Справа № 740/369/25
Провадження № 2/740/665/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2025 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участі секретаря судового засідання Ісаєнко А. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» (далі - ТОВ «Діджи фінанс»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі - ТОВ «Мілоан»), про визнання недійсним договору про споживчий кредит,

установив:

У січні 2025 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визнати недійсним договір про споживчий кредит № 4216250 від 23 травня 2021 року, за яким в односторонньому порядку надано кредитні кошти в розмірі 15 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23 травня 2021 року в період часу з 03:00 год. до 04:30 год. невідома особа на пл. Двірцевій у м. Львові (залізничний вокзал) шляхом вільного доступу таємно викрала в позивача мобільний телефон марки Xiomi Mi, банківську картку, срібний ланцюжок з хрестиком та золоту обручку. 23 травня 2021 року о 03-07 год. без волевиявлення ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 421250 на суму 15 000,00 грн строком на 15 днів, термін поповнення 07 червня 2021 року, процентна ставка фіксована, кредитні кошти надаються шляхом переказу на картковий рахунок. Так, позивач залишився в чужому місці без засобів зв`язку та грошових коштів. ОСОБА_1 лише через 4 год. вдалося повідомити АТ КБ «Приватбанк» про блокування картки. 08 червня 2021 року позивач звернувся до відділу поліції на станціях залізничного транспорту ГУ НП в м. Києві про те, що 23 травня 2021 року близько 09-00 год. під час перебування в м. Львові (залізничний вокзал) невідома особа після таємного заволодіння особистими речами та мобільним телефоном шахрайським шляхом оформила кредит у декількох кредитних установах на загальну суму 25 000,00 грн. Також позивач особисто звернувся до банківських установ із заявами про те, що його кредитні договори оформлені шахрайським шляхом, особисто він кредитні договори не укладав, кошти не отримував, має відповідне звернення до правоохоронних органів. 09 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до голови правління АТ КБ «Приватбанк» із заявою про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, а саме банкоматного фото операції із зняття грошових коштів з його карток, що мало місце 23.05.2021. Фото шахрая, який заволодів грошима, надіслано до відділу поліції № 1 Львівського РУП ГУ НП в Чернігівській області. На підставі заяви позивача від 08.06.2021, яка скерована до відділу поліції № 1 Львівського РУП ГУ НП у Львівській області, 10 серпня 2021 року внесено відомості до ЄРДР за № 0000100 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а ОСОБА_1 визнано потерпілим, досудове розслідування триває. Таким чином, укладення оспорюваного договору № 421250 від 23 травня 2021 року відбулося з порушенням закону, волевиявлення учасника правочину не було вільним і не відповідало його внутрішній волі, а правочин не був спрямований на реальне настання для позивача наслідків, що обумовлені ним. Проте ТОВ «Діджи фінанс» подало позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Укладений правочин суперечить вимогам ч. 1, 3, 4 ст. 302 ЦК України, що є підставою для визнання його недійсним на підставі ч. 1 ст. 215 ЦК України. ТОВ «Діджи фінанс» не надало жодного доказу на підтвердження підписання саме ОСОБА_1 договору про отримання кредиту шляхом накладення електронного підпису, зокрема, протоколу підписання, ініційованого саме ОСОБА_1 . Надані представником позивача докази, зокрема, платіжне доручення, розрахунок заборгованості, не є доказом у розумінні ЦПК України, оскільки виготовлені безпосередньо товариством, а також не є такими, що підтверджують волевиявлення позивача на отримання кредиту. ТОВ «Діджи фінанс» не надано жодного доказу, який би підтверджував перерахування коштів та їх отримання позивачем. Позивач звернувся до товариства та до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно нього шахрайських дій. Наведені обставини в сукупності свідчать про те, що в позивача дійсно було відсутнє волевиявлення на вчинення банківських операцій щодо зняття коштів на загальну суму 15 000,00 грн, що відбулося 23 травня 2021 року. Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності безспірних доказів сприяння ним втраті, використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Оформлення договору про споживчий кредит № 4216250 від 23.05.2021, списання грошових коштів з карткового рахунку НОМЕР_1 ОСОБА_1 відбулося не за його розпорядженням і він не повинен нести відповідальність за такі операції. Виявивши безпідставне оформлення кредитного договору та списання (перекази, зняття) коштів, позивач повідомив про цей факт банк та звернувся до правоохоронних органів.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03 лютого 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ТОВ «Мілоан», судове засідання призначено на 24 лютого 2025 року 12-00 год., яке відкладено на 27 березня 2025 року 11-30 год.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 березня 2025 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Павленко О. В., залучено до участі у справі як співвідповідача ТОВ «Мілоан», виключено його зі складу учасників справи, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, судове засідання відкладено на 23 квітня 2025 року 15-00 год., а в подальшому - на 03 липня 2025 року 09-00 год.

