Єд. унік. № 243/3462/25
Провадження № 2/243/1074/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

08 липня 2025 м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Воронкова Д.В.,

за участю секретаря Яковенко Ю.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження, діючи в приміщенні будівлі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Прокопцев Сергій Вікторович, до Святогірської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в інтересах якої діє представник, звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вона доводилась донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . В свою чергу, ОСОБА_2 доводився сином ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та після її смерті залишилась спадщина житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав останній на підставі погосподарської книги. Цей будинок успадкував ОСОБА_2 , який проживав разом з нею на момент її смерті. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та дружина останнього - ОСОБА_5 відмовилась від спадщини на користь позивача. ОСОБА_1 прийняла спадщину і оформила спадкові права на земельні ділянки. Однак, 24.04.2025 нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв`язку із відсутністю документів, які посвідчують право власності на нерухоме майно. Успадкований житловий будинок, розташований за вищевказаною адресою, був побудований до 05.08.1992, та чинне на час будівництва будинку законодавство не пов`язувало виникнення права власності з його державною реєстрацією. У зв`язку з викладеним просить визнати за позивачем право власності на вказаний житловий будинок, в порядку спадкування після померлого батька.

Позивач та її представник до судового засідання не з`явилися, представник надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, наполягав на задоволені позову.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне.

ОСОБА_1 доводилась дочкою ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , та онукою ОСОБА_4 , що видно з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 15.11.1973, свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_2 від 26.09.1992, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №8 від 18.10.2024.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 18.10.2024.

Як вбачається з виписки з по господарської книги №10-16/53 від 18.10.2024 та довідки №10-16/54 від 18.10.2024 житловий будинок А-1 загальною площею 55,4 кв.м., житловою площею 32,0 кв.м з господарськими будівлями і спорудами: літня кухня-сарай Б, вбиральня В, огорожа №1, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 числиться за ОСОБА_4 .

Як вбачається з виписки по господарської книги № 10-16/25 від 18.10.2024 ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 ОСОБА_1 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 22.12.2016.

ОСОБА_1 прийняла спадщину і оформила спадкові права на земельні ділянки, належні ОСОБА_2 , що вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.12.2017, реєстровий №653, свідоцтва про право на спадщину на спадщину за законом від 08.12.2017, реєстровий №654.

З довідки Відділу зберігання інвентаризаційних справ №04-01/2120 від 11.07.2024 вбачається відсутність реєстрації права власності на спірний житловий будинок станом на 01.01.2013 в КП «БТІ».

Згідно технічного паспорту на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що будинок позначений як А-1, має загальую площу 55,4 кв.м., житлову площу 32 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами: літня кухня-сарай Б, вбиральня В, огорожа №1.

Як видно з довідки про технічні характеристики об`єкта нерухомого майна №588 від 14.10.2024 вищевказаний будинок побудований до 05.08.1992.

Отже, спірний будинок був побудуваний до 1992 з господарськими спорудами та йому було присвоєно адресу.

При цьому до 05.08.1992 питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Указ від 26.08.1948 року), який втратив чинність відповідно до Указу Президії Верховної Ради СРСР від 22.02.1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26.08.1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26.08.1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом.

Таким чином, відповідно до зазначених нормативних актів, підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок на той час був сам факт збудування або купівлі ним будинку з додержанням вимог цих актів законодавства.

Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Тобто бабуся позивача ОСОБА_4 , побудувавши до 05.08.1992 х спірний житловий будинок та надвірні споруди, набула статусу власника житлового будинку та, згідно зі ст.86 ЦК Української РСР 1963 року, набула право, в межах, установлених законом, володіння, користування та розпорядження цим майном.

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №47896099 від 30.05.2017, видно, що після смерті ОСОБА_2 була заведена спадкова справа № 128/2017.

Інших спадкоємців до майна померлого ОСОБА_2 та ОСОБА_4 судом не встановлено.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.04.2025 державним нотаріусом Другої слов`янської ДНК Донецької області відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю документа, який посвідчує право власності на нього та відсутності реєстрації права власності на спірний житловий будинок.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності.

За ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зіст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Стаття 1 ЦПК України закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Виходячи із положень книги 6 Цивільного кодексу України, спадкове право захищає власність фізичних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Тобто, відносно спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

Таким чином, судом встановлено, що позивач фактично прийняла спадщину після померлого чоловіка, оскільки мешкала разом з спадкодавцем, який в свою чергу також фактично прийняв спадщину після смерті матері, оскільки мешкав разом з нею.

Правомірність володіння, користування та розпорядження ОСОБА_1 житловим будинком, ніким та ніколи не заперечувалась та не оспорювалась.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи сукупність всіх досліджених доказів по справі, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_1 , а тому, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а і справедливості.

Керуючись ст.ст. 5, 7, 10, 12, 13, 81, 211, 213, 246, 247, 259, 265 ЦПК України, ст.ст. 328, 331, 392, 1218, 1268 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Прокопцев Сергій Вікторович, до Святогірської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 право власності в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 на житловий будинок А-1 загальною площею 55,4 кв.м, житловою площею 32,0 кв.м з господарськими будівлями і спорудами: літня кухня-сарай Б, вбиральня В, огорожа №1, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 15.07.2025.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області Д.В. Воронков