Справа №348/1267/25
Провадження № 2/348/880/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ЗАОЧНЕ

11 липня 2025 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Гундяка Т.Д.,

секретар судового засідання Дмитрук С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

ТОВ «Діджи Фінанс» пред`явило позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтований тим, що 06.05.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладено угоду № 200523558 щодо кредитування.

Відповідно до умов кредитного договору (на умовах повернення, платності, строковості) банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 10 883,25 грн, з встановленим строком користування з 06.05.2016 по 06.05.2019, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

ТОВ «Діджи Фінанс» 20.07.2020 набуто право вимоги за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі договору, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020. Кредитний портфель придбано з електронного аукціону Національної електронної біржі, інформація про відступлення права вимоги міститься в публічному доступі на сайтах https://zakupivli.pro/auctions/ua-ea-2020-06-09-000032-b (посилання на аукціон) та https://torgi.fg.gov.ua/216108 (посилання на паспорт активу на сайті ФГВФО).

23.05.2016 рішенням Правління НБУ України «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації. Фактично управління банком перейшло до Фонду. Фонд має право передати право грошової вимоги до позичальника (боржника) за кредитним договором іншому банку на підставі договору про відступлений права вимоги. При цьому згода відповідного боржника (позичальника) на укладення такого договору не вимагається. Приймаючий банк набуває усіх прав та обов`язків кредитора щодо позичальника (боржника), вимоги до якого передані відповідно до договору про відступлення прав вимоги, разом із правами за договором забезпечення таких вимог. Вимогами чинного законодавства України та умовами договору факторингу не передбачена передача програмного забезпечення, що здійснює нарахування заборгованості по сплаті тіла кредиту, нарахуванню відсотків та пені, а також його детального розрахунку з формулою її формування. Це пов`язано з тим, що в разі відступлення права вимоги вже за існуючою заборгованістю фактор, відповідно до умов договору факторингу, не має право нарахувати відсотки, комісію, неустойку що передбачені умовами кредитного договору.

Банк, правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та в визначений строк.

Станом на 05.05.2025 загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 31 358,66 грн, з яких: 10 883,25 грн заборгованість за кредитом; 20 475,41 грн. заборгованість за відсотками. Заборгованість розрахована станом дату укладання договору факторингу укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» та зафіксована у додатку до договору реєстрі кредитних договорів.

Господарські операції на підставі договору № 200523558 від 06.05.2016, в тому числі розрахунок заборгованості, проводились ПАТ «Банк Михайлівський» відповідно до вимог НБУ та умов договору на основі зарахованих на розрахунковий рахунок сум та за допомогою ліцензованого програмного забезпечення, як визначено чинним законодавством України.

Нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, загальна заборгованість відповідача становить 41 040,54 грн, з яких: заборгованість відповідача за кредитним договором № 200523558 від 06.05.2016 31 358,66 грн, сума збитків з урахуванням 3% річних 2 824,86 грн, сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань 6 857,02 грн.

Посилаючись на викладене та те, що відповідач має непогашену заборгованість за вищевказаним договором в загальному розмірі 41 040,54 грн, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь вказану заборгованість.

Ухвалою суду від 30.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представник позивача до суду не з`явився, заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, вказав, що у разі неявки в судове засідання належним чином повідомленого відповідача провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, відзив на позовну заяву не подавав, повідомлений судом про дату час та місце розгляду справи шляхом направлення на адресу його місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, ухвали про відкриття провадження у справі та судових повісток. Проте, до суду повернуто конверти з відправленням, згідно довідок підприємства поштового зв`язку причина невручення: «адресат відсутній за вказаною адресою».

Також виклик відповідача у справі у судове засідання здійснено через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

У постанові Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 757/15603/19 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність за вказаною адресою, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії, а повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки.

Згідно ч. 5 ст. 259, ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом із занесенням до протоколу судового засідання постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280, 281 ЦПК України.

Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з`явились, суд, керуючись ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розглянув справу без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини, що виникли між сторонами.

Судом встановлено, що між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 06.05.2016 було укладено кредитний договір шляхом подання останнім власноручно підписаної заяви № 200523558.

Відповідно до п. 2 основних параметрів заяви назва продукту кредит готівкою MAX; рахунок клієнта НОМЕР_1 ; сума кредиту 10 883,25 грн; строк кредиту: 1095 днів; з 06.05.2016 по 06.05.2019; плата за надання послуги: 12 грн за кожен місяць протягом строку надання послуги; строк надання послуги 36 місяців; розмір процентної ставки за кредитом 0.0001% річних; щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості: 0% до 0 місяця строку дії кредитного договору включно; 3.99% з 1 місяця строку дії кредитного договору та до закінчення строку його дії; разова комісія за видачу кредиту 1,5%; сукупна вартість кредиту 199,42% річних; щомісячний платіж 749 грн; останній платіж 732.89 грн; дата платежу 06 числа кожного місяця з 06/2016 по 06/2019.

На умовах, викладених в заяві та умовах надання та обслуговування кредитів ПАТ «Банк Михайлівський», зазначених в розділі 2 основних параметрів заяви, ОСОБА_1 уклав кредитний договір в рамках якого відповідно до п. 1.1 заяви ПАТ «Банк Михайлівський» зобов`язується надати кредит в сумі, що зазначена в графі «сума кредиту» розділу 2 ОП заяви та в день надання кредиту утримати з суми кредиту разову комісію за видачу кредиту в сумі 163,25 грн та у випадку, якщо у розділі 2 ОП заяви в полі «надання довідки про відсутність кредитної заборгованості за кредитним договором» вказане значення «так» утримати з суми кредиту плату у розмірі 100 грн за надання довідки про відсутність кредитної заборгованості за кредитним договором та після повного погашення ОСОБА_1 кредитної заборгованості в рамках кредитного договору надіслати зазначену довідку на адресу, вказану ОСОБА_1 під час усного звернення до контакт-центру банку; відкрити рахунок, що буде використовуватись виключно в рамках кредитного договору (п. 1.1) суму кредиту за виключенням утриманих комісій/плат, що зазначені в п. 1.1 заяви перерахувати на рахунок (п. 1.2); ОСОБА_1 просить банк в безготівковому порядку за рахунок наданого кредиту, списати з рахунку та зарахувати на користь ТДВ «СК «М-Лайф» суму страхової премії у розмірі 1 620 грн, за весь період страхування згідно договору страхування життя № NS200523558 (п. 1.3).

Відповідно до п. 3 заяви на умовах, викладених в заяві, в умовах надання та обслуговування платіжних карток банку, зазначених в розділі 4 ОП заяви та в тарифах по картках банку укладено договір про надання та використання платіжної картки в рамках якого випустити на ім`я ОСОБА_1 платіжну картку (п. 3.1); відкрити поточний рахунок, що буде використовуватися в рамках договору про картку, в тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням картки, номер якого буде доведений в порядку, визначеному умовами по картках (п. 3.2); для здійснення операцій за рахунком картки, сума яких перевищує залишок грошових коштів на рахунку карти, встановити кредитний ліміт в межах п`ятдесяти тисяч гривень та здійснювати у відповідності до ст. 1069 ЦК України кредитування рахунку картки, строк дії якого буде відповідати строку дії договору про картку, якщо інше не передбачено умовами по картах (п.3.3); у випадку, якщо в графі «Програма страхування від нещасних випадків» розділу 4 «Інформація про картку» ОП заяви в полі включено вказане значення «Так» в рамках програми страхування на підставі договірного списання в безготівковому порядку щомісячно списувати, в тому числі за рахунок наданого кредиту в рамках кредитного ліміту та перераховувати з рахунку картки на ТДВ «СК «М-Лайф» суму страхової премії згідно умов укладеного договору страхування (п. 3.5).

