Справа № 344/3296/25
Провадження № 22-ц/4808/985/25
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Луганська
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Луганської В.М.

суддів Девляшевського В.А., Мальцевої Є.Є.

учасники справи

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит- Капітал»

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 травня 2025 року, ухвалене судом у складі судді Бабій О.М.,

у справі за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У лютому 2025 року ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 04.11.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія Кредіплюс» та ОСОБА_1 укладено договір позики №121685, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти, а відповідач прийняв на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти за користування позикою та всі інші платежі відповідно до умов цього договору. Товариство свої зобов`язання за договором позики виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами договору.

Кредитний договір укладений в електронному вигляді шляхом підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

18.04.2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу №18-04/2024, згідно умов ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №121685 від 04.11.2023 року.

Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 12 157,12 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту 8020,37 грн; заборгованість за процентами 3834,75 грн, заборгованість за комісією 302 грн.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість відповідача за кредитним договором №121685 від 04.11.2023 року в розмірі 12157,12 грн та судові витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 травня 2025 року позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №121685 від 04.11.2023 року в розмірі 12 157,12 грн, із яких заборгованість за тілом кредиту 8020, 37 грн; заборгованість за процентами 3834,75 грн, заборгованість за комісією 302 грн та 2422,40 грн витрат по сплаті судового збору.

Не погодившись з рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 травня 2025 року ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Івано-Франківського міського суду від 19 травня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що саме на позивача відповідно до норм ст.76-81 ЦПК України лягає тягар доказування підставності заявлених позовних вимог та обґрунтування їх належним чином. Матеріали справи не містять жодного допустимого доказу на підтвердження та обґрунтування позовних вимог, відповідач не зобов`язаний здійснювати доказування позиції позивача чи встановлення певних обставин та надавати докази в спростування такої.

Посилається на те, що позивач у ТОВ «ФК «Кредіплюс» не оформлював будь-яких кредитних договорів та не отримував жодних коштів, матеріали справи не містять кредитного договору від 02 листопада 2023 року.

Позивач не довів, що відповідач отримав від ТОВ «ФК «Кредіплюс» грошові кошти згідно умов договору, не довів, що він являється власником банківської картки/рахунку, зазначеної в довідці № 402808хххххх4103. Номер мобільного телефону, який фігурує у матеріалах справи йому не належить.

Позикодавець не надсилав йому будь-якої досудової вимоги як боржнику.

Скаржник посилається на те, що стягнення з нього 2,5% в день є незаконним, оскільки відповідно до норм чинного законодавства максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1%.

Матеріали справи не містять доказів того, що між позикодавцем та позичальником був укладений договір відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Наданий позивачем розрахунок заборгованості є документом, що складений самим позивачем, а відтак інформація, зазначена у ньому за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на стягненні якої наполягає позивач.

У відзиві ТОВ «ФК «Кредит-капітал» зазначило, що до матеріалів справи додано кредитний договір № 121685 від 04.11.2023 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Кредіплюс». Для доведення факту саме перерахування ОСОБА_1 грошових коштів позивачем долучено довідку про ідентифікацію та повідомлення про успішне перерахування коштів.

Кредитний договір № 121685 від 04.11.2023 року підписано зі сторони позичальника за допомогою електронного підпису, відтвореного шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Укладаючи кредитний договір, відповідач та ТОВ «Кредіплюс» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Згідно розрахунку заборгованості (картки обліку виконання договору) здійснено часткове добровільне виконання відповідачем умов кредитного договору. Так, 17.11.2023 року відповідачем частково погашено заборгованість за тілом кредиту 1313,63 грн та за відсотками 1651,40 грн. Отже, ОСОБА_1 сплачував кошти за кредитним договором та мав намір виконати взяте на себе грошове зобов`язання згідно кредитного договору №121685 від 04.11.2023 року.

Щодо доводів скаржника про розрахунок заборгованості та неправомірне нарахування відсотків з 04.11.2023 року до 13.01.2024 року то таке нарахування процентів здійснювалось за денною процентною ставкою 1,2 % щоденно, що відповідає Закону України «Про споживче кредитування».