19.02.2025 через систему «Електронний суд» представник ТОВ «Діджи фінанс» Романенко М. Е. подав відзив на позовну заяву (заперечення на позовну заяву), в якому просив відмовити в задоволенні позову. Так, ТОВ «Діджи фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором (цивільна справа № 740/1980/24), однак, не погоджуючись з позовними вимогами товариства, ОСОБА_1 подав до суду позовну заяву про визнання вищевказаного кредитного договору № 4216250 від 23.05.2021 недійсним. При цьому ТОВ «Діджи фінанс» не є належним відповідачем за вказаним позовом. Зазначив, що 23.05.2021 за власного волевиявлення з повним розуміння умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності в особистому кабінеті на офіційному вебсайті ТОВ «Мілоан» ОСОБА_1 одержав заявку на отримання кредиту № 4216250. ТОВ «Мілоан» направлено відповідачу за первісним позовом електронним повідомленням (смс) одноразовий ідентифікатор U85476, при введенні якого ОСОБА_1 підтвердив прийняття умов кредитного договору № 4216250 від 23.05.2021, який також знаходиться в особистому кабінеті позичальника на офіційному вебсайті ТОВ «Мілоан». Таким чином, 23.05.2021 ОСОБА_1 уклав договір про споживчий кредит № 4216250 з ТОВ «Мілоан», яке на підставі платіжного доручення № 46919387 від 23.05.2021 перерахувало йому кредитні кошти на картковий рахунок № НОМЕР_2 у сумі 15 000,00 грн. Доводи позивача, що вказане доручення не є належним доказом, є необґрунтованим, оскільки вказаний документ містить усі необхідні для перерахування коштів реквізити сторін, дату здійснення операції, платіжну систему, призначення платежу.

У відзиві на позовну заяву представник ТОВ «Мілоан» Вініченко О. В. просив відмовити в задоволенні позову, вважав позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Так, 23.05.2021 між позивачем та ТОВ «Мілоан» укладено договір про споживчий кредит № 4216250 на суму 15 000,00 грн зі сплатою комісії та процентів за користування кредитними коштами строком на 15 днів (дата повернення кредиту 07.06.2021) шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку, зазначену в анкеті-заяві позичальника в особистому кабінеті. Згідно з п. 6.1 кредитного договору цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний, зокрема, через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Відповідно до п. 6.2 кредитного договору, розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (смс) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність комбінацію цифр і літер або тільки цифр, або тільки літер) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепт). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт товариства, мобільний додаток, месенджер або у смс-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277. Після укладення кредитний договір надається (надсилається) позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд товариства направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником товариству. Укладаючи кредитний договір, позивач та відповідач вчинили дії, визначені ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Позивач відповідно до ст. 12 вищевказаного закону підписав кредитний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що підтверджується роздруківкою з електронного файлу з інформаційно-телекомунікаційної системи позивача, після чого підписаний кредитний договір було розміщено в його особистому кабінеті. Позивачу в свою чергу були перераховані кошти на картку. Крім того, факт перерахування коштів позивачу підтверджується поданими самим позивачем доказами, а саме випискою за його картковим рахунком. Отже, кредитний договір є таким, що укладений з додержанням вимог закону, в тому числі, в частині письмової форми, волевиявлення на укладення якого позивач виявив у момент досягнення згоди з усіх істотних умов, направивши відповідачу підписану електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідь про прийняття пропозиції укласти електронний кредитний договір (акцепт) у формі електронного повідомлення. Таким чином, позивач міг передбачити всі наслідки, був ознайомлений з умовами кредитування та відповідальністю за порушення кредитних зобов`язань за кредитним договором. Крім того, при укладенні вищевказаного кредитного договору верифікація клієнта здійснена за допомогою системи BankID Національного банку України. Для укладення кредитного договору позичальнику необхідно мати не тільки доступ до мобільного телефону, інтернет-банкінгу, а також необхідно знати ПІБ позичальника, його РНОКПП, з номеру телефону необхідно ввести код підписання договору. З урахуванням вказаного, укладення вищевказаного кредитного договору іншою особою виключається. Отже, наявне волевиявлення позивача на укладення кредитного договору та факт отримання ним коштів за таким договором. При цьому представник відповідача зазначив, що сам факт звернення позивача до правоохоронних органів не є належним та допустимим доказом вчинення стосовно позивача кримінального правопорушення, а тим більше не може свідчити про неукладення позивачем оспорюваного кредитного договору. Як убачається з матеріалів справи, відомості до ЄРДР внесено 09.08.2021, тому на момент подання до суду вказаного позову (22.01.2025) вже пройшли строки досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні і мало би бути якесь рішення у цій справі, зокрема, повідомлення про підозру особі або закриття кримінального провадження. Однак матеріали справи таких документів не містять. Крім того, як убачається з наданого позивачем витягу, відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР за фактом викрадення у ОСОБА_1 речей, а не за фактом оформлення кредитних договорів.

