Справа № 159/4677/25
Провадження № 2-з/159/13/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

з питань забезпечення позову

15 липня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Губара В.Є., розглянувши без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Льопа О.В., про забезпечення позову до подачі позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Льопа О.В. через систему «Електронний суд» подав до суду заяву про забезпечення позову до подачі позовної заяви, відповідно до якої просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на транспортні засоби. Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_2 разом із своїм чоловіком ОСОБА_3 та сином ОСОБА_4 заподіяли заявнику (позивачу) майнової шкоди шляхом обману. Зокрема за їх безпосередньої участі було незаконно вилучено з володіння заявника (позивача) транспортні засоби, а саме: VOLVO S60, номер кузова (VIN-номер) НОМЕР_1 , державний номер знак НОМЕР_2 , VOLVO XC60 номер кузова (VIN-номер) НОМЕР_3 . Зазначає, що по даному факту відкрите кримінальне провадження, тому існує ризик того, що дані транспортні засоби, які є предметом спору, також буде незаконно відчужено стороннім особам, або ж буде вчинено інші дії, внаслідок яких буде ускладне чи унеможливлене виконання рішення суду. Незаконне привласнення супроводжувалось використанням особистих платіжних документів заявника без її згоди та можливою підробкою документів при здійсненні митного оформлення транспортних засобів. Зазначає, що 19.01.2022 між заявником та компанією «Incheon Auto Dismantling CO.,LTD» був укладений договір купівлі продажу транспортного засобу VOLVO S60, номер кузова (VIN-номер) НОМЕР_1 . ОСОБА_1 є його власником, за автомобіль вона сплатила повну вартість та прийняла товар на умовах FOB (франко-борт). Оплата товару відбулася 19.01.2022. Крім того, 27.01.2022 між заявником та компанією «Incheon Auto Dismantling CO.,LTD» був укладений договір купівлі продажу транспортного засобу VOLVO XC60 номер кузова (VIN-номер) НОМЕР_3 . ОСОБА_1 є його власником, за автомобіль вона сплатила повну вартість та прийняла товар на умовах FOB (франко-борт). Оплата товару відбулася 27.01.2022. Однак, 24.02.2022 почалось повномасштабне вторгнення російської фелерації в Україну. Через це заявниця не розраховувала на швидку поставку автомобілів. Транспортні засиби були доставлені в Україну, розмитнені та зареєстровані за ОСОБА_2 (матір`ю її колишнього чоловіка ОСОБА_4 ). Наприкінці 2024 року ОСОБА_4 під час конфлікту повідомив, що вона може не розраховувати на придбані нею транспортні засоби , оскільки він все оформив на своїх батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Сторони в судове засідання щодо розгляду заяви про забезпечення позову не викликалися.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

З системного аналізу положень ст. 150-153 ЦПК України вбачається, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалене тільки у відповідності до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Звертаючись з даною заявою про забезпечення позову, заявник просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно транспортні засоби VOLVO S60, номер кузова (VIN-номер) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_5 (VIN-номер) НОМЕР_3 .

Обґрунтовуючи підстави для забезпечення позову, заявник посилається на те, що предметом позову, який має намір вона подати до суду до ОСОБА_2 , ТОВ «Еліт Авто Експрес», треті особи - Державна митна служба України, Головний сервісний центр МВС, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 є, зокрема вимога про визнання права власності на транспортні засоби, скасуваня державної реєстрації на ім`я ОСОБА_2 , здійснення змін в митних деклараціях. Оскільки за вказаними подіями було відкрите кримінальне провадження №0000575 від 19.06.2025 за ч. 1 ст. 192 КК України, існує ризик того, що у разі не вжиття заходів забезпечення позову вказані автомобілі може бути відчужено на користь третіх осіб, що в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.3-4Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову і яким чином цей захід реалізує мету його вжиття.

Заявником не подано доказів того, що невжиття заходів забезпечення шляхом накладення арешту на майно може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також унеможливити ефективний захист прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Крім того, суд враховує на ту обставину, що заявник просить суд забезпечити позов виключно у найбільш обтяжливий для відповідача спосіб - шляхом накладення арешту на транспортні засоби, виконання якого відповідно до ст.56 Закону України "Про виконавче провадження", може супроводжуватися описом, опечатуванням та вилученням вказаного майна, переданням його на зберігання іншим особам, тобто є явно непропорційним щодо відповідачів.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у кожній справі, в якій йде мова про порушення права володіння своїм майном, суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Вжиття заходів забезпечення позову виступає як спосіб гарантування обов`язкового виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог і не створює невиправданих обмежень відповідачеві в його правах.

Таким чином, на підставі викладеного вище, з урахуванням підстав та змісту заяви про забезпечення позову, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову балансу інтересам сторін, суд приходить до висновку про відмову в заяві про забезпечення позову.

Керуючись ст. 149-153, 157, 258-261, 352-355 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Льопа О.В., про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна ухвала складена 15.07.2025.

Суддя В. Є. Губар