Відповідно до п. 4.1 заяви ОСОБА_1 підтвердив, що йому відома інформація про наявні умови споживчого кредитування і сукупну вартість кредиту, що надається в рамках кредитного договору, яка вказана в графі «Сукупна вартість кредиту» розділу 2 ОП заяви і розрахована відповідно до вимог НБУ про фінансові умови кредитного договору, які окрім розділу 2 ОП заяви містяться також у умовах/фінансові умови договору про картку містяться також в умовах по картках/тарифах по картках.

Між ТДВ «СК «М-Лайф» та ОСОБА_1 укладено договір добровільного страхування життя № NS200523558 ТОВ «Страхова компанія «М-Лайф», відповідно до якого страхова сума 9 000 грн (п.4), страховий тариф (місячний): 0,5% (п.5), страхова премія: 1620 грн (п.6); дата початку дії договору 06.05.2016 (п.7); лата закінчення дії договору: 06.05.2019 (п. 8), строк дії договору: 36 місяців (п. 10).

Відповідно до договору добровільного страхування життя держателів платіжних карток ПАТ «Банк Михайлівський» № NSK 200523558 предметом договору добровільного страхування життя держателів платіжних карток ПАТ «Банк Михайлівський» майнові інтереси, які не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з життям, здоров`ям та працездатністю застрахованої особи, яка уклала з ПАТ «Банк Михайлівський» договір про надання та використання платіжної картки № 200523558.

Відповідно до графіка платежів до кредитного договору № 200523558 від 06.05.2016 за період з 06.06.2016 по 06.05.2019 сума платежу становить 749 грн щомісяця та загальна сума становить усього 26 947,89 грн, з яких: основна сума кредиту 10 883,25 грн, проценти за користування кредитом 0 грн, щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості 15 632,64 грн, комісія за видачу кредиту 163,25 грн, плата за надання довідки про відсутність кредитної заборгованості 100 грн, плата за підтвердження проведення платежів та стану заборгованості за кредитом за допомогою послуги SMS- сервіс 432 грн, страхування 1 620 грн, реальна процентна ставка по кредиту 199,42 грн, абсолютне подорожчання кредиту 17 947,89 грн.

Згідно довідки про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту від 06.05.2016 строк кредиту готівкою MAX- 36 місяці; сума кредиту 10 883,25 грн, мета кредиту у формі кредиту, що видається шляхом перерахування повної суми кредиту на рахунок відкритий у банку; тип процентної ставки фіксована, кількість платежів 36; обсяг щомісячного платежу 749 грн; плата за програму страхування страхування життя 1 620 грн; процентна ставка за кредитом у грн - 0,0001% нараховується на залишок заборгованості по кредиту; комісія за зняття готівки (за рахунок кредиту) за допомогою платіжної картки не передбачена; комісія за видачу кредиту (без використання платіжної картки) 1.5% нараховується одноразово на загальну початкову суму наданого кредиту; щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості 0% до 0 місяця строку дії кредитного договору включно та 3,99% з 1 місяця строку дії кредитного договору. Комісія нараховується щомісячно на загальну початкову суму наданого кредиту; плата за підтвердження проведених платежів та стану заборгованості за кредитом за допомогою послуги «SMS-сервіс» - 12 грн. плата за надання довідки про відсутність кредитної заборгованості за кредитним договором (одноразово) 100 грн включається в суму кредиту; орієнтовна сукупна вартість кредиту (в грошовому виразі) 17 947,89 грн; орієнтовна сукупна вартість кредиту (в процентному значенні) 199,42 %.

Між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс»20.07.2020 укладено договір відступлення прав вимоги № 7_БМ, відповідно до якого банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у додатку № 1, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)) та /або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них згідно реєстру у додатку №1 до цього договору.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 по справі 910/11298/16 зобов`язано ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно з договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 та акту прийому-передачі від 20.05.2016 № 1і № 2 та зобов`язати ТОВ «Фінансова компанія «Фагор» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 та акту прийому передачі до нього від 20.05.2016 № 1 і № 2.

Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 66483131 від 29.12.2022, вимоги зобов`язати ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський», виконано в повному обсязі.

Згідно реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами, від 20.07.2020 загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за договором №200523558 від 06.05.2016 становить 31 358,66 грн, з яких: 10 883,25 грн заборгованість за основним зобов`язанням, 20 475,41 грн заборгованість за нарахованими доходами.

Відповідно до виписок по особовому рахунку позичальника відображено проведення операцій по особовому рахунку відповідача за період з 03.07.2017 по 27.07.2020. При цьому, при нарахуванні заборгованості в розмірі 20 475,41 грн, із зазначенням такої як проценти за кредитним договором, не вказано підставу нарахування таких, їх вид та за якою процентною ставкою вказані проценти нараховані.

Детального помісячного розрахунку заборгованості за процентами за кредитним договором, із вказівкою на процентну ставку, за якою вони нараховані, позивачем суду не надано.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Статтею 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У частинах 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Отже, між сторонами договору було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що передбачено ЦК України.

Відповідно до ст. 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань в повному обсязі, кошти кредиту не повернув. Доказів повного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідач не надав, не подав будь-яких доказів на спростування користування ним наданими кредитними коштами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16, вирішуючи виключну правову проблему щодо визначення періоду нарахування кредиторських вимог, що виникли у зв`язку з невиконанням договору банківського кредиту, які за своєю сутністю є процентами за користування кредитом, зробила наступні висновки.

Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України (пункт 91 постанови).

Вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Велика Палата Верховного Суду вважає, що підстав для відступу від таких висновків немає (пункт 92 постанови).

Якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування чи на час пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України (пункт 100 постанови).

У разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором (пункт 103 постанови).

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок сформульований в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункт 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Велика Палата Верховного Суду вважає, що підстав для відступу від цього висновку немає (пункт 108 постанови).

Можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав) (пункт 128 постанови).

Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Позивачем заявлені вимоги стягнення за кредитним договором заборгованості в сумі 41 040,54 грн, з яких: 10 883,25 грн - заборгованість за кредитом; 20 475,41 грн - заборгованість за процентами, 6 857,02 грн - сума інфляційних втрат, 2 824,86 грн - сума 3% річних.

Разом з тим, за наявності невідповідності заявленого розміру наданим доказам суд повинен здійснити свій власний обрахунок заборгованості. Подібні правові позиції містяться в постановах Верховного Суду від 19.01.2022 №199/5072/19, від 19.10.2022 №501/19/17, від 22.06.2022 №296/7213/15.

Відповідно до умов кредитного договору сума кредиту складає 10 883,25 грн, строк кредиту: 1095 днів, з 06.05.2016 по 06.05.2019; графік платежів по кредиту містить суму платежу за розрахунковий період по 749 грн, вказівку на відсутність процентів за користування кредитом (0%), платежі по щомісячній комісії за обслуговування кредитної заборгованості (по 434,24 грн щомісячно) та щомісячна плата за підтвердження проведення платежу (12 грн). Довідка про умови кредитування передбачає річну процентну ставку за кредитом - 0,0001% на залишок заборгованості по кредиту.

З витягу з реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за таким договорами, відносно ОСОБА_1 вбачається заборгованість по тілу кредиту в сумі 10 883,25 грн, яка на час розгляду справи не є спростованою.

Позивачем заявлено до стягнення заборгованість за відсотками в розмірі 20 475,41 грн, яка не відповідає умовам укладеного кредитного договору та наданим позивачем доказам, оскільки сторонами не обумовлено сплату процентів за користування кредитом (0%).

Зазначена у реєстрі договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за таким договорами, заборгованість за доходами в сумі 20 475,41 грн не ґрунтується на умовах кредитного договору, яким не передбачено такого виду платежу, як дохід, а інших вимог про стягнення коштів як заборгованості, окрім тіла кредиту та процентів за кредитним договором, позивачем не заявлено і кредитором не зазначені як такі, за якими відповідач має заборгованість.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором за тілом кредиту в розмірі 10 883,25 грн.