У запереченнях на відзив адвокат Павленко О. В. просила задовольнити позовні вимоги та визнати недійсним договір про споживчий кредит № 4216250 від 23.05.2021, за яким в односторонньому порядку надано кредитні кошти в розмірі 15 000,00 грн. Зазначила, що відповідно до витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Діджи фінанс» не є фінансовою установою. Позивач особисто не вчиняв будь-яких дій на подання заяви на оформлення кредиту, оскільки на той момент його телефон був викрадено невідомою особою - шахраєм.

У додаткових поясненнях представник відповідача ТОВ «Діджи фінанс» Романенко М. Е. зазначив, що підстави для визнання договору про споживчий кредит № 4216250 недійсним відсутні, сторона позивача намагається ввести суд в оману, оскільки ТОВ «Мілоан» перерахувало кошти за кредитним договором, а ОСОБА_1 їх отримав.

У судове засідання учасники справи не з`явилися.

Представник позивача адвокат Павленко О. В. подала до суду заяву, в якій просила судове засідання провести без її та позивача участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Зазначила, що відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» позивач є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг. Власник банківського рахунку не несе відповідальність за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання пін-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. У позивача протиправно, без його дозволу, відома було викрадено банківську картку та мобільний телефон, в якому не було пароля (блокування екрану), додатки банківських установ та додаток «Дія» з електронними документами позивача. Тобто у шахрая були всі документи та мобільний телефон для отримання кредиту, тобто платіжна операція була здійснена без фізичного пред`явлення користувачем. Оформлення договору про споживчий кредит, списання грошових коштів з карткового рахунку ОСОБА_1 відбулося не за його розпорядженням, і він не повинен нести відповідальність за такі операції. Виявивши безпідставне, незаконне оформлення кредитного договору та списання (перекази, зняття) коштів, позивач повідомив про цей факт банк та звернувся до правоохоронних органів. Кримінальне провадження № 0000100 від 10.08.2021 триває. У матеріалах указаної цивільної справи є фото особи, яка здійснила зняття грошових коштів. Указана особа встановлюється органами досудового розслідування та буде оголошена в розшук. Відсутність вироку в кримінальному провадженні за фактом незаконного заволодіння невстановленими особами грошовими коштами із використанням карткових рахунків, відкритих на ім`я позивача, не є підставою для відмови в позові.

У відзиві (запереченнях) на позовну заяву представник ТОВ «Діджи фінанси» Романенко М. Е. просив судові засідання проводити без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків.

Судом установлено, що ТОВ «Мілоан» має статус фінансової установи, внесене до державного реєстру фінансових установ та здійснює свою діяльність на підставі ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, виданої відповідно до розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 14 липня 2016 року № 1709 (а. с. 147).

Відповідно до договору про споживчий кредит № 4216250 від 23.05.2021 ТОВ «Мілоан» зобов`язалося надати ОСОБА_1 на строк 15 днів грошові кошти в сумі 15 000,00 грн, а позичальник зобов`язався повернути товариству кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом, а також виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені цим договором (а. с. 11-18).

