РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

09 липня 2025 року м. Львів

Галицький районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді Кітова О.В.,

за участю секретаря судового засідання Петрушки І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) про відшкодування майнової шкоди,

встановив:

27.12.2024 ОСОБА_1 звернулася до Галицького районного суду міста Львова з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ України», ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди та стягнення страхового відшкодування, у якому просила:

-стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ України» на користь ОСОБА_1 29769,72 грн страхового відшкодування;

-стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у сумі 47700,77 грн;

-стягнути Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ України» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 18.05.2024 о 10 год ЗО хв. на перехресті вул. Фредра - просп. Шевченка у місті Львові, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «Nissan Qashqai» номерний знак НОМЕР_3 , при виїзді на нерегульоване перехрестя не надала переваги у русі транспортному засобу марки «Volvo S60» номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_1 , яка рухалася по головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення. 03.06.2024 постановою Галицького районного суду м. Львова, по справі №461/4270/24 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до висновку № 105 за результатами судової транспортно-товарознавчої експертизи, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Volvo S60» номерний знак НОМЕР_4 , від виявлених при обстеженні 27.06.2024 року його пошкоджень внаслідок дорожньо - транспортної пригоди 18.05.2024 року, в цінах на вказану дату обстеження, без врахування (включення) ПДВ на складові (запчастини) та матеріали, становить 113 426,33 грн. Вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових транспортного засобу марки «Volvo S60», номерний знак НОМЕР_4 , в цінах на дату обстеження, без врахування (включення) ПДВ на складові (запчастини) та матеріали, становить 65 725,56 грн. За проведення експертизи пошкодженого транспортного засобу ОСОБА_1 витратила 6 000,00 грн. Станом на момент дорожньо - транспортної пригоди цивільно - правова відповідальність водія транспортного засобу марки «Nissan Qashqai» номерний знак НОМЕР_3 була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності у ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА». 07.06.2024 ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» проведено виплату страхового відшкодування у розмірі 35 955, 84 грн. 12.07.2024 не погоджуючись із сумою виплаченого страхового відшкодування ОСОБА_1 звернулася з заявою до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» про доплату відшкодування в сумі 29 769,72 грн, покликаючись на висновок N2105 за результатами судової транспортно-товарознавчої експертизи. 01.08.2024 у відповідь на вищенаведену заяву ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» відмовили у перегляді рішення та проведення доплати страхового відшкодування, покликаючись на те, що обов`язок визначення розміру заподіяного збитку покладено на страховика та відповідно висновок N2105 від 06.07.2024 не може бути взятий до уваги за основу при визначенні розміру страхового відшкодування. ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» проведено виплату страхового відшкодування у сумі 35 955,84 грн, без узгодження розміру страхового відшкодування. Враховуючи, що розмір відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу відповідно до висновку №105 становить 65 725,56 грн, з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» підлягає до стягнення 29 769,72 грн (65 725,56 грн - 35 955,84 грн). З урахуванням наведеного різниця між вартістю матеріального збитку та розміром страхового відшкодування (65 725,50 грн) складає 47 700,77 грн. Відтак, ОСОБА_2 повинна відшкодувати завдану матеріальну шкоду ОСОБА_1 у розмірі 47 700,77 грн.

Ухвалою суду від 30.12.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

14 січня 2025 року від відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ України» до суду надійшов відзив на позовну. У даному відзиві відповідачем повідомлено про те, що 10.01.2025 ПрАТ СК «ПЗУ Україна» прийнято рішення про доплату страхового відшкодування у розмір 29 769 грн 72 коп. Про прийняте рішення ПрАТ СК «ПЗУ Україна» повідомило ОСОБА_1 листом від 10.01.2025 року № № 42230/ПВ-31. На підставі вказаного, відповідач просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 в частині вимог до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна».