Відповідно до здійсненого в позовній заяві розрахунку позивачем нараховано інфляційні втрати на три відсотки річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 23.02.2019 по 23.02.2022. Проте такий розрахунок проведено на суму боргу 31 358,66 грн, що включає в себе кошти в сумі 20 475,41 грн.

Таким чином, з врахуванням заборгованості за кредитом, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, в розмірі 10 883,25 грн, розмір 3% річних на інфляційних втрат за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 становить 981,28 грн та 2 379,77 грн відповідно, виходячи з наступного розрахунку: 10 883,25 х 3% : 365 (днів у році) х 1097 днів = 981,28 грн; 10 883,25 грн х 1,21866444 (загальний індекс інфляції за вказаний період) - 10 883,25 грн = 2 379,77 грн.

Суд на підставі наявних в матеріалах справи доказів, оцінивши такі на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача, до якого перейшло право вимоги до відповідача, заборгованості за кредитним договором № 200523558 від 06.05.2016 в загальному розмірі 14 244,30 грн, з яких: 10 883,25 грн заборгованість за тілом кредиту; 981,28 грн - нараховані 3 % річних за період з 23.02.2019 по 23.02.2022; 2 379,77 грн - інфляційні втрати за період з 23.02.2019 по 23.02.2022. В задоволенні решти вимог позову слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Відповідно до ч. 2-5 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Згідно ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи і витраченого адвокатом часу.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду України від 19.02.2020 справа № 755/9215/15-ц та у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

З урахуванням конкретних обставин справи, зокрема ціни позову, суд може обмежити цей розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. При визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу подано копії: договору № 26 про надання правової допомоги від 15.02.2024, додаткової угоди до договору № 26 про надання правової допомоги від 15.02.2024, акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 16.05.2025, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості.

З акта про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 16.05.2025 вбачається надання таких послуг: підготовка позовної заяви з додатками про стягнення кредитної заборгованості 7 000 грн.

Суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази на підтвердження цих витрат не є безумовною підставою для їх стягнення судом у визначеному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності цих витрат.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у справі, суд враховує відсутність заперечення відповідача і чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, обґрунтованість розміру цих витрат, складність справи та виконані роботи, принципи співмірності і розумності таких витрат.

Враховуючи категорію справи та те, що предмет спору в цій справі не є складним, характер позовних вимог є розповсюдженою категорією цивільних справ, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних і процесуальні документи, які містяться у ній, не є складними та не займали значних витрат часу на їх виготовлення, заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу в загальній сумі 7 000,00 грн є завищеним та необґрунтованим, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

З огляду на складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, реальності адвокатських витрат, суд вважає, що обґрунтованими і пропорційними до предмета спору є витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн, які частково в сумі 1 041,23 грн пропорційно до задоволених позовних вимог слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Також при зверненні до суду позивач сплатив 2 422,40 грн судового збору, які згідно виписки зараховані до спеціального державного бюджету України.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 840,76 грн.

Керуючись ст. 4, 19, 141, 247, 258, 263, 264, 265, 268, 273, 280-284, 289 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 200523558 від 06.05.2016 в загальному розмірі 14 244,30 (чотирнадцять тисяч двісті сорок чотири грн 30 коп.) грн, з яких: 10 883,25 грн заборгованість за тілом кредиту; 981,28 грн - нараховані 3 % річних за період з 23.02.2019 по 23.02.2022; 2 379,77 грн - інфляційні втрати за період з 23.02.2019 по 23.02.2022.

В задоволенні решти вимог позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» сплачений судовий збір в сумі 840,76 грн та 1 041,23 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст. 284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», , місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, 21/1, м. Бровари, Київська область, 07406.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Гундяк Т.Д.

Повний текст рішення складено 11.07.2025.