Розділом 6 указаного договору про споживчий кредит урегульовано порядок укладення договору.

Так, згідно з п. 6.1 договору цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний, зокрема, через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (смс) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність комбінацію цифр і літер або тільки цифр, або тільки літер) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепт). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт товариства, мобільний додаток, месенджер або у смс-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277. Після укладення кредитний договір надається (надсилається) позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд товариства направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником товариству (п. 6.2 договору).

Відповідно до п. 6.3 договору, приймаючи пропозицію товариства про укладення цього кредитного договору, позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. правилами, паспортом споживчого кредиту та графіком платежів) договору в цілому та підтверджує, що: він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє і зобов`язується неухильно дотримуватися умов кредитного договору та правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством, що розміщені на сайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору; він не перебуває під впливом алкогольних, наркотичних, психотропних, токсичних речовин, здатний усвідомлювати значення своїх дій та управляти своїми вчинками; на момент підписання кредитного договору не існує ніяких обставин, які могли б негативно вплинути на платоспроможність позичальника та/або які створюють загрозу належному виконанню цього договору, про які він не повідомив товариство (судові справи, майнові вимоги третіх осіб тощо), зокрема, позичальник підтверджує, що він не подавав до суду заяву про відкриття провадження справі про неплатоспроможність, стосовно нього відсутнє відкрите провадження у справі про неплатоспроможність (банкрутство) та, що на момент укладення цього договору підстав, передбачених Кодексом України з питань банкрутства для відкриття такого провадження не існує; уся інформація надана товариству, у т. ч. під час заповнення та відправлення заяви про надання кредиту, є повною, актуальною та достовірною; він відповідає вимогам заявника, що встановлені розділом 2 правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством, що розміщені на сайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору; він не є військовослужбовцем та не проходить один з видів військової служби, визначених ч. 6 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у момент укладення цього договору.

За змістом п. 6.4, 6.5 договору, укладення товариством кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.

Згідно з п. 3.4.5 (а) договору позичальник має право відмовитися від цього договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів, у випадку виконання наступних умов: письмово повідомити про це кредитодавця не пізніше 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту підписання цього договору. Якщо позичальник подає повідомлення не особисто, то воно має бути засвідчене нотаріально або подане і підписане представником за наявності довіреності на вчинення таких дій.

У п. 10 договору «Реквізити сторін» у графі позичальник зазначено: « ОСОБА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ; паспорт: НОМЕР_4 ; адреса місця реєстрації (проживання): АДРЕСА_1 ; телефон: НОМЕР_5 ; електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Указані відомості стосовно особи ОСОБА_1 узгоджуються з відомостями, які містяться в наданих позивачем документах, а саме в копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого Ніжинським МВ УДМС України в Чернігівській області, на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також в копії картки платника податків, в якій зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків ОСОБА_2 - НОМЕР_3 (а. с. 9, 10).

Згідно з копією платіжного доручення № 46919387 від 23.05.2021 ТОВ «Мілоан» (платник) перерахувало на кредитний рахунок № 414962*52 грошові кошти в сумі 15 000,00 грн; отримувачем зазначено ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) (а. с. 21).

09.06.2021 ОСОБА_1 звернувся до голови правління АТ КБ «Приватбанк» із заявою, в якій надав дозвіл на розкриття інформації, яка містить банківську таємницю відповідно до ст. 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність» № 2121-ІІІ від 07.12.2000, а саме банкоматного фото операції із зняття грошових коштів з його карток, що мало місце 23.05.2021 (а. с. 25).

Згідно з наданою позивачем випискою по картці/рахунку № НОМЕР_6 ( НОМЕР_7 ), відкритому в АТ КБ «Приватбанк», 23.05.2021 на його банківський рахунок НОМЕР_8 зараховано кошти в розмірі 15 000,00 грн, у коментарі до операції якої зазначено «Виплата займу Мілоан» (а. с. 26).

13 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи фінанс» підписано договір факторингу № 07Т, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» зобов`язувалося відступити ТОВ «Діджи фінанс» права вимоги, зазначені у відповідному реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Мілоан» за плату на умовах, визначених цим договором (а. с. 22 - 24).

