Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2812/25
Номер провадження2-др/711/38/25
РІШЕННЯ
15 липня 2025 року м. Черкаси
Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді: Казидуб О. Г.
при секретарі: Шульга А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження заяву адвоката Працевитого Геннадія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС», треті особи: Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного округу Київської області Грисюк Олена Василівна, Приватний виконавець округу Одеської області Баталін Сергій Сергійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-
В провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС», треті особи: Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного округу Київської області Грисюк Олена Василівна, Приватний виконавець округу Одеської області Баталін Сергій Сергійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
04 червня 2025 року судом винесено рішення по даній справі, яким позовну заяву задоволено.
10 червня 2025 року через систему «Електронний суд» адвокат Працевитий Геннадій Олександрович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення.
Заява мотивована тим, що 04 червня 2025 року Придніпровським районним судом м. Черкаси було розглянуто дану цивільну справу.
Зазначає, що судом не було вирішено питання щодо стягнення судових витрат на користь позивача, хоча позивачем було заявлено відповідні вимоги. Крім того, позивачем в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України заявлялося клопотання про можливе надання додаткового розрахунку судових витрат на підтвердження їх понесення протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.
Просить суд ухвалити додаткове рішення по даній справі про стягнення з відповідача ТОВ «Дебт Форс» на користь позивача ОСОБА_1 судових витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн. 00 коп.
Отже, на його думку, в даному випадку відсутні підстави для винесення додаткового рішення у справі, так як підстави, визначені ч. 1 ст. 270 ЦПК України не мають місця (відсутні).
Просить відмовити у винесенні додаткового рішення у справі. Відмовити позивачу у стягненні судових витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн. 00 коп.
Сторони в судове засідання не з`явились, причини неявки суду невідомі. Про день, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи.
Суд, дослідивши та вивчивши письмові матеріали справи, приходить до наступного.
В судовому засіданні встановлено, що в провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС», треті особи: Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного округу Київської області Грисюк Олена Василівна, Приватний виконавець округу Одеської області Баталін Сергій Сергійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
04 червня 2025 року судом винесено рішення по даній справі, яким позовну заяву ОСОБА_1 задоволено.
10 червня 2025 року через систему «Електронний суд» адвокат Працевитий Геннадій Олександрович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме, змісту позовної заяви, ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача ТОВ «Дебт Форс» витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. 00 коп.
Таким, адвокатом Працевитим Геннадієм Олександровичем, який діє в інтересах ОСОБА_1 , було дотримано вимоги ч. 8 ст. 141 ЦПК України, а тому питання про стягнення витрат позивача понесених на професійну правничу допомогу має бути вирішене судом.
Згідно п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, - суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 270 ЦПК України, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Відповідно до частини першої статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
У частині першій статті 59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абзаци третій, четвертий, п`ятий підпункту 3.1, абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009).
Кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, визначених законом, держава забезпечує надання професійної правничої допомоги безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав та особи, яка надає правничу допомогу. Для надання професійної правничої допомоги діє адвокатура. Забезпечення права на захист від кримінального обвинувачення та представництво в суді здійснюються адвокатом, за винятком випадків, установлених законом. Витрати учасників судового процесу на професійну правничу допомогу відшкодовуються в порядку, визначеному законом (стаття 10 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року).
Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України).
Частиною 6 ст. 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витратна оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Так, директор Товариства з обмеженою відповідальністю «ДебтФорс» в своїх запереченнях на заяву про ухвалення додаткового рішення, як на підставу відмовв в його ухваленні, вказував на відсутність документального підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу. В заяві звертають увагу суду на те, що при подачі позовної заяви до суду та судового розгляду справи, позивачем не було надано документів щодо витрат на правничу допомогу.
