Справа № 308/7376/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про залишення позовної заяви без розгляду

16 липня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Данко В.Й.,

розглянувши питання про продовження розгляду справи за позовом Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, поданої в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, квартирно-експлуатаційний відділ м. Мукачева про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння

в с т а н о в и в:

до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла позовна заява від в.о. заступника керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, поданої в інтересах держави в особі Міністерства оборони України , місцезнаходження: м.Київ, пр.Повітрофлотський, 6 (далі позивач) до ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 (далі відповідач), у якій в.о. заступника керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону з урахуванням заяви про зміну предмета позову просить суд:

-витребувати земельну ділянку площею 0,0728 га кадастровий номер :003:0001 у с. Оноківці Ужгородського району, яка входить до складу військового містечка № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 , територіально відноситься до Оноківської сільської ради квартал 8/7) на користь держави в особі Міністерства оборони України з володіння ОСОБА_1 .

Ухвалою від 22.05.2023 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

Ухвалою від 05.06.2025 суддя залишив позовну заяву без руху.

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без руху, суддя виходив з того, що 09.04.2025 набув чинності Закон України від 12.03.2025 № 4292-IX «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» (далі Закон № 4292- ІХ), яким частину 4 статті 177 ЦПК України доповнено абзацом другим такого змісту:

«У разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви».

У позовній заяві прокурор ставить питання про витребування земельної ділянки площею 0,0728 га за кадастровим номером :003:0001 у с. Оноківці Ужгородського району, яка входить до складу військового містечка № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 , територіально відноситься до Оноківської сільської ради квартал 8/7) на користь держави в особі Міністерства оборони України з володіння ОСОБА_1 .

Отже, в даному випадку в силу змін, запроваджених Законом № 4292-ІХ, прокурор, заявляючи вимоги про витребування спірного майна повинен долучити документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви.

Між тим, експертно-грошової оцінки земельної ділянки на дату подання позовної заяви, як і доказів внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, матеріали справи не містять.

За таких обставин суддя дійшов висновку про необхідність усунення позивачем недоліків позовної заяви шляхом:

- надання суду оцінки (експертно-грошової оцінки) земельної ділянки за кадастровим номером :003:0001, здійсненої в порядку, визначеному законом, чинної на дату подання позовної заяви;

- надання суду документів, що підтверджують внесення на депозитний рахунок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області грошових коштів у розмірі вартості земельної ділянки за кадастровим номером :003:0001, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якої здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви.

На виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху до суду від прокурора надійшла заява про усунення недоліків №30.52/02-3458ВИХ-25 від 10.05.2025.

У поданій заяві прокурор вказує про те, що позовна заява у цій справі подана до суду 05.05.2023, а питання про прийняття її до провадження вирішено Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 22.05.2023, тоді як Закон № 4292- ІХ набрав чинності 09.04.2025.

Отже, станом на момент реалізації прокурором повноважень з представництва інтересів держави в суді шляхом звернення з позовом до суду діяла редакція процесуального закону, відповідно до якої позовна заява прокурора відповідає вимогам щодо її прийнятності.

На переконання прокурора, залишення позовної заяви без руху суперечить негайному характеру дії норм процесуального права у часі та встановлювати нові обов`язки, скасовувати чи звужувати процесуальні права прокурора, що заборонено при зміні правил процесу.

Також прокурор звертає увагу на те, що набувач спірного майна є недобросовісним.

Понад це, прокурор зазначає, що підставою позову є незаконність і безпідставність відчуження земельної ділянки органом місцевого самоврядування безоплатно на користь ОСОБА_2 , а нею у подальшому так само безоплатне відчуження на користь відповідачки ОСОБА_1 , тому вимоги частини 5 статті 390 ЦК України в даному випадку не підлягають застосуванню, оскільки у відповідності до частини 1 статті 388 ЦК України добросовісним набувачем є особа, яка за відплатним договором придбала майно в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати.

Дослідивши матеріали справи, а також доводи поданої прокурором заяви на усунення недоліків позовної заяви, суд констатує про те, що недоліки позовної заяви, вказані в ухвалі судді від 05.06.2025, усунуті не були, а тому наявні підстави для залишення позовної заяви без розгляду, зважаючи на таке.

09.04.2025 набув чинності Закон № 4292- ІХ, яким, з-поміж іншого, статтю 390 ЦК України доповнено частиною п`ятою такого змісту:

«5. Суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві.

Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. Перерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку суду здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади.

Держава чи територіальна громада, яка на підставі рішення суду компенсувала добросовісному набувачеві вартість майна, набуває право вимоги про стягнення виплачених грошових коштів як компенсації вартості майна до особи, з вини якої таке майно незаконно вибуло з володіння власника. Порядок компенсації, передбачений цією частиною, не застосовується щодо об`єктів приватизації, визначених Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду".

Для цілей цієї статті під вартістю майна розуміється вартість майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви».

Цим же Законом частину 4 статті 177 ЦПК України доповнено абзацом другим такого змісту:

«У разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви».

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону передбачено, що його положення мають зворотну дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом, а також у частині порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування чи визнання права щодо:

нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до дня набрання чинності цим Законом;

нерухомого майна, щодо якого на момент його передачі першому набувачеві законом не була встановлена необхідність державної реєстрації правочину або реєстрації права власності і дата його передачі першому набувачеві передує дню набрання чинності цим Законом.

Із системного аналізу вказаних норм закону, які мають зворотну дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, вбачається, що за наслідками розгляду справи про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади суд виносить рішення про витребування майна виключно за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду.

При цьому, приймаючи рішення про витребування майна, суд вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві. Перерахування грошових коштів здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади.