Відповідно до талону-повідомлення єдиного обліку № 1817 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення, складеного 08 червня 2021 року ст. інспектором-черговим відділу поліції на станціях залізничного транспорту ГУ НП у м. Києві Похилим Р. В., 08.06.2021 до ЧЧ ВП на СЗТ ГУ НП у м. Києві із заявою звернувся ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про те, що 23.05.2021 близько 09-00 год. під час перебування за адресою: м. Львів (залізничний вокзал), невідома особа після таємного заволодіння особистими речами та мобільним телефоном, шахрайським шляхом оформила кредит у декількох кредитних установах на загальну суму 25 000,00 грн. Указану заяву зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журналі єдиного обліку) (а. с. 30).

Згідно з повідомленням дізнавача СД Відділу поліції № 1 Львівського РУП ГУ НП у Львівській області Павла Чванкіна від 10 серпня 2021 року про початок досудового розслідування, адресованим ОСОБА_1 , 09.08.2021 заява ОСОБА_1 щодо вчинення кримінального правопорушення надійшла до сектора дізнання ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області. Відомості про кримінальне правопорушення, які вказані в заяві, відповідно до ч. 1, 4 ст. 214 КПК України, внесено до ЄРДР за № 0000100 від 10.08.2021; попередня правові кваліфікація кримінального проступку ч. 1 ст. 185 КК України (а. с. 27).

Як убачається з витягу з ЄРДР № 0000100 від 10.08.2021, у період часу з 03-00 год. по 04-30 год. 23.05.2021 невідома особа, перебуваючи на пл. Двірцевій, 1, у м. Львові, шляхом вільного доступу таємно викрала мобільний телефон марки Xiomi Mi, банківську картку, срібний ланцюжок з хрестиком та золоту обручку; потерпілим зазначено ОСОБА_1 (а. с. 28).

У наданій відповідачем ТОВ «Мілоан» довідці по заяві на кредит № 4216250, а також хронології вчинення дій щодо укладення кредитного договору у формі електронного правочину № 4216250 від 23.05.2021 зазначено процес оформлення та розгляду заяви № 4216250: 23.05.2021 о 2:44:22 год. заповнення заяви; 23.05.2021 о 2:58:12 год. автоматична перевірка; 23.05.2021 о 2:58:15 год. додавання картки; 23.05.2021 о 3:05:02 год. автоматична перевірка; 23.05.2021 о 3:05:16 год. перевірка у БКІ; 23.05.2021 о 3:05:17 год. скоринг; 23.05.2021 о 3:05:17 год. перевірка у БКІ; 23.05.2021 о 3:06:48 год. скоринг; 23.05.2021 о 3:06:49 год. підтвердження зміни умов; 23.05.2021 о 3:07:17 год. обробляється; 23.05.2021 о 3:07:36 год. підписання договору; 23.05.2021 о 3:08:49 год. оброблено. Крім того, у вищевказаній довідці зазначені персональні дані позичальника ОСОБА_1 , зокрема: РНОКПП НОМЕР_3 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 , номер мобільного телефону НОМЕР_5 , електрона пошта ІНФОРМАЦІЯ_4 , документ, що посвідчує особу паспорт НОМЕР_4 , виданий 15.11.2013, адреса реєстрації (місця проживання) АДРЕСА_1 , платіжна картка, на яку має бути перерахована сума кредит Visa credit gold 4144962ХХХХХХ7252 (а. с. 161, 165).

На підтвердження ідентифікації особи до відзиву на позовну заяву додано інформацію про посвідчення особи із системи BankID НБУ від 23.05.2021 о 02-46 год. (а. с. 162).

На виконання ухвали суду від 27 березня 2025 року про витребування доказів АТ КБ «Приватбанк» надало фото з камер відеоспостереження банкомата, з якого здійснювалося зняття грошових коштів з банківського рахунку ОСОБА_1 (картка НОМЕР_9 ), що мало місце 23 травня 2021 року (а. с. 214, 217-250).

Також установлено, що 27.03.2024 ТОВ "Діджи фінанс" звернулося до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області з позовною заявою, в якій просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 4216250 від 23.05.2021 у розмірі 63 750,00 грн (цивільна справа № 740/1980/24).