При цьому, суд зазначає, що посилання директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ДебтФорс» на відсутність документального підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу, спростовується наданими доказами на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу разом з позовною заявою.
В судовому засіданні встановлено, що відповідно до матеріалів справи, на підтвердження витрат на правову допомогу адвоката під час розгляду даної справи, суду надано:
Ордер на надання правничої (правової) допомоги адвоката Працевитого Геннадія Олександровича на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 12.03.2025 року у Придніпровському районному суді м. Черкаси. Ордер виданий адвокатським бюро «Юрконсалт» Геннадія Працевитого» (а.с. 7).
Договір про надання правової (правничої) допомоги від 12.03.2025 року, укладеного між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Юрконсалт» Геннадія Працевитого» (а.с. 8).
Відповідно до п.1.1. Договору, Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу та представляти права та інтереси Клієнта в усіх судових установах України, в органах державної влади та місцевого самоврядування, на підприємствах та організаціях, у відносинах з приватними виконавцями, тощо.
Відповідно до п. 3.1. Договору, розмір гонорару визначається та сплачується за погодженням сторін та викладається в додатку (додатковому договорі) до вказаного договору, який вважається його невід`ємною частиною.
Відповідно до п. 3.2. Договору, гонорар сплачується адвокату в порядку та розмірах, що визначені додатковим договором до вказаного договору.
Відповідно до п. 3.3. Договору, оплата послуг адвоката може бути сплачена готівкою або шляхом здійснення безготівкового платежу на рахунок адвокатського бюро.
Відповідно до п. 3.4. Договору, сторони підтверджують, що зазначена у договорі вартість послуг та сума гонорару Адвоката є співмірною із складністю справи.
Додатковий договір від 12.03.2025 року до договору про надання правової допомоги від 12.03. 2025 року (а.с. 8 зворотня сторона).
Відповідно до п. 2 Додаткового договору, вартість однієї години роботи адвоката становить 1000грн. 00 коп.
Відповідно до п. 2.1. Додаткового договору, орієнтовний перелік послуг, що можуть бути надані: консультація адвоката; формування та направлення позовної заяви про скасування виконавчого напису; формування та направлення заяви про забезпечення позову; контроль справи у суді; написання та подання заяв по суті справи; отримання рішення суду (вартість 5000 грн. 00 коп., годин 5). ВІартість послуг є орієнтовною та остаточно узгоджується з клієнтом в акті прийняття-передачі послуг.
Відповідно до п. 4.1. Додаткового договору, оплата послуг адвоката може бути сплачена готівкою або шляхом здійснення безготівкового платежу на рахунок адвокатського бюро.
Акт від 12.03.2025 року про надані послуги, яким ОСОБА_1 та Адвокатське бюро «Юрконсалт» Геннадія Працевитого» в порядку умов Договору про надання правової допомоги та Додаткового договору до нього погодили перелік послуг, що підлягають оплаті (а.с. 9).
Відповідно до п. 2 Акту, найменування та обсяг наданих послуг: консультація адвоката; формування та направлення позовної заяви про скасування виконавчого напису; формування та направлення заяви про забезпечення позову; контроль справи у суді; написання та подання заяв по суті справи; отримання рішення суду. Сума 5000 грн. 00 коп.
Відповідно до п. 3.1. Акту, підписанням цього Акту Клієнт підтверджує належне виконання Адвокатським бюро послуг, відсутність зауважень та прийняття послуг.
У постанові від 12.02.2020 року у справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд враховує, що відповідачем ТОВ «Дебт Форс» не доведено неспівмірності витрат на правову допомогу та не заявлено клопотання про зменшення розміру судових витрат.
Враховуючи викладене вище, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, які підтверджують понесення витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до висновку про задоволення заяви та стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. 00 коп.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України суд,
Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 червня 2025 року за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС», треті особи: Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного округу Київської області Грисюк Олена Василівна, Приватний виконавець округу Одеської області Баталін Сергій Сергійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню доповнити реченням наступного змісту:

«Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. 00 коп.».

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 17 липня 2025 року.

Головуючий: О. Г. Казидуб