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Отже, розгляд цивільної справи з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім справ зазначених в ч. 4 ст. 274 ЦПК України, у суді апеляційної інстанції у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи є загальним правилом, визначеним у ЦПК України.

Із матеріалів справи вбачається, що ціна позову в даній справі становить 12157,12 грн і є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому справа відноситься до категорії малозначної справи в силу вимог закону.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 05 червня 2025 року відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 19 травня 2025 року.

Копію вказаної ухвали направлено ОСОБА_1 06 червня 2025 року за місцем реєстрації відповідача.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 18 червня 2025 року справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного провадження на 17 липня 2025 року.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному вебпорталі судової влади України.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що 04.11.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №121685, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. Кредитний договір укладений у електронній формі. Умовами договору передбачено: сума кредиту 9 334 грн, загальний строк кредитування 70 днів, періодичність платежів один раз на два тижні, відсотки нараховуються за ставкою 460% річних. Комісія за надання кредиту складає 2333,50 грн. Договір підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора. Відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 14.01.2024 становить: 12 157,12 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту (сумою позики) 8020,37 грн; заборгованість за процентами 3834,75 грн, заборгованість за комісією 302 грн.

18.04.2024 року «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу № 18-04/24, згідно умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до відповідача згідно кредитного договору №121685 від 04.11.2023.

Встановивши, вказані обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 04.11.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №121685, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором.

Кредитний договір укладений в електронному вигляді шляхом підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

У відповідності до п.п. 1.1. Кредитного договору, він складається з цієї індивідуальної частини договору про споживчий кредит (далі індивідуальна частина), графіку(ів) платежів, які містять персональні умови кредитування Позичальника та загальної для всіх клієнтів Кредитодавця публічної частини договору про споживчий кредит (далі публічна частина), що розміщена на веб-сайті Кредитодавця https://finx.com.ua (далі сайт Кредитодавця) за посиланням: https://finx.com.ua/docs.

Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що отримав та ознайомився, зокрема, з цією індивідуальною частиною, графіком платежів за кредитним договором, паспортом споживчого кредиту, публічною частиною договору, Правилами надання коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту кредитодавця (далі Правила), а також іншою інформацією необхідною для прийняття ним рішення про укладення договору та отримання кредиту, у т.ч. передбаченою ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інформацією та документами розміщеними на сайті https://finx.com.ua/ (п.п.1.2. Кредитного договору).

Згідно п.2.2.1 кредитного договору сума (загальна розмір) кредиту становить 9334 грн надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 7000,5 грн на номер рахунку/картки позичальника № НОМЕР_1 у національній валюті; у розмірі 233,5 грн шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією,нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини.

Пунктом 2.3 індивідуальної частини передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 460,00 % річних. Тип процентної ставки - фіксована. Проценти за користування кредитом нараховуються з дня наступного за днем отримання кредиту позичальником протягом строку кредитування, зазначений в п. 2.6. цієї індивідуальної частини та/або графіком платежів. Розмір процентної ставки незмінний.

Згідно з умовами п. 2.4. індивідуальної частини, якщо позичальник не виконує зобов`язання за договором, то до нього застосовується Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100,00 гривень.

Згідно п.2.6 загальний строк кредитування за кредитним договором складає 70 днів з 04.11.2023 року по 13.01.2024 року.

Згідно довідки ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» про ідентифікацію клієнта 04.11.2023 на номер телефону відповідача було надіслано одноразові ідентифікатори для підписання кредитного договору та паспорту кредиту.

Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» про переведення кредитних коштів 04.11.2023 та карткою обліку виконання договору.

До позовної заяви також додано: паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено у якому сторонами погоджено умови кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інші істотні умови. Паспорт споживчого кредиту підписаний ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 93с14d,61.

18.04.2024 року «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу № 18-04/24.

Згідно вищевказаного договору ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги згідно кредитного договору №121685 від 04.11.2023.

Згідно з п.1.1. договору факторингу клієнт передає (відступає) фактору за плату, а фактор приймає належні клієнту грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між клієнтом і боржниками.