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 квітня 2024 року відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 30 травня 2024 року 10-00 год., яке в подальшому відкладено на 27 березня 2025 року 12-00 год.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 березня 2025 року зупинено провадження у справі за позовною заявою ТОВ "Діджи фінанс" до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ТОВ "Мілоан", про стягнення заборгованості - до набрання законної сили рішенням суду у вказаній цивільній справі.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

У силу ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Згідно з п. 1 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-санті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Стаття 203 ЦК України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Зі змісту норм чинного законодавства вбачається, що своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, в якому фіксуються правові наслідки.

У випадку, коли воля суб`єкта правочину формувалася не вільно і не відповідала волевиявленню, тобто з дефектом волі правочини були вчинені: під впливом помилки(ст. 229 ЦК України); під впливом обману (ст. 230 ЦК України); під впливом насильства (ст. 231 ЦК України); під впливом тяжкої обставини (ст. 233 ЦК України); внаслідок зловмисної домовленості представника з другою стороною (ст. 232 ЦК України), такі правочини визнаються недійсними.

Як у ч. 1 ст. 215 ЦК України, так і у ст. 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення електронного підпису), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

У постанові Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 розглядався спір про визнання недійсним кредитного договору, укладеного в електронній формі між ОСОБА_1 та ТОВ «КУ «Кредит Комерц». Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий суд, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що доводи позивача про те, що вона кредитний договір не підписувала, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а тому вимоги про визнання цього договору недійсним є необґрунтованими і не підлягають задоволенню. Перевіривши доводи касаційної скарги щодо правильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій вимоги статей 203, 207, 208, 215 ЦК України, статті 12 закону України «Про електронну комерцію», врахувавши аргументи, наведені у відзиві на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з тих підстав, що відповідач надав належні та допустимі докази укладення між сторонами кредитного договору та отримання позивачем кредитних коштів. Доказів протилежного позивачем не надано.

У постанові Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 розглядався спір про визнання недійсним кредитного договору, укладеного в електронній формі між ОСОБА_1 та ТОВ «СС Лоун». Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанцій виходив із того, що оспорюваний кредитний договір не є таким, що укладений у письмовій формі, не підписаний позивачем у порядку, встановленому Законом України «Про електронну комерцію», є нікчемним (ч. 2 ст. 1055 ЦК України), а визнання нікчемного правочину недійсним судом не вимагається. Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із того, що кредитний договір підписаний позивачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що передбачено положеннями Закону України «Про електронну комерцію», а за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Крім того, у матеріалах справи наявні докази надання ОСОБА_1 кредитних коштів. Залишаючи касаційну скаргу без задоволення, а постанову апеляційного суду - без змін, Верховний Суд вказав, що ТОВ «СС ЛОУН» надало належні та допустимі докази укладання між сторонами кредитного договору та отримання позивачем кредитних коштів.

Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як зазначено у ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що ц ивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України к ожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову у зв`язку з недоведеністю та необґрунтованістю позовних вимог.

Зі встановлених під час розгляду справи фактичних обставин убачається, що при укладенні оспорюваного кредитного договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору. На момент укладення оспорюваного кредитного договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення відповідало їхній внутрішній волі, було вільним, що підтверджується власноручними підписами учасників правочину. Договір було укладено позивачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який було надіслано позивачу на його фінансовий номер телефону.

Так, у договорі про споживчий кредит № 4216250 від 23.05.2021 та в довідці по заяві на кредит № 4216250 зазначені персональні відомості ОСОБА_1 , зокрема, його дата народження, паспорт, місце реєстрації, РНОКПП, які повністю збігаються з долученою до позовної заяви копією паспорта серії НОМЕР_4 , виданого Ніжинським МВ УДМС України в Чернігівській області, та карткою платника податків, виданих на ім`я ОСОБА_1 . При цьому, такі відомості, як номер мобільного телефону, електронна пошта не є постійними та можуть бути в будь-який момент змінені позичальником.

Таким чином, доводи позивача про укладання кредитного договору невстановленою особою не знайшли свого підтвердження. Матеріали справи не містять доказів того, що позивач повідомляв правоохоронні органи про викрадення в нього документів, які містять вищезазначені дані (зокрема, паспорта, картки платника податків), без наявності яких кредитний договір не міг би бути укладеним.

