Провадження №2-н/523/2212/25
СУДОВИЙ НАКАЗ
"02" липня 2025 р. м. Одеса
Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електроенергію, що утворилась за боржником в період з липня 2023 року по січень 2025 року у розмірі: 62 165, 64 гривень; інфляційних нарахувань у розмірі: 6 834, 55 гривень, що нараховано за період з січня 2024 року по березень 2025 року; 3% річних у розмірі: 2 129, 03 гривень, нарахованих за період з січня 2024 року по травень 2025 року, та судового збору.
Після надходження та реєстрації зазначеної заяви, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст.ст. 14, 33 ЦПК України.
На виконання вимог ч. 5 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.
Судом, 02.07.2025 року отримано відомості Єдиного державного демографічного реєстру щодо підтвердження реєстрації боржника за адресую місця проживання.
Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України, за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.
Відповідно до ст.ст. 1, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальним споживачем є власник (співвласник) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором; дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
За зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
Відповідно до ст. 322 ЦК України, саме на власника покладається тягар утримання майна.
Пунктом 3 частини 1 статті 161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.
Відповідно до п.5.ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Згідно ст.525 ЦПК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
За подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом - ч.1 ст.164 ЦПК України.
Згідно ст.ст. 141, 168 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду заяви про видачу судового наказу, судовий збір складає 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 302,80 коп. Таким чином, з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 302,80 гривень.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 168 ЦПК України, під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника - ч.1 ст.167 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.161, 163, 167, 168 ЦПК України, ст.ст.525, 526. 625 ЦК України, ст.ст.67, 68, 162 ЖК України, ст.ст.7,8 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ст.4 Закону України «Про судовий збір», суддя
Копію наказу та копію заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами надіслати боржнику рекомендованим листом із повідомленням про вручення.
Роз`яснити, що боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до нього документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав.
У разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом п`яти днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили.
Суддя