16 січня 2025 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Васечка Ю.А. до суду надійшла відповідь на відзив. У даній відповіді на відзив представник позивача зазначив, що з урахуванням доплати страхового відшкодування у розмірі 29 769, 72 грн., що еквівалентний розміру заявлених до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» позовних вимог, позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем. Враховуючи, що такі вимоги задоволені після пред`явлення позову, просить суд стягнути з відповідача ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» понесені у справі судові витрати.

Ухвалою суду від 11 березня 2025 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 30 червня 2025 року прийнято відмову представника позивача ОСОБА_1 адвоката Васечка Юрія Андрійовича від позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ України» про стягнення 29769,72 грн страхового відшкодування. Провадження у справі № 461/10301/24 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ України», ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди та стягнення страхового відшкодування, в частині позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ України» закрито. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ України» на користь ОСОБА_1 понесені та документально підтверджені судові витрати у справі у вигляді судового збору в розмірі 465,46 грн., витрати на проведенням експертизи 2305,80 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу 3074,40 грн. В решті позовних вимог постановлено продовжити розгляд справи.

Представник позивача Васечко Ю.А. подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, у якому позовні вимоги підтримав.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими відправленнями рекомендованої кореспонденції та оголошенням, в порядку ст.128 ЦПК України. Правом на подачу відзиву на позов та подачу заяви про розгляд справи за її відсутності відповідачка не скористалася.

Відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

З врахуванням тривалості провадження у справі, забезпечення судом можливості сторонам в повній мірі реалізувати свої процесуальні права, а також того, що відповідачка неодноразово не з`являлася в судове засідання, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

При цьому, суд наголошує, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні відповідача, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З огляду на неявку відповідачки, неподання нею відзиву на позовну заяву, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки текст рішення складено 09 липня 2025 року, то незважаючи на те, що розгляд справи призначено на 30 червня 2025 року, датою ухвалення рішення є саме 09 липня 2025 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Як визначено у ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Вимогами статі 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що постановою Галицького районного суду м. Львова від 03 червня 2024 року по справі №461/4270/24 ОСОБА_2 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на неї стягнення у виді штрафу.

Зі змісту вказаної постанови, що ОСОБА_2 , 18.05.2024 року о 10 год. 30 хв., на перехресті вул. Фредра просп. Шевченка у місті Львові, керуючи автомобілем марки «Nissan Qashqai» д.н.з. НОМЕР_3 , при виїзді на нерегульоване перехрестя не надала переваги у русі автомобілю марки «Volvo S60» д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого скоїла зіткнення з даним автомобілем, чим порушила вимоги п. 16.11 ПДР України: «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху». При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що завдало матеріальних збитків.

Частиною 6 статті 82 ЦПК України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Станом на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «Nissan Qashqai» номерний знак НОМЕР_3 була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності у ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» №217260364 від 13.10.2023.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України (ЦК України - далі по тексту) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до висновку експерта №105 за результатами судової транспортно-товарознавчої експертизи згідно договору №272 від 27 червня 2024 року складеного 06 липня 2024 року судовим експертом Галамай Я.І., вбачається, що пошкодження автомобіля Volvo S60, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , виявлені після ДТП 18.05.2024 року, які визначені при його обстеженні 27.06.2024 року - зазначені пункті 1.2 дослідницької частини даного висновку та відображені на фотографіях фото таблиць додатку. Вартість відновлювального ремонту автомобіля Volvo S60, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , від виявлених при обстеженні 27.06.2024 року його пошкоджень внаслідок ДТП 18.05.2024 року, в цінах на вказану дату обстеження, без врахування (включення) ПДВ на складе (запчастини) та матеріали, становить: 113426,33 грн. Ринкова вартість автомобіля Volvo S60, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , на 18.05.2024 року до моменту пошкодження у ДТП, становить: 452115,00 грн. Коефіцієнт фізичного зносу складових автомобіля Volvo S60, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , на момент його пошкодження у ДТП 18.05.2024 року, становить: Е3 = 0,55. Вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного складових автомобіля Volvo S60, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , внаслідок його пошкодження у ДТП 18.05.2024 року, з врахуванням результатів його обстеження 27.06.2024 року, в цінах на дату обстеження, без врахування (включення) ПДВ на складові (запчастини) матеріали, становить: 65725,56 грн.

