Справа № 345/5521/23
Провадження № 22-ц/4808/924/25
Провадження № 22-ц/4808/925/25
Головуючий у 1 інстанції Юрчак Л. Б.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Баркова В.М., Василишин Л.В.,

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю особи, яка подала апеляційну скаргу, позивачки ОСОБА_1 та її представника адвоката Дзундзи О.П., представника особи, яка подала апеляційну скаргу, відповідачки ОСОБА_2 адвоката Крикун Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Крикун Тетяна Олександрівна, до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дзундза Ольга Петрівна, на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Юрчаком Л.Б. 14 квітня 2025 року в м. Калуш Івано-Франківської області, та на додаткове рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Юрчаком Л.Б. 24 квітня 2025 року в м. Калуш Івано-Франківської області, та за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Крикун Тетяна Олександрівна, на додаткове рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Юрчаком Л.Б. 24 квітня 2025 року в м. Калуш Івано-Франківської області,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 подано позов до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 14 липня 2023 року близько 16:00 години, перебуваючи біля під`їзду №2 по АДРЕСА_1 , вона вступила у словесний конфлікт з ОСОБА_2 , який виник на ґрунті особистих неприязних стосунків.

В ході конфлікту відповідачка своїми умисними діями завдала їй тілесних ушкоджень та зірвала два золоті ланцюжки, чим спричинила значну матеріальну шкоду.

З приводу даного правопорушення відкрито кримінальне провадження за ч.1 ст.125 КК України та визнано її (позивачку) потерпілою.

Згідно звіту про оцінку розміру збитку, матеріальний збиток, завданий належному їй майну, становить 69 000,00 гривень. За проведення даного звіту нею оплачено 2000,00 гривень.

Також своїми діями ОСОБА_2 завдала їй моральної шкоди, оскільки через отримані травми знаходилась на амбулаторному лікуванні, перенесла нервові потрясіння, стрес. Після цих подій тривалий час не мала змоги виходити на вулицю, спілкуватися з друзями та родиною. Це потребувало додаткових зусиль для організації нормального життя. У зв`язку з цим оцінює моральну шкоду в розмірі 20 000,00 гривень.

Із врахуванням заяви про збільшення позовних вимог просила стягнути з відповідачки на її користь 69 000,00 гривень матеріальної шкоди та 20 000,00 гривень у відшкодування моральної шкоди, судові витрати по справі (а.с.1-4, 107-109, том 1).

Короткий зміст зустрічних позовних вимог

У березні 2024 року ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Крикун Т.О., подано зустрічний позов до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої злочином.

В обґрунтування вимог зазначила, що ОСОБА_1 , подаючи позов про відшкодування шкоди, приховала ту обставину, що саме вона була ініціатором конфлікту ІНФОРМАЦІЯ_1 . А також те, що щодо неї ( ОСОБА_1 ) також було відкрито кримінальне провадження за ч.1 ст.125 КК України, де потерпілою було визнано ОСОБА_2 , справа закрита у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення.

Вказує, що 14 липня 2023 року ОСОБА_2 із чоловіком та двома неповнолітніми дітьми знаходилася біля будинку по АДРЕСА_1 , де очікували на прийом до нотаріуса. ОСОБА_1 безпричинно напала на неї та в ході цього нанесла легкі тілесні ушкодження. При цьому ОСОБА_1 зірвала з шиї ОСОБА_2 золотий ланцюжок та забрала його, а повернула на вимогу поліції.

За даною подією відкрито кримінальне провадження щодо ОСОБА_1 та ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08.08.2023 року провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення, тобто з нереабілітуючих підстав.

Протиправними діями ОСОБА_1 їй було завдано моральну шкоду, яка полягає у фізичних стражданнях, перенесенні нервового потрясіння, стресу, втрати душевного спокою, страху за своє життя. Крім того, дана подія сталася на очах у дітей, що негативно вплинуло на їх душевний та психологічний стан, а її дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має певні проблеми із здоров`ям, дитині категорично протипоказані стреси, оскільки вони можуть ускладнити затримку мовного розвитку дитини. Про дані обставини відомо ОСОБА_1 , оскільки батьком дівчинки є її чоловік ОСОБА_4 . В даний час ОСОБА_3 відвідує психолога в Польщі.

Просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь у відшкодування завданої злочином моральної шкоди 30 000,00 гривень (а.с.91-94, том 1).

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10 квітня 2024 року зустрічну позовну заяву представника ОСОБА_2 адвоката Крикун Т.О. об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 (а.с.122-123, том 1).

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 квітня 2025 року первісний позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди 31 804,00 грн та моральної шкоди в розмірі 10 000 грн, а всього стягнути 41 804,00 грн, судовий збір у сумі 458,93 грн. У задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення у відшкодування матеріальної шкоди 45 990,00 грн та моральної шкоди в розмірі 10 000 грн відмовлено.

