Справа №203/6598/24
Провадження №2-др/203/29/2025
УХВАЛА

17 липня 2025 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Католікяна М.О.,

при секретарі Гапоновій К.В.,

з участю:

-представника відповідачки ОСОБА_1 ;

-позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу, поділ спільно нажитого майна,

у с т а н о в и в:

1. 14 листопада 2024 року позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу, поділ спільно нажитого майна (а.с.а.с. 1 7, 70, 75 79).

2. 13 червня 2025 року суд постановив ухвалу, якою заявлений позов залишив без розгляду (а.с.а.с. 137, 138).

3. 8 липня 2025 року відповідачка через систему «Електронний суд» звернулася до суду з клопотанням про ухвалення у справі додаткового рішення стягнення з позивача компенсації витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн.

4. Представник відповідачки у судовому засіданні підтримав заявлене клопотання у повному обсязі, а позивач заперечував проти його задоволення.

5. Заслухавши пояснення представника відповідачки, позивача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що підстав для ухвалення у справі додаткового рішення не існує з огляду на таке.

6. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

7. Згідно з частинами 5, 6 статті 142 ЦПК у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

8. За правилами, встановленими частиною 8 статті 141 ЦПК, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

9. Частиною 1 статті 133 ЦПК визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

10. За приписами пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

11. Судом встановлено, що відповідачка задекларувала судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн.

12. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34 36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

13. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

14. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (пункт 268).

15. Суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат може не тільки за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката, а й за власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 3, 5, 9 статті 141 ЦПК, не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

16. Аналогічна позиція відображена в пункті 119 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

17. З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

18. Заявлене у справі клопотання відповідачка побудувала на акті №1 наданих послуг до договору про надання правничої допомоги від 25.11.2024 №11/24, згідно з яким понесені нею витрати складаються з вартості складання відзиву, а також участі представника у двох судових засіданнях.

19. Між тим, аналіз матеріалів справи свідчить про те, що відзив на позов у справі подано не було, а представник відповідачки відвідав лише одне судове засідання (28.04.2025), яке тривало 9 хвилин (а.с. 129).

20. При цьому решту судових засідань представник відповідачки проігнорував, двічі звернувшись з клопотаннями про розгляд справи за його відсутності (а.с.а.с. 88, 89, 93, 123 125).

21. З огляду на викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого відповідачкою клопотання.

22. Керуючись статтями 133, 141, 258 260, 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Клопотання ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу, поділ спільно нажитого майна залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Ухвала набирає законної сили у порядку, визначеному статтею 261 ЦПК.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК.

Повну ухвалу складено 17 липня 2025 року.

Суддя М.О. Католікян