07 червня 2024 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» провело на користь ОСОБА_1 виплату страхового відшкодування у розмірі 35955,84 грн., що підтверджується розпорядження № 42230/1/1 на виплату страхового відшкодування.

13.01.2025 ПрАТ СК «ПЗУ Україна» здійснено доплату ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмір 29 769 грн 72 коп.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На підставі ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 2.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно ст. 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Постановою від 22 квітня 2020 року Верховний Суд у справі № 756/2632/17 погодився із позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 у якій суд дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року по справі №359/2309/17 вказавши, що системний аналіз п. 32.7 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 22, абз. 3 п. 3 ч. 1 ст. 988, ст. ст. 1166, 1187, 1194 ЦК, пп.1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й уразі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі така майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Суд погоджується із доводами представника позивача про те, що з ОСОБА_2 як винуватця ДТП підлягає стягненню різниця між вартістю відновлювального ремонту автомобіля марки Volvo S60, реєстраційний номер НОМЕР_4 , та сумою страхового відшкодування, а саме 47700,77 грн.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, об`єктивному розгляді справи зібрані по справі докази, керуючись законом, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 47700,77 грн. матеріальної шкоди, підставний та підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до платіжної інструкції № ТОА4-338А-В682-8СА2 від 16.12.2024 позивачкою ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн. за подачу зазначеної позовної заяви до суду.

Згідно п. 2 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачкою ОСОБА_1 було сплачено ТзОВ фірма «Експертиза» послуги за проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у розмірі 6000 грн.

Також представником позивачки надані документи на підтвердження понесених позивачкою витрат за надання професійної правничої допомоги, а саме: договір про надання правничої допомоги № 149/2024 від 10.12.2024, який укладено між Адвокатським об`єднанням «ВЕСТЛЕКС», в особі виконуючого обов`язки керуючого партнера адвоката Васечка Ю.І. та ОСОБА_1 ; Додаток № 1 до договору про надання правничої допомоги № 149/2024 від 10.12.2024; платіжну інструкцію № 65ЕО-ХЕРХ-РЕ90-5СКМ від 10.12.2024 про здійснення оплати згідно договору про надання правничої допомоги № 149/2024 від 10.12.2024 у розмірі 8000 грн.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу допомогу при розгляді справи в суді, суд приймає до уваги обставини справи, обсяг наданої правової допомоги, також враховує, що співмірність цих витрат відповідачем ОСОБА_2 не спростовано, а тому вважає обґрунтованим стягнення витрат на надання правничої допомоги, які понесла позивачка, у зв`язку з чим, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність заявленого до стягнення розміру витрат на правничу допомогу в розмірі 8000 грн.

Таким чином, з ОСОБА_2 , пропорційно до розміру пред`явлених до неї вимог, на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати:

-745,73 грн. судового збору (61,57% сплаченого судового збору (1211,20 грн.));

-3694,20 грн. витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрат на проведенням експертизи з проведення визначення вартості завданого матеріального збитку (61,57% вказаних витрат (6000 грн.));

-4925,60 грн. витрат на професійну правничу допомогу (61,57% вказаних витрат (8000 грн.)).

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 47700 (сорок сім тисяч сімсот) гривень 77 копійок матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені та документально підтверджені судові витрати у справі у вигляді судового збору в розмірі 745,73 грн., витрати на проведенням експертизи 3694,20 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу 4925,60 грн.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

відповідач ОСОБА_2 (адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Повний текст судового рішення складено та підписано 09 липня 2025 року.

Головуючий суддя Олександр КІТОВ