печерський районний суд міста києва
Справа № 757/8196/25-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Вовк С. В.,

при секретарі судових засідань Брачун О. О.,

за участі представника боржника ОСОБА_3.,

стягувача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Київ), що полягає у незняті арешту з майна та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Київ), що полягає у незняті арешту з майна та зобов`язання вчинити дії, посилаючись на те, що висновки ВДВС про те, що станом на 05 лютого 2025 року залишок не сплаченого виконавчого збору 35 356, 00 грн є не обґрунтованим та незаконним.

Стягувач подав письмові пояснення, а яких просив відмовити у задоволенні скарги та зазначив, що ОСОБА_2 не сплачений виконавчий збір на користь виконавчої служби. Крім того, жодних погашень суми боргу поза межами виконавчого провадження, боржником ОСОБА_2 на користь стягувача не здійснювалось. Жодного акту-звірки, начебто копію якого, представник скаржника надає до суду стягувач не підписував.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи, як передбачено частиною першою статті 447 ЦПК України.

В судовому засіданні представник боржника вимоги скарги підтримала та просила задовольнити.

Стягувач в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, просив відмовити у її задоволенні.

Відповідно до частини другої статті 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, вивчивши подану скаргу та заперечення, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 04 жовтня 2016 року старшим державним виконавцем Печерського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у місті Києві Кравцовою О. С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1 про примусове виконання виконавчого напису-дублікату № 821, виданого 17 вересня 2014 року приватним нотаріусом КМНО Малиновською О. Ю. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми у розмірі 703 560, 00 грн.

Згаданою постановою боржнику постановлено самостійно виконати в строку до семи днів з моменту винесення постанови. При невиконанні рішення в наданий для самостійного виконання строк виконати його в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Постановами старшого державного виконавця Печерського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у місті Києві Кравцової О. С. від 01 грудня 2016 року та від 01 лютого 2017 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів у розмірі 703 560, 00 грн.

05 квітня 2017 року старшим державним виконавцем Печерського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у місті Києві Кравцовою О. С. винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у сумі 750, 00 грн.

19 липня 2017 року старшим державним виконавцем Печерського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у місті Києві Кравцовою О. С. винесено постанову про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 427 536, 00 грн.

19 липня 2017 року старшим державним виконавцем Печерського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у місті Києві Кравцовою О. С. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. При цьому у постанові встановлено, що борг стягнуто частково у розмірі 314 250, 00 грн, виконавчий збір стягнуто частково у розмірі 35 000, 00 грн, витрати на проведення виконавчих дій стягнуто у розмірі 750, 00 грн.

З листа Печерського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у місті Києві від 05 лютого 2025 року № НОМЕР_1/16 вбачається, що в межах виконавчого провадження проведено часткове стягнення: 179 250, 00 грн ПД № 3083 від 22 березня 2017 року, 135 000, 00 грн ПД № 5606 від 18 квітня 2017 року перераховано стягувачу, 20 000, 00 грн ПД № 2919 від 21 березня 2017 року, 15 000, 00 грн ПД № 5802 від 20 квітня 2017 року в дохід держави як виконавчий збір та 750, 00 грн ПД № 2920 від 21 березня 2017 року як витрати на проведення виконавчих дій. Станом на 05 лютого 2025 року залишок не сплаченого виконавчого збору становить 35 356, 00 грн. В зв`язку з викладеним у відділі відсутні підстави для звільнення майна та рахунків боржника з під арешту.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За правилами частин четвертої-п`ятої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до частин першої та другої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Судом встановлено, що виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Крім того, станом на 05 лютого 2025 року залишок не сплаченого виконавчого збору становить 35 356, 00 грн.

Наведені обставини свідчать про відсутність правових підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини в розумінні Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини другої ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Керуючись ст.ст 1-19, 23, 76-89, 95, 351, 352, 447-453 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Київ), що полягає у незняті арешту з майна та зобов`язання вчинити дії залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів до Київського апеляційного суду.

Суддя С. В. Вовк