енергії заявлені за період з 03.03.2021 по 31.05.2024 року. Довідка про реєстрацію за адресою: АДРЕСА_3 з 18.03.2024 не звільняє його від відповідальності за оплату житлово комунальних послуг, в тому числі послуг з централізованого опалення/ постачання теплової енергії, що надавались за адресою його колишньої реєстрації, а саме: АДРЕСА_1 . Оскільки відповідач будучи зареєстрованим за адресою виникнення заборгованості, відповідно ч.3 ст. 9 Закону України «Про житлово комунальні послуги», користувався нарівні з іншими споживачами усіма житлово-комунальними послугами та ніс солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Враховуючи вищевикладене, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Суд, з`ясувавши позиції сторін щодо спірних правовідносин, повно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_3 має зареєстроване місце проживання за адресою АДРЕСА_1 з 03.06.2010 року та є споживачем послуг з централізованого опалення, які надаються АТ «Криворізька теплоцентраль» за вказаною адресою.

Відповідач ОСОБА_2 знята з реєстраційного обліку місця проживання за вказаною адресою з 18.03.2024 року, тоді як позовні вимоги заявлені за період починаючи з 01.03.2021 до 31.05.2024, був зареєстрованим за адресою АДРЕСА_1 , а тому був споживачем послуг з централізованого опалення, які надаються АТ «Криворізька теплоцентраль» за вказаною адресою.

Відповідач ОСОБА_4 відповідно до отриманої з відомості Реєстру Криворізької міської територіальної громади, знята з місця реєстрації 05.09.2019 року у зв`язку зі смертю.

Відповідач ОСОБА_1 відповідно до отриманого повідомлення від Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за вих. № 1034/31.8-24 від 09.04.2025, про те, що згідно перевірки відомостей у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян наявний актовий запис про смерть № 389 від 07.03.2019 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, з матеріалів справи убачається, що між позивачем та відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг з постачання теплової енергії, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII (далі Закон № 2189-VIII), Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 р. № 2633-IV (далі Закон № 2633-IV) та Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (далі Правила).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону № 2189-VIII, до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII).

Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону № 2189-VIII встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (частина третя статті 9 Закону № 2189-VIII).

Відповідно до частини шостої статті 19 Закону № 2633-IV, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктами 31, 32 Правил установлено, що вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, а для багатоквартирних будинків, обладнаних системою автономного теплопостачання, як сума тарифів на виробництво та постачання теплової енергії. Плата за послугу розраховується виходячи з розміру встановленого тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства.

Згідно пунктів 35-37 Правил, розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів.

Споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб.

Акціонерним товариством «Криворізька теплоцентраль» відповідно до тарифів постачається теплова енергія до житла відповідачів ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 однак ними зобов`язання по оплаті за надані послуги здійснюється неналежним чином.

Так, згідно з наданим до суду розрахунком, сума боргу по оплаті за постачання теплової енергії до квартири АДРЕСА_2 за період з 01.03.2021 по 31.05.2024 становить 31385,48 грн., абонентське обслуговування 497,09 грн.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Правовідносини, які склалися між сторонами щодо надання та отримання житлово-комунальних послуг, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК), - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Беручи до уваги зазначене, правовідносини і зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанови Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 6-40цс11, від 20 червня 2012 р. у справі № 6-68цс12, від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-59цс13; постанова Верховного Суду від 17 січня 2020 року у справі № 369/88/17, провадження № 61-4924св18).

Оскільки неправомірними діями відповідачів позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини другої статті 625 ЦК України.

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд зауважує, що відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів № 206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» (длалі постанова № 206) установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Пунктом 2 вказаної постанови КМУ передбачено, що постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

Як убачається з наданих позивачем розрахунків заборгованості за інфляційними витратами та 3% річних, такі нарахування були здійснені до дати застосування положень постанови № 206 (24.02.2022); після 24.02.2022 нарахування 3% річних та інфляційних витрат на суму боргу позивачем не здійснювалось, що узгоджується з нормами п. 2 постанови № 206, тому посилання представника відповідача на неправомірність нарахування на суму боргу 3% річних та інфляційних витрат не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Положеннями частини першої статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів.

Тому аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову шляхом ухвалення рішення про стягнення з ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» заборгованості, що виникла за адресою: АДРЕСА_1 за надані послуги з постачання теплової енергії за період з 01.03.2021 по 31.05.2024 у сумі 31385,48 грн., плати за абонентське обслуговування у розмірі 497,09 грн., інфляційних витрат у сумі 795,33 грн. та 3% річних 380,60 грн.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 3028,00 грн., сплачений ним при подачі позову. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, суд вважає можливим відшкодувати позивачу за рахунок відповідача понесені витрати зі сплати судового збору у сумі 1514 грн., що є пропорційним розміром у відношенні задоволених позовних вимог.

Керуючись статями 64, 67, 68 ЖК України, статями 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд

ухвалив:

задовольнити позов Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» - повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» (код , юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, 1), заборгованість, що виникла за адресою: АДРЕСА_1 , за надані послуги з постачання теплової енергії за період з 01.03.2021 по 31.05.2024 у сумі 31385,48 грн. (тридцять одна тисяча триста вісімдесят п`ять грн. 48 коп.), за абонентське обслуговування у сумі 497,09 грн. (чотириста дев`яносто сім грн.09 коп.), інфляційні втрати у сумі 795,33 грн. (сімсот дев`яносто п`ять грн. 33 коп.) та 3% річних у сумі 380,60 грн. (триста вісімдесят грн. 60 коп.), а також у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 1514,00 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять грн. 00 коп.)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Сіденко