Справа № 216/4946/23
провадження 2-з/216/23/25
УХВАЛА

іменем України

11 липня 2025 року місто Кривий Ріг

Суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, розглянувши матеріали заяви представника за довіреністю Саргсян Маріне про забезпечення позову у справі №216/4946/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служби у справах дітей Центрально-Міської районної у м. Кривий Ріг ради, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини разом з батьком,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Бутенко М.В.. перебувала справа № 216/4946/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служби у справах дітей Центрально-Міської районної у м. Кривий Ріг ради, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини разом з батьком.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 вересня 2023 прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служби у справах дітей Центрально-Міської районної у м. Кривий Ріг ради, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини разом з батьком та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного з викликом учасників справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Центрально-Міського районного суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, від 26грудня 2024 року визначено головуючу суддю у справі: Цимбалістенко О.В. Підстави проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи стало Рішення Вищої ради правосуддя від 03 грудня 2024 року № 3509/0/15-24, яким суддю ОСОБА_3 звільнено з посади судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Ухвалою суду від 13 січня 2025 року справу прийнято до провадження судді Цимбалістенко О.В. в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

10 липня 2025 року представником за довіреністю Сергсян Маріне від імені ОСОБА_1 подано до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровській області заяву про забезпечення позову. В заяві просить заборонити перетинання державного кордону України неповнолітньому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в напрямку виїзд з України в будь чиєму супроводі.

Матеріали заяви про забезпечення позову передано головуючому 11 липня 2025 року.

Суд, перевірівши заяву про забезпечення позову, дійшов висновку про її повернення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Види заходів забезпечення позову визначені ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується в тому числі іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником.

Подана заява про забезпечення позову підписана ОСОБА_5 , яка діє від імені ОСОБА_1 на підставі нотаріально посвідченої довіреності.

Як вбачається з вимог ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Інакше кажучи, процесуальні закони визначили, що представники сторін, третіх осіб, а також осіб, які за законом мають право звертатися до суду в інтересах інших,можуть діяти у судовому процесі або за правилами самопредставництва, або як власне представники.

Відповідно до положень ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства (ч.ч. 1, 3ст.237 Цивільного кодексу України).

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат/або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи ч. 6 ст. 19 ЦПК) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених устатті 61 цього Кодексу.

Документами, що підтверджують повноваження адвоката як представника є довіреність або ордер, виданий відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» ( ч. 4 ст. 62 ЦПК України).

Вимогами ст. 131-2 Конституції України передбачено, що незалежність адвокатури гарантується. Разом з тим, відповідно до пп.11 п.16-1 Перехідних положень Конституції України представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 132-1 Конституції України виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції з 1 січня 2019 року. Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З приводу цього прецедентним є рішення ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави.

Статтею 15 ЦПК України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом. Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що Верховний Суд, висловив свою позицію в постанові від 27 грудня 2018 року по справі №589/3937/17, де робить кілька висновків.

По-перше: суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду; по-друге: справа може бути визнана малозначною лише за постановлення ухвали суду про віднесення її до категорії малозначних; по-третє: справа не може бути малозначною в силу закону, якщо серед позовних вимог наявні вимоги немайнового характеру.

Оскільки вищевказана цивільна справа відповідно до п. 2 ч. 6 ст.19 ЦПК України не може бути визнаною судом малозначною, оскільки містить вимоги немайнового характеру, і розглядається в загальному позовному провадженні, відтак представником позивача у цій справі може бути виключно адвокат.

Вищевикладене свідчить про неможливість участі та подання заяв представником за довіреністю. Матеріали справи не містять відомостей про те, що Саргсян Маріне є адвокатом.

У відповідності до ч. 10ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимогстатті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням того, що підтверджень повноважень як адвоката Саргсян Маріне до заяви про забезпечення позову так і до позовної заяви не долучено, суд дійшов висновку про повернення заяви.

Повернення заяви про забезпечення позову, що подана неналежною особою не позбавляє позивача самостійно звернутися до суду з заявою про забезпечення позову.

Керуючись ст.150,151,153,185,258,260,261,354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника за довіреністю Саргсян Маріне про забезпечення позову за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служби у справах дітей Центрально-Міської районної у м. Кривий Ріг ради, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини разом з батьком - повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подаються учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.ЦИМБАЛІСТЕНКО