Зустрічний позов представника ОСОБА_2 адвоката Крикун Т.О. до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 10 000 грн, судовий збір у сумі 201,87 грн. У задоволенні зустрічного позову представника ОСОБА_2 адвоката Крикун Т.О. до ОСОБА_1 про стягнення в якості відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 000 грн відмовлено (а.с.190-198, том 1).

Короткий зміст додаткових рішень суду

Додатковим рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2025 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у сумі 11 285,21 грн. В іншій частині заяви відмовлено (а.с.212214, том 1).

Додатковим рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 травня 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати в розмірі 3 000,00 грн (а.с.228-230, том 1).

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням суду та додатковим рішенням суду від 24.04.2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дзундза О.П., подала апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що ухвала про задоволення заяви про перегляд заочного рішення є незаконною, оскільки відповідачем не було подано жодного доказу про поважність неявки в судові засідання.

Окрім того, в судовому засіданні, призначеному на 23.05.2025 року суд, після судових дебатів оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та призначив час його ухвалення на 31.03.2025 року.

Однак, судом не здійснювалась додаткова перевірка уже наявних у справі доказів, а повідомлено представнику відповідачки, який доказ вона повинна принести на наступне судове засідання. У наступному судовому засіданні в порушення вимог процесуального законодавства долучено поданий представником відповідачки новий доказ і саме цей доказ став основою для прийняття рішення судом.

Вважає, що звернення ОСОБА_2 із зустрічним позовом обґрунтоване виключно бажанням зменшити свою відповідальність у такий спосіб.

У зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 зазначає, що протиправними діями ОСОБА_1 їй завдано значну моральну шкоду, однак доказів на підтвердження вимог не надала.

Наголошує, що долучене позивачкою комплексне психологічне дослідження дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стосується взаємовідносин дитини з біологічним батьком ОСОБА_4 , а отже не має відношення до предмету доказування у даній справі. Окрім того це комплексне дослідження не містить дати його проведення, а отже не може бути належним та допустимим доказом у справі.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 , обґрунтовуючи свої позовні вимоги, надала суду Звіт про оцінку розміру збитку, завданого майну. Також на адвокатський запит ФОП ОСОБА_6 , який здійснює ліцензовану діяльність по ремонту годинників та ювелірних виробів, надано відповідь, що золоті ланцюжки «Роза» та «Спарена якорка» не підлягають відновленню в первісний стан.

Крім того, позивачка зазнала душевних страждань від відповідачки, яка, будучи у прихованих інтимних стосунках з чоловіком позивачки, прийшла до неї додому, завдала їй тілесних ушкоджень, принизила її честь та гідність в присутності сторонніх осіб, знищила її майно (особисті речі), вона не змогла належним чином через переживання і стрес забезпечити своєму сину гідний розвиток та харчування (грудне вигодовування).

У суду не було підстав для скасування заочного рішення, оскільки відповідачка не довела поважність причин неприбуття у судове засідання.

За наведених підстав просить скасувати рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 квітня 2025 року та додаткове рішення від 24 квітня 2025 року. Ухвалити нове рішення, яким задовольнити первісний позов у повному обсязі та задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення в повному обсязі (а.с.3-8, том 2).

Не погодившись з додатковим рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2025 року ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Крикун Т.О., подала апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд не надав жодної оцінки тій обставині, що ОСОБА_1 або її представником не було надано іншій стороні жодних документів про понесені ОСОБА_1 витрати на надання правничої допомоги.

Крім того, попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат у позовній заяві, поданій ОСОБА_1 28.10.2023 року, також відсутній.

Такий розрахунок (без доказів понесення витрат на правову допомогу) подано суду представником позивача значно пізніше 02 квітня 2024 року, також без підтвердження направлення його іншій стороні.

Щодо самих витрат, то згідно поданої представником позивачки заяви, просять стягнути такі в сумі 26 400,00 грн.

Із наявних в матеріалах справи документів вбачається, що ОСОБА_1 оплатила кошти за правову допомогу адвокату Дзундзі О.П. в розмірі 3 000,00 грн, 14 400,00 грн та 9000,00 грн, що разом становить 26 400,00 грн.

Так, згідно з актом №2 приймання-передачі наданих послуг від 04.03.2024 року до Договору про надання правової допомоги №05 від 08.02.2024 року, адвокатом надано такі послуги: 3000,00 грн за подання заяви про збільшення позовних вимог та 3000,00 грн - додаткові витрати на пальне.

Однак, додаткові витрати на пальне не відносяться до виду робіт або послуг адвоката, а отже не входить у витрати, пов`язані з наданням правової допомоги та не підлягають відшкодуванню на підставі квитанції до прибуткового касового ордера, виданої адвокатом, та акту приймання-передачі наданих послуг адвоката.

Зазначає, що в акт №3 приймання-передачі наданих послуг від 04.10.2024 року до Договору включені послуги, які адвокатом взагалі не надавались, а саме: участь у судових засіданнях 02.04.2024 року, 30.04.2024 року, 28.05.2024 року, 06.09.2024 року. Таких судових засідань взагалі не