Таким чином, внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості спірного майна на депозитний рахунок суду є обов`язковою умовою для належного розгляду справи про витребування майна у добросовісного набувача. Невчинення таких дій унеможливлює винесення рішення у справі, позаяк у разі задоволення позову суд має обов`язок вирішити питання про перерахування грошових коштів, внесених на депозитний рахунок суду, на користь добросовісного набувача.

У разі відмови у задоволенні позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду суд вирішує питання про повернення позивачу внесених ним на депозитний рахунок суду грошових коштів як компенсації вартості майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, а у разі задоволення позову - про перерахування грошових коштів на користь добросовісного набувача (частина 14 статті 265 ЦПК України).

Вказані норми є обов`язковими для застосування у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності Законом № 4292-ІХ.

Це і є визначені законом умови та порядок компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна.

Надання зворотної дії в часі законам та нормативно-правовим актам може бути передбачено, зокрема, шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Так, пункт 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №4292-IX, зміст якого викладено вище за текстом ухвали, прямо встановлює зворотну дію в часі, застосовуючи захист прав добросовісного набувача до справ, що були відкриті, але не розглянуті судом на день набрання Законом №4292-IX чинності. Означена норма забезпечує посилений захист прав добросовісного набувача у справах, провадження в яких відкрито, але ще не ухвалено судом першої інстанції рішення про витребування майна у добросовісного набувача.

Отже, якщо суд за результатом розгляду справи дійде висновку про добросовісність набувача, суд буде зобов`язаний застосувати чинний Закон №4292-IX у частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви.

Зі змісту цитованих нормативних приписів вбачається, що законодавцем ухвалення рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади поставлено в залежність від попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду.

Вказане дає підстави для висновку про наявність причинно-наслідкового зв`язку між необхідністю внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна (доповнена Законом № 4292-IX частина 4 статті 177 ЦПК України) та умовами і порядком їх компенсації (доповнена Законом № 4292-IX частина 14 статті 265 ЦПК України) при ухваленні рішення судом першої інстанції.

Суд зазначає, що дійсно на момент подачі позову, тобто до внесення змін Законом № 4292-ІХ, стаття 177 ЦПК України існувала в іншій редакції, яка не передбачала долучення документів, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви.

Між тим, здійснюючи розгляд справи по суті, суд першої інстанції зобов`язаний застосовувати вимоги Закону №4292-IX, зокрема пункт 2 розділу ІІ його Прикінцевих та перехідних положень. А дотримання частини 4 статті 177 ЦПК України є передумовою для обов`язкового застосування визначених Законом №4292-IX наслідків при ухваленні судового рішення.

За таких обставин суд відхиляє посилання прокурора на те, що залишення позовної заяви без руху суперечить негайному характеру дії норм процесуального права, а також на те, що станом на момент звернення прокурора до суду діяла інша редакція процесуального закону.

Крім того, непереконливими є доводи прокурора про недобросовісність власника спірного майна, зважаючи на таке.

Відповідно до частини 5 статті 12 ЦК України якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом.

Означена норма закріплює презумпцію добросовісності та розумності поведінки особи, яка реалізує своє суб`єктивне право, що може бути спростована лише на підставі встановлених судом обставин у відповідному процесуальному порядку. У контексті норм ЦПК України спростування зазначеної презумпції можливе виключно на стадії судового розгляду справи по суті, оскільки лише на цій стадії суд досліджує надані сторонами докази, встановлює обставини, які мають значення для правильного вирішення спору, а також здійснює правову оцінку поведінки сторін у межах реалізації ними тих чи інших прав.

Інакше кажучи, наведена обставина (добросовісності/недобросовісності набуття) залишатиметься невизначеною до закінчення розгляду справи та ухвалення судом рішення по суті спору.

Із урахування викладеного слід дійти висновку про те, що в цій частині твердження прокурора є передчасними, позаяк судом у даному випадку вирішується виключно питання прийнятності позовної заяви.

З аналогічних міркувань суд відхиляє посилання прокурора на те, що підставою позову є безпідставність і незаконність відчуження земельної ділянки органом місцевого самоврядування безоплатно на користь ОСОБА_2 , а останньою безоплатно на користь відповідачки у справі, оскільки ці аргументи стосуються суті спору.

Суд критично оцінює аргументи прокурора про те, що добросовісним набувачем є виключно особа, яка за відплатним договором придбала майно в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати, тоді як за обставин цієї справи майно набувалося безоплатно, зважаючи на те, що співставлення змісту частин 1 та 4 статті 388 ЦК України свідчить про інше.

Так, частина 1 статті 388 ЦК України передбачає випадки, коли від добросовісного набувача можна витребувати майно, яке було придбане за відплатним договором.

У свою чергу, для цілей витребування частина 4 статті 388 ЦК України регламентує ситуації, коли від добросовісного набувача можна витребувати майно, яке ним набувалося безвідплатно.

Згідно з названою нормою якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Таким чином, в основі розмежування добросовісності набувача майна лежить не оплатність чи безвідплатність договору, на підставі якого набувалося майно, а обізнаність набувача про наявність у контрагента права відчужувати відповідне майно.

Частиною 11 статті 187 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Відповідно до частини 13 статті 187 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

З огляду на те, що прокурором не усунуто недоліків позовної заяви, вказаних в ухвалі судді від 05.06.2025, протягом 5 днів з дня її вручення суд доходить до висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду.

Керуючись статтями 177, 187, 258-260 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

позовну заяву Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, поданої в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, квартирно-експлуатаційний відділ м. Мукачева про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повна ухвала суду складена та підписана 16 липня 2025 року.

Суддя В.Й. Данко