Відповідно до витягу реєстру боржників від 18.04.24 року до договору факторингу №18-04/24 від 18.04.2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 12157,12 грн, що підтверджується актом приймання-передачі реєстру боржників та платіжною інструкцією від 18.04.2024 за відступлення прав вимоги по договору факторингу № 18-04/24 від 18.04.2024.

Згідно розрахунку, який надано позивачем за договором №121685 від 04.11.2023 року, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 14.01.2024 року становить: 12 157,12 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту (сумою позики) 8020,37 грн; заборгованість за процентами 3834,75 грн, заборгованість за комісією 302 грн.

Згідно з ч. 1 ст.15, ч. 1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частин 1, 2ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті626,628 ЦК України).

За змістом ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Верховний Суд у постанові від 12 червня 2019 року у справі №2-6315/11 (провадження №61-23326св18) звернув увагу на те, що невід`ємною складовою правильної правової кваліфікації судами спірних договірних відносин є визначення правової природи договору, який є основою їх виникнення.

Виходячи зі змісту ст. 640 ЦК України, залежно від моменту виникнення цивільних прав і обов`язків у сторін договору, законодавець розрізняє договори консенсуальні і реальні.

Консенсуальний договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України, кредитний договір - це договір, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір за своєю юридичною природою є консенсуальним.

Він вважається укладеним з моменту досягнення згоди між сторонами щодо всіх істотних умов договору.

Істотними умовами кредитного договору, які визначені законом, є предмет, сума, строк повернення, розмір процентів за користування кредитними коштами.

Частинами 2, 3ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У силу ч. 1ст. 638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року № 675-VIII(далі - Закон №675-VIII)

Згідно з пунктами 6, 12 ч. 1ст. 3 Закону №675-VIII, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Відповідно до ч. 3ст. 11 Закону №675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4ст. 11 Закону №675-VIII).

Згідно із ч.6 ст.11 Закону №675-VIII, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8ст. 11 Закону №675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону №675-VIII визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних», персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки.

Частиною 5ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ч.6 ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних», не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

У ч.1 ст.11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.

У постанові Верховного Суду від 29 травня 2024 року у справі № 545/1750/21 зазначено, що, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису всіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Для укладення електронного кредитного договору особі необхідно пройти ідентифікацію та зробити електронний підпис через смс-повідомлення чи через підтвердження, яке надходить у формі листа до електронної пошти, або в застосунку «Приват24».

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У справі, яка переглядається, встановлено, що кредитний договір від 04.11.2023 року №121685 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ОСОБА_1 підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором 6е82f738, 04.11.2023 року о 12 год 42 хв 46 сек.

Електронний підпис з одноразовим ідентифікатором надіслано на номер відповідача , що зазначений у кредитному договорі .

Кредитний договір був підписаний електронним підписом позивача 04.11.2023 року о 12 год 42 хв 46 сек, про що свідчить довідка про ідентифікацію ТОВ «ФК «Кредіплюс».

У договорі зазначені всі дані про особу ОСОБА_1 , які необхідні для його ідентифікації: реєстраційний номер облікової картки платника податків, паспортні дані, офіційно зареєстроване місце проживання, номер мобільного телефону.

У п.5.1 кредитного договору зазначено, що кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційнокомунікаційній системі кредитодавця та доступний через вебсайт кредитодавця https:/finx.com.ua.

Отже, відповідач через особистий кабінет на веб-сайті кредитодавця подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, підтвердив умови таких, після чого позикодавець надіслав йому за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону (міститься в реквізитах договору) одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений сторонами, а тому цей правочин відповідно до Закону №675-VIII вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.

Отже, підписання договору відповідачем електронним підписом, яке було узгоджене сторонами, відповідає вимогам діючого законодавства України, будучи аналогом власноручного підпису. В цій частині доводи апеляційної скарги є такими, що не підлягають задоволенню.