Також без проходження процедури реєстрації в ITC ТОВ «Мілоан», без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля, без ідентифікації та верифікації позивача та його платіжної картки, без підписання кредитного договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором - кредитний договір між позивачем та ТОВ «Мілоан» не був би укладений.

Подібні ситуації перебували на розгляді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду і знайшли своє відображення у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 та від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. У вказаних справах Верховний Суд підтвердив дійсність електронних кредитних договорів укладених на відстані (з використанням ITC Кредитодавця) та їх підписання Позивачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Більше того, матеріалами справи підтверджується, що кредитні кошти, які надані позичальнику на підставі договору про споживче кредитування № 4216250 від 23.05.2021, зараховані на банківську картку, яка належить ОСОБА_1 , а не третій особі.

Крім того, в разі неукладання договору в позивача була можливість згідно зі ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування», а також п. 3.4.5 (а) договору, протягом 14 календарних днів з дня укладення кредитного договору відмовитись від кредитного договору без пояснення причин. Позивачем та його представником не надано жодних доказів на підтвердження звернення позичальника до ТОВ «Мілоан» із заявою про відмову від договору про споживче кредитування, а також з повідомленням про вчинення щодо нього можливих шахрайських дій.

Саме по собі звернення позивача до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення не є належним доказом на підтвердження викладених у позові обставин, зокрема, про відсутніть волевивлення позивача на укладення кредитного договору, та у свою чергу не дає підстав для визнання укладеного договору недійсним. Для отримання грошових коштів через систему онлайн-кредитування недостатньо зазначити лише номер мобільного телефону та контактні дані позичальника, а потрібно вчинити певну сукупність дій із зазначенням персональних даних позичальника, які відомі лише йому.

При цьому з наявних у матеріалах справи доказів убачається, що ОСОБА_1 звернувся до правоохоронних органів не одразу після ймовірного вчинення кримінального правопорушення, яке, за його твердженням, мало місце 23.05.2021. Так, згідно з талоном-повідомленням єдиного обліку № 1817 ОСОБА_1 08.06.2021 звернувся із відповідною заявою до чергової частини ВП на СЗТ ГУ НП у м. Києві.

Наявність відкритого кримінального провадження на стадії досудового розслідування не може свідчити (у силу презумпції невинуватості) про вчинення кримінального правопорушення стосовно позивача до винесення вироку, яким такі обставини можуть бути встановлені, а також не може бути підставою для звільнення його від обов`язку належного виконання зобов`язання за кредитним договором.

Слід зазначити, що ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів, а з метою ухилення від виконання зобов`язань, є неприпустимим (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17).

Таким чином, відсутні будь-які обставини, які б свідчили про неукладення кредитного договору ОСОБА_1 з ТОВ «Мілоан», а ініціювання ним позову про визнання кредитного договору недійсним після звернення нового кредитора до суду з позовом до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором свідчить про намагання уникнути цивільно-правової відповідальності за кредитним договором, боргові зобов`язання за яким і досі не виконані.

Ураховуючи викладені обставини, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач не довів належними і допустимими доказами наявність обставин, що свідчать про недійсність оспорюваного договору, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Крім цього, слід зазначити таке.

Згідно з постановою Верховного Суду від 28.10.2020 у справі № 761/23904/19 (провадження № 61-9953св20) визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням потрібного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Зміст і характер відносин між учасниками справи свідчать про те, що спір у справі про визнання кредитного договору недійсним виник між сторонами вказаного договору, а саме позивачем та ТОВ "Мілоан".

З урахуванням викладеного, ТОВ "Діджи фінанс", який є новим кредитором позивача на підставі договору факторингу № 07Т, укладеного 13 вересня 2021 року з ТОВ "Мілоан", не є належним відповідачем у справі.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову до відповідача ТОВ "Мілоан" у зв`язку з недоведеністю та необґрунтованістю позовних вимог, та відмову в задоволенні позову до ТОВ "Діджи фінанс", яке є неналежним відповідачем за вказаними вимогами.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 76 82, 89, 263 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про визнання недійсним договору про споживчий кредит відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. М. Шевченко