У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.07.2025 Справа №2-7090/10 Провадження №6/607/106/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Позняка В.М.,

за участю секретаря судового засідання Козак О.Є., представника заявника (боржника) Кукуруди Р.Є.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Тернопільський відділ державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Публічне акціонерне товариство «Райфайзен Банк Аваль», Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія",

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника звернулася в суд із заявою, в якій просить визнати виконавчий лист № 2-7090/2010, виданий 29.09.2011 Тернопільським міськрайонним судом про солідарне стягнення із ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" за кредитним договором в розмірі 48446 доларів США 89 центів, що в еквіваленті до гривні становить 382812,80 грн таким, що повністю не підлягає виконанню (виконавче провадження №30382249, де боржником є ОСОБА_1 ) та скасувати арешт накладений на все майно ОСОБА_1 , постановою державного виконавця Голуб`юка В.Г. про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 19.12.2011 у виконавчому провадженні № 30382249.

Заява мотивована тим, що 29.09.2011 Тернопільським міськрайонним судом видано виконавчі листи №2-7090/2010 про солідарне стягнення із ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Тернопільської обласної дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль" за кредитним договором в розмірі 48446 доларів США 89 центів, що в еквіваленті до гривні становить 382812,80 грн.

Відповідно до Інформації про виконавче провадження від 30.01.2025, що міститься в Автоматизованій системі виконавчого провадження, отриманої за допомогою ідентифікатора доступу встановлено, що Тернопільським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 19.12.2011 головним державним виконавцем Голуб`юк В.Г. було відкрите виконавче провадження № 30382249 за виконавчим листом від 29.09.2011 №2-7090/2010 та накладено арешт на майно боржника. В подальшому, постановою головного державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби від 11.10.2017 повернено виконавчий документ стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з відсутністю у боржника майна на яке можна звернути стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Паралельно із цим, за виданим Тернопільським міськрайонним судом виконавчим листом № 2-7090/2010 державною виконавчою службою було відкрито інше виконавче провадження відносно боржника ОСОБА_2 №30382323. У цьому виконавчому провадженні №30382323 на прилюдних торгах було реалізовано нерухоме майно солідарного боржника ОСОБА_2 (спільне сумісне майно подружжя), а саме: трикімнатна квартира, загальною площею 92,2 кв.м. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Приватним нотаріусом Жовніром І.Т. на підставі акта державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого начальником першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції Касіч М.В. від 18 жовтня 2012 року посвідчено право власності за ОСОБА_3 на трикімнатну квартиру, загальною площею 92,2 кв.м. що знаходиться за адресою, АДРЕСА_1 , вартістю 430045 грн, яка раніше належала: ОСОБА_2 .

В обох виконавчих провадженнях сума стягнення з солідарних боржників складала 382 812,80 грн.

Сума виконавчого збору відповідно до статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», а саме цей розмір становить 10 % суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, а саме: 10 % від 382 812,80 грн, тому дорівнює 38281,28 грн.

Таким чином, сума реалізації майна (430045 грн - 382 812,80 грн - 38 281, 28 грн = 8950,92 грн) була достатня для задоволення вимог кредитора та сплати виконавчого збору а також витрат на матеріально-технічне забезпечення.

Виконавче провадження № 30382323 щодо ОСОБА_2 підлягало закінченню на підставі пункту 9 статті 39 ЗУ «Про виконавче провадження» згідно з яким виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Звернувшись з адвокатським запитом у Тернопільський відділ державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було отримано відповідь згідно з якою квартира АДРЕСА_2 дійсно була реалізована у виконавчому провадженні № 30382323, яке було завершене у 2018 році та на даний час знищене, а ОСОБА_1 не є стороною у цьому виконавчому провадженні.

Зважаючи на те, що рішення згідно з виконавчим документом було виконано солідарним боржником ОСОБА_2 у ОСОБА_1 відсутній обов`язок перед кредитором.

Таким чином, виконавче провадження щодо ОСОБА_1 підлягало закриттю на підставі пункту 9 статті 39 ЗУ «Про виконавче провадження» згідно з яким: виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Однак, фактично у виконавчому провадженні №30382249 щодо солідарного боржника ОСОБА_1 прийнято рішення про повернення виконавчого документу стягувачу у зв`язку з відсутністю майна боржника.

У зв`язку із знищенням ВП № 30382323 щодо ОСОБА_2 ОСОБА_1 не може довести, що виконавче провадження відносно неї підлягало завершенню у зв`язку із фактичним виконанням, а арешт на майно підлягав скасуванню. Рішення про повернення виконавчого документу стягувачу прийнято 11.10.2017 та зазначено строк для повторного пред`явлення до 11.10.2020.

Таким чином, на підставі частини другої статті 432 ЦПК України, виконавчий лист № 2-7090/2010, виданий 29.09.2011 Тернопільським міськрайонним судом слід визнати таким, що повністю не підлягає виконанню з інших причин, а саме у зв`язку з відсутністю підстав для процесуального правонаступництва у даному виконавчому провадженні №30382249, де боржником є ОСОБА_1 та недопущення порушення принципу виконання судового рішення у розумний строк.

В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав.

Заінтересовані особи АТ «Райфайзен Банк Аваль» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» в судове засідання своїх представників не направили.

Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.12.2010 у справі №2-7090/2010, суд вирішив стягнути із ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , солідарно, на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість за кредитним договором № 014/0045/82/33694 від 13 вересня 2007 року у розмірі 48446,89 долари США, що еквівалентно 382812,80 гривні шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 92,2 кв. м, житловою -52,2 кв. м та стягнути із ОСОБА_2 , ОСОБА_1 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" сплачені 1700 гривень судового збору та 120 гривень на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області від 20 лютого 2011 року рішення Тернопільського міськрайонного суду від 29 грудня 2010 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 92,2 кв.м., житловою - 52,2 кв. м. скасоване, ухвалено нове, яким в задоволенні цих позовних вимог відмовлено.

Як видно із інформації про виконавче провадження №30382249, щодо виконання виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №2-7090/2010 про стягнення із ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , солідарно, на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість за кредитним договором № 014/0045/82/33694 від 13 вересня 2007 року у розмірі 48446,89 долари США, що еквівалентно 382812,80 гривні, боржник ОСОБА_1 , виконавчий документ у вказаному виконавчому провадженні постановою державного виконавця від 11.10.2017 повернутий стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с. 227,228).

Крім того, у провадженні Головного державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби ГГТЮ в Тернопільській області перебувало виконавче провадження №30382323 щодо виконання виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №2-7090/2010 про стягнення із ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , солідарно, на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість за кредитним договором № 014/0045/82/33694 від 13 вересня 2007 року в розмірі 48446,89 долари США, що еквівалентно 382812,80 гривні, боржник ОСОБА_2 .

Виконавчий документ у вказаному виконавчому провадженні постановою державного виконавця віл 26.06.2018 повернутий стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (т. 2 а.с. 45).

У вказаному виконавчому провадженні наявна інформація про те, що відповідно до протоколу №21/073/12/і-1 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна реалізоване майно, належне ОСОБА_2 на праві особистої власності, а саме, трикімнатна квартира площею 92,2 кв.м (т.2 а.с. 41).

Також, із свідоцтва приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу від 18.10.2012 (а.с. 233) видно, що трикімнатну квартиру, площею 92,2 кв.м., вартістю 430045 грн яка належала ОСОБА_2 передано за актом державного виконавця Хом`як Ганні Миколаївні.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.10.2016 суд постановив змінити сторону стягувача на підставі рішення від 10 грудня 2010 року Тернопільського міськрайонного суду у цивільній справі № 2-7090/10, про стягнення із ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , солідарно, на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість за кредитним договором №014/0045/82/33694 від 13 вересня 2007 року в розмірі 48446,89 долари США, що еквівалентно 382812,80 гривні, 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 гривень та судового збору в розмірі 1700 гривень, із Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія".

Заслухавши пояснення заявника (боржника), суд доходить такого висновку.

Відповідно до частини другої статті 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Суд виходить з того, що сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

Отже, за змістом статті 432 ЦПК України суд постановляє ухвалу про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково або; 2) якщо у боржника повністю або частково відсутній обов`язок у зв`язку з його припиненням; 3) з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання (такий висновок сформульований Верховним Судом у постанові від 16 січня 2018 року у справі №755/15479/14-ц).

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

У відповідності до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до абзацу другого частини другої та четвертої статті 543 ЦК України солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі, виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

ОСОБА_1 покликається на те, що обов`язок з виконання виконавчого листа № 2-7090/2010, виданий 29.09.2011 Тернопільським міськрайонним судом виконано солідарним боржником в іншому виконавчому провадженні шляхом звернення стягнення на квартиру, яка належала ОСОБА_2 вартістю 430045 грн.

Суд вважає, що такі доводи не підтверджені належними, достовірними та допустимими доказами.

Так, як видно із матеріалів виконавчого провадження №30382323, навіть після звернення стягнення на квартиру в 2012 виконавче провадження №30382323 в якому боржником був ОСОБА_2 не було закрито у зв`язку із виконанням рішення суду, а тривало ще до 26.09.2018, коли виконавчий документ був повернутий у зв`язку із відсутністю майна боржника на яке можна було звернути стягнення. При цьому, боржник не оскаржував з цього приводу бездіяльність органу ДВС щодо не закінчення виконавчого провадження.

Тому, суду не на надано достатніх доказів, що кошти, які отримані від продажу квартири солідарного боржника погасили наявну заборгованість саме за виконавчим провадженням, солідарним боржником якого є заявниця, що вони були направлені на погашення саме заборгованості за цим виконавчим провадженням, а не за іншими, наявними у боржника ОСОБА_4 .

Крім цього, зобов`язання визначене у іноземній валюті, а отже і обов`язок повинен бути виконаний у іноземній валюті.

Належними доказами могли б бути дані, які б свідчили про перерахування грошових коштів на рахунки стягувача у розмірі, передбачені виконавчими документами, однак, таких доказів суду не надано, як і не ставилося питання про їх витребування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тому, суд доходить висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити.

Суд відхиляє доводи заявниці, що закінчився трьох річний строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, зважаючи на те, що він почався 11.10.2017.

Так, відповідно до пункту 10? розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 15.03.2022 №?2129-IX) на період дії воєнного стану строки, встановлені цим Законом, у тому числі строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, перериваються, а після припинення чи скасування воєнного стану перебіг таких строків поновлюється.

Згідно із Законом України від 30.03.2020 №?540-IX, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, встановлені процесуальним законодавством, зокрема й строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, підлягали зупиненню. Карантин тривав з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року включно. Таким чином, з 12.03.2020 перебіг строку пред`явлення до виконання був зупинений, а поновлення його розпочалося з 01.07.2023.

Станом на 12.03.2020 (момент зупинення строку на час карантину), з трирічного строку пред`явлення виконавчого документа залишалося близько семи місяців, отже ці місяці підлягали дообрахунку після завершення карантину.

Однак 24.02.2022 в Україні введено правовий режим воєнного стану, який діє й на дату розгляду. Відповідно до пункту 10? розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону №?2129-IX від 15.03.2022), усі строки, визначені цим Законом, у тому числі строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, перериваються на період дії воєнного стану, а після його припинення або скасування - перебіг строку поновлюється.

Таким чином, оскільки строк був зупинений спочатку на час карантину, а далі - перерваний у зв`язку з введенням воєнного стану, перебіг трирічного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання не завершився.

Не підтверджені і доводи заявниці про нездійснення правонаступництва Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія", оскільки вказані доводи спростовуються ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.10.2016.

Тому, суд доходить остаточного висновку, що заяву слід відхилити.

Керуючись статтею 369 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Тернопільський відділ державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 14.07.2025.

Головуючий суддя В. М. Позняк