Безпідставними є обґрунтування апеляційної скарги про недоведення позивачем факту належності банківської карти, яка зазначена в договорі та факту перерахування кредитних коштів на його платіжну картку. Відповідачем не надано до суду належних доказів того, що банківська картка, номер якої зазначено в кредитному договорі йому не належить, не заявляв клопотання про витребування судом відповідних доказів про відсутність надходження на його картку кредитних коштів в банківських установах, хоча не був позбавлений такого права в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд визнав встановленим факт укладення кредитного договору всупереч відсутності доказів такого укладення, є безпідставними, оскільки відповідач не надав жодних доказів на спростування вищенаведених обставин, на які посилається банк як на підставу своїх вимог про укладення договору та стягнення заборгованості, надавши на підтвердження цих обставин належні, допустимі та достовірні докази.

Згідно розрахунку заборгованості (картки обліку виконання договору), відповідачем здійснено часткове добровільне виконання умов кредитного договору. Так, 17.11.2023 року відповідачем було здійснено часткове погашення заборгованості за тілом кредиту 1313,63 грн, та за відсотками 1651,40 грн.

У постанові Верховного Суду по справі №916/2403/18 від 10.09.2019 року зазначено, що до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звіряння взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Аналогічний правовий висновок викладено постанові Верховного Суду від 09.11.2018 у справі №911/3685/17.

Відтак, твердження про те, що ОСОБА_1 ніколи не мав взаємовідносин з ТОВ «Кредіплюс» та не здійснював оформлення будь яких кредитних договорів є безпідставним та необґрунтованим.

Скаржником не доведено та в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують факт незаконного заволодіння його персональними даними. Відповідачем не зазначалось, що з даного приводу він звертався до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій, як і не оскаржував правомірність (дійсність) укладеного договору.

Щодо доводів скаржника, що на підтвердження позовних вимог позивачем не надано банківські виписки з рахунків позичальника, які є належними та допустимими доказами у справ не заслуговують на увагу, оскільки позивачем суду надано картку обліку виконання договору № 121685.

Як вбачається із матеріалів справи на адресу відповідача ОСОБА_1 ТОВ «ФК «Кредит- Капітал» було надіслано досудову вимогу, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Щодо доводів апеляційної скарги про неправомірне нарахування відсотків колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до умов кредитного договору №121685 відповідач отримав кредит у розмірі 9334 гривень строком на 70 днів (до 31 січня 2024 року).

Проценти за користування кредитом згідно умов договору нараховуються за ставкою 460% річних. Тип процентної ставки фіксована. Проценти за користування кредитом нараховуються з дня наступного за днем отримання кредиту позичальником протягом строку кредитування, зазначеного в п.2.6 цієї індивідуальної частини та /або графіком платежів. Розмір процентної ставки незмінний.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна процентна ставка має бути не більше 2,5%, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5%, а з 21 серпня 2024 року не більше 1%.

Розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, однак вони повинні узгоджуватися із нормами Закону.

Кредитний договір №121685 від 04.11.2023 року укладений 04.11.2023 року строком 70 днів. Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року набрав чинності 24 грудня 2023 року. Тобто даний кредитний договір діяв після набрання чинності цим Законом. З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про застосування до вказаних правовідносин зазначеного вище закону.

Розрахунок заборгованості, здійснений позивачем та висновок суду про те, що позивач нараховував значно менші відсотки, як визначено вищевказаним Законом, є вірним,обґрунтованим та відповідає встановленим по справ іобставинам.

Враховуючи викладене, доводи скаржника про те, що відповідачем незаконно визначено денну процентну ставку 2,5% в день, є безпідставними, оскільки як вбачається з розрахунку, з 04.11.2023 року до 13.01.2024 року здійснювалось нарахування процентів за денною процентною ставкою 1,2 % щоденно, що відповідає Закону України «Про споживче кредитування». Розрахунок заборгованості за кредитним договором у встановлений законом спосіб відповідачем не спросчтовано.

Доводи апеляційної скарги про те, що номер телефону, зазначений у кредитному договорі не належить відповідачу, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки доказів того, що такий номер мобільного телефону не є фінансовим номером відповідача скаржник суду не надав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, дав належну оцінку наявним у справі доказам, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 травня 2025 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, то новий розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 17 липня 2025 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.А. Девляшевський

Є.Є.Мальцева