КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Дворніковою Анною Юріївною, на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 07 квітня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Тенессі», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок гасіння пожежі та залиття житлового приміщення,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Тенессі», ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок гасіння пожежі та залиття житлового приміщення, згідно з яким просила суд:

- стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму майнової шкоди (збитків), завданої внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 у розмірі 107 906 грн..;

- стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, що включають суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, суму витрат на правничу допомогу та витрат за проведення оцінки розміру матеріального збитку (шкоди) у розмірі 6 500 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 07.04.2025 позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири 107 906 грн., судовий збір в сумі 1 861 грн. 80 коп., витрати за складання звіту про оцінку матеріальної шкоди в сумі 6 500 грн. 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн. 00 коп.. а всього стягнуто 18 361 грн. 80 коп. судових витрат.

В апеляційній скарзі, позивач ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм процесуального та матеріального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу скасувати та ухвалити нове, яким стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 55 331 грн. 88 коп.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що сума витрат на професійну правничу допомогу, яка присуджена судом за результатом розгляду справи є необґрунтовано заниженою та не відповідає фактичному обсягу наданих правничих послуг, рівню ринкових цін вартості юридичних послуг.

Посилається на те, що розмір витрат на правничу допомогу доведено, а також підтверджено документально на підставі належних, допустимих та достатніх доказів.

Між цим вказує, що АО «ЕВЕРЛІГАЛ» та ОСОБА_1 було погоджено фіксований розмір оплати, який становить грошову суму в національній валюті України (гривні), еквівалентну 1 000 (одній тисячі) Євро без ПДВ, а тому розмір гонорару не залежить від обсягу послуг та витраченого часу представником позивача, оскільки є фіксованим.

За таких обставин вважає, що рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 07.04.2025 в частині стягнення витрат на правничу допомогу не є справедливим та обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню в цій частині.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 05.16.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

18.06.2025 копію апеляційної скарги з додатками та копії ухвал суду направлено на адресу учасників справи.

Відзиву на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції оскаржується ОСОБА_1 лише в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України його законність в іншій частині колегією суддів не перевіряється.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Частково задовольняючи позовні вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що визначена позивачем та його адвокатом вартість послуг є завищеною та непропорційною до ціни позову.

Статтею 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на правову допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Статтею 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Договором про надання правової допомоги є домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»).

За приписами ч.3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до положень статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Таким чином, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28.05.2021 у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду від 02.12.2020 у справі № 317/1209/19, від 03.02.2021 у справі № 554/2586/16-ц, від 17.02.2021 у справі № 753/1203/18, від 02.06.2022 у справі № 15/8/203/20.

Так, на підтвердження обставин понесення у суді першої інстанції витрат на професійну правничу допомогу представником ОСОБА_1 - адвокатом Дворніковою А.Ю. було надано: договір № 24/09-03 про надання юридичних послуг від 18.09.2024; додаткову угоду № 1 від 18.09.2024 до договору про надання юридичних послуг від 18.09.2024, рахунок на оплату № 207 від 19.09.2024 на суму 55 331 грн. 88 коп., платіжну інструкцію № Н96М-АН60-М1В5-11НВ від 19.09.2024 на суму 55 331 грн. 88 коп., виписку з рахунку АО «ЕВЕРЛІГАЛ» про надходження від ОСОБА_1 коштів у розмірі 55 331 грн. 88 коп., ордер на надання правничої допомоги № 1507159 від 13.11.2024.

Згідно з пунктом 1.1 розділу 1 договору № 24/09-03 від 18.09.2024, у порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець надає замовнику юридичні послуги, що визначені у п. 1.2. договору, а замовник оплачує такі послуги.

Відповідно до пункту 2.1 розділу 2 договору № 24/09-03 від 18.09.2024, вартість юридичних послуг за цим договором визначається в гривневому еквіваленті за офіційним курсом гривні до євро, встановленим Національним банком України на ату виставлення виконавцем рахунку на оплату, що не включає будь-які податки, збори та інші обов`язкові платежі.

Згідно п. 10.7 розділу 10 договору № 24/09-03 від 18.09.2024, усі додатки та додаткові угоди до договору є його невід`ємною частиною і мають юридичну силу у разі,якщо вони викладені у письмовій формі і підписані сторонами.

У додатковій угоді № 1 від 18.09.2024 до договору № 24/09-03 від 18.09.2024, сторони домовилися, що вартість юридичних послуг за додатковою угодою № 1 до договору становить грошову суму в національній валюті України (гривні), еквівалентну 1 000 (одна тисяча) Євро. Замовник здійснює розрахунок, передбачений п. 2.3. даної додаткової угоди № 1 до договору, в національній валюті України (гривні) за офіційним курсом гривні до Євро, встановленим Національним банком України на дату виставлення відповідного рахунку виконавцем, протягом (п`яти) календарних днів з моменту отримання рахунку.

19.09.2024 АО «ЕВЕРЛІГАЛ» було виставлено ОСОБА_1 рахунок на оплату № 207 за договором про надання юридичних послуг № 24/09-03 від 18.09.2024 на суму 55 331 грн. 88 коп.

19.09.2024 ОСОБА_1 оплатила рахунок № 207 на суму 55 331 грн. 88 коп., виставлений на її ім`я АО «ЕВЕРЛІГАЛ», про що свідчить платіжна інструкція № Н96М-АН60-М1В5-11НВ від 19.09.2024.

Таким чином, аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану позивачу у суді першої інстанції, колегія суддів враховує таке.

Фіксований розмір гонорару означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу, конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має істотного значення для визначення розміру гонорару.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність й розумність.

Водночас, домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

Для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката недостатньо лише клопотання сторони. У такому разі на сторону покладається також обов`язок доведення неспівмірності витрат. Разом з цим, наявність клопотання іншої сторони про зменшення судових витрат із достатніми доводами на його обґрунтування є безумовною підставою для суду для детального аналізу заявлених до стягнення з іншої сторони витрат, їх необхідності, розумності, обґрунтованості, а також співмірності.

У постанові Верховного Суду від 20.01.2021 у справі № 750/2055/20 вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

При цьому, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу слід враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19 (постанова від 03.10.2019 року), в яких, серед іншого наголошено, що:

- зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт;

- суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Разом з цим, у додатковій постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 08.09.2021 у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Крім того, згідно з пунктом пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу дійшов вірного висновку щодо необхідності часткового задоволення позовних вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, проте помилково зменшив розмір витрат на професійну правничу допомогу до 10 000 грн. 00 коп., а тому враховуючи складність справи, суть спору (відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок гасіння пожежі та залиття житлового приміщення), характер наданих послуг, ціну позову, обсяг матеріалів у справі, кількість підготовлених процесуальних документів, а також з огляду на необхідність дотримання критерію розумності та справедливості, апеляційний суд, переглядаючи рішення в оскаржуваній частині, доходить висновку, що співмірним, розумним, пропорційним та необхідним, з огляду на їх фактичне понесення, є розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції, в розмірі 27 665 грн. 94 коп., що становить половину заявленої до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу, а тому рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 07.04.2025 підлягає зміні, шляхом збільшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з 10 000 грн. 00 коп. до 27 665 грн. 94 коп., що буде обґрунтованим для кожного із сторін.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).

Також слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Дворніковою Анною Юріївною - задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 07 квітня 2025 року в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - змінити, збільшивши розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. до 27 665 (двадцять сім тисяч шістсот шістдесят п`ять) грн. 94 (дев`яносто чотири) коп.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова