Справа № 524/4467/25
Провадження №2/524/4094/25
17.07.2025 року м. Кременчук
Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі
головуючого судді Мельник Н.П.,
з участю секретаря судового засідання Ткаченко Я.С.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовом ОСОБА_1 , поданим його представником (адвокатом) Шевченком Станіславом Миколайовичем, до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
17.04.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
У обґрунтування позову зазначено, що 13.11.2023 о 09:05 на перехресті вул. Л.Покладова на вул. І. Мазепи сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом "VOLKSWАGEN - PASSAT", реєстраційний номер НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху, повертаючи ліворуч не переконався у безпеці виконуваного маневру і допустив зіткнення із автомобілем "BMW X3", номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .
13.13.2023 постановою Автозаводського районного суду міста Кременчука по справі № 524/8956/23 за цим фактом відповідач визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Унаслідок вчинення якого, пошкодження автомобіля, позивачеві заподіяна матеріальна та моральна шкода, що виразилася відповідно у необхідності понесення витрат на ремонт пошкодженого автомобіля та сильних душевних переживаннях через пошкодження належного позивачеві майна.
18.06.2025 від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, обгрунтовуючи наступним.
Згідно висновку експерта № 176 від 22.01.2024 до розрахунку вартості матеріального збитку та відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля включений податок на додану вартість (ПДВ) без доказів фактичного проведення ремонту платником ПДВ. Представник позивача звернувся до судового експерта із заявою від 17.06.2025 про надання висновку про вартість матеріального збитку та відновлювального ремонту зазначеного вище автомобіля без урахування ПДВ.
За результатами проведеного транспортно-товарознавчого дослідження експерт надав висновок № 82 від 17.06.2025, проведеного на підставі висновку експерта № 176 від 22.01.2024, визначено наступне:
Позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження (п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України).
Підсудність визначена на підставі ч. 6 ст. 28 ЦПК України за вибором позивача (за місцем заподіяння шкоди майну).
06.05.2025 ухвалою судді відкрите провадження.
Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими ЦПК України для розгляду справи в порядку загального позовного провадження з особливостями, визначеними гл. 10 р. ІІІ ЦПК України.
Неявка у судове засідання учасника справи належним чином повідомленого про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи (ст. 223 ЦПК України).
Представник позивача у судовому засіданні підтримав свої вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та в заяві про зменшення позовних вимог.
Відповідач у судове засідання неодноразово не з`являвся, про місце та час судового розгляду повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання на підставі п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, згідно якої днем вручення судових повісток відповідачу є день проставлення у поштових повідомленнях відміток про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Про причини неявки відповідач суду не повідомляв, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзив не подав.
У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, постановляючи заочне рішення (ч.4 ст.223 ЦПК України).
Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних по справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч.1 ст. 280 ЦПК України).
З урахуванням зазначеного, на підставі ст. ст. 280, 281, ч. 5 ст. 259 ЦПК України суд ухвалив провести на підставі наявних доказів заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження із особливостями, встановленими гл.11 ЦПК України.
Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, судом встановлено наступне.
13.11.2023 о 09:05 на перехресті вул. Л. Покладова та вул. І. Мазепи сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом "VOLKSWАGEN - PASSAT", номрений знак НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху, повертаючи ліворуч не переконався у безпеці виконуваного маневру і допустив зіткнення із автомобілем "BMW X3", номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .
Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пошкоджений автомобіль позивача із заподіянням матеріальної та моральної шкоди.
Вина відповідача у порушенні п. 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР), як наслідок у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, установлена постановою Автозаводського районного суду міста Кременчука від 13.12.2023 по справі № 524/8956/23.
Як слідує із змісту зазначеної постанови, суд зазначив, що доводи захисника Лелеки С.М. у судовому засіданні під час розгляди справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, про можливе порушення потерпілим ПДР, що системний аналіз положень КпАП України свідчить про те, що вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 цього Кодексу іншого водія щодо якого протокол про адміністративне правопорушення не складався, знаходиться поза межами компетенції суду.
Унаслідок вчинення відповідачем адміністративного правопорушення, як наслідок, пошкодження автомобіля, позивачеві спричинена матеріальна шкода.
Згідно поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 215976082 від 14.07.2023, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "VOLKSWАGEN - PASSAT", номерний знак НОМЕР_1 (відповідача ОСОБА_2 ) застрахована у ПАТ "НАСК "ОРАНТА".
Позивач згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», чинного на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон), звернувся до страховика із відповідною заявою про виплату страхового відшкодування.
ПАТ "НАСК "ОРАНТА" виконане зобов`язання за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому до страхової компанії жодні позовні вимоги не пред`являються.
Зазначена сума матеріального збитку розрахована на підставі ст. 29 Закону, згідно якої у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
З метою встановлення розміру заподіяної пошкодженням автомобіля шкоди, позивач звернувся до судового експерта Сумцова С.С., який за результатами проведеного транспортно-товарознавчого дослідження надав висновок № 176 від 22.01.2024 із визначенням наступного:
При цьому, за проведення цієї експертизи позивачем сплачено 2500 грн.
Разом з тим, з висновку експерта № 176 від 22.01.2024 слідує, що до розрахунку вартості матеріального збитку та відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля включений податок на додану вартість (ПДВ) без доказів фактичного проведення ремонту платником ПДВ.
У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського судупо справах № 910/9396/17 від 13.03.2018, № 924/675/17 від 06.07.2018 зазначено, що вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з?ясовувати наявність: 1) фактичного здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ.
З метою усунення зазначених неточностей, на звернення представника позивача від від 17.06.2025 судовим експертом Сумцовим С.С. проведене на підставі висновку експерта № 176 від 22.01.2024 транспортно-товарознавче дослідження із наданням висновку № 82 від 17.06.2025 із визначенням наступних величин:
З урахуванням наведеного, заяви представника позивача від 18.06.2025 про зменшення позовних вимог, враховуючи п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, а тому зазначена заява враховується судом при постановленні рішення.
З`ясувавши обставини на які посилається сторона позивача, як на підставу позовних вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, з`ясувавши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, правові норми, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до наступних висновків.
Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Ст. ст. 15, 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести обставини, що мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
У постановах Верховного Суду від 08.08.2019 по справі № 450/1686/17 та від 15.07.2019 по справі № 235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.
Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Постанова суду по справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 82 ЦПК України).

З урахуванням чого, суд вважає доведеним факт вини відповідача у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 13.11.2023.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: (1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); (2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ст.23 ЦК України).

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.1 ст. 1167 ЦК України).

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч.1 ст. 1187 ЦК України).

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст. 1187 ЦК України).

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: (1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; (2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; (3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 1188 ЦК України).

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ч. 1 ст. 1194 ЦК України).

У ст. 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це правовідносини щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб (страховий захист) при страхуванні ризиків, пов`язаних з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням, з володінням, користуванням і розпорядженням майном, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, у разі настання страхових випадків, визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхувальниками страхових премій (платежів, внесків), доходів від розміщення коштів таких фондів та інших доходів страховика, отриманих згідно із законодавством.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст. 980 ЦК України).

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», далі - Закон).

Згідно ст. ст. 28, 29 цього Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Інші доводи сторін не спростовують висновку суду та не підлягають детальній оцінці. Протилежного не доведено та не спростовано.

Клопотань, заяв суду не заявлено, у тому числі про призначення відповідної експертизи тощо.

З урахуванням зазначеного з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заявлена матеріальна шкода з урахуванням клопотання про зменшення позовних вимог.

Під час розгляду справи, судом забезпечено сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судомїх переконливості (ст. 129 Конституції України).

Щодо стягнення 15000 грн моральної шкоди, суд приходить до наступних висновків.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ст.23 ЦК України).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Так, судом установлено, що ДТП стало результатом винних дій водія відповідача.

З огляду на викладене, власник/ володілець автомобіля є зобов`язаною особою та несе відповідальність перед потерпілим за завдану джерелом підвищеної небезпеки шкоду у випадку, якщо у момент ДТП керував транспортним засобом (є заподіювачем шкоди) або у випадку, передбаченому ч.2 ст.1187 ЦК України.

Водночас Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 15.12.2020 по справі № 752/17832/14-ц дійшла висновку, що, визначаючи розмір відшкодування, слід керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

У зв`язку із заподіянням позивачу шкоди автомобілю у ДТП, розмір відшкодування завданої позивачеві 15000 грн моральної шкоди є значно завищений, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження її заподіяння, тому суд приходить до висновку, що відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000 грн є таким, що відповідає принципам розумності, виваженості та справедливості і не призводить до безпідставного збагачення.

Щодо стягнення витрат на оплату проведення експеризи, проведеної для встановлення розміру заподіяної шкоди, на правничу допомогу та судового збору, суд зазначає наступне.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати: ( 1) на професійну правничу допомогу; ( 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; ( 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; ( 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ст. 133 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат на правничу допомогу покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 6-9 ст. 139 ЦПК України).

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: ( 1) у разі задоволення позову - на відповідача; ( 2) у разі відмови в позові - на позивача; ( 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ЦПК України).

Позивачем сплачений судовий збір за подання позову до суду у розмірі 1211,20 грн, витрати на оплату послуг експерта 2500 грн, витрати на правничу допомогу у розмірі 15000 грн.

Оскільки представником відповідача не заявлялось клопотань про зменшення судових витрат, пов`язаних із оплатою послуг експерта та витрат на правничу допомогу, ним не доведено неспівмірність зазначених витрат, а позов задоволений частково на 67,88 % від 43587,40 грн, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог:

судовий збір у розмірі 822,16 грн (67,88 % від 1211,20 грн),

витрати на оплату послуг експерта у розмірі 1697,00 грн (67,88 % від 2500 грн),

витрати на правничу допомогу у розмірі 10182,00 грн (67,88 % від 15000 грн).

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 141, 258, 259, 263 - 265, 268, 273, 279, 352 - 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 28587 грн 40 коп, моральної шкоди - 1000 грн 00 коп, судового збору - 822 грн 16 коп, витрат на оплату послуг експерта - 1697 грн 00 коп, витрат на правничу допомогу - 10182 грн 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданої упродовж тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня розгляду заяви про перегляд заочного рішення у разі його не скасування. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП невідомий, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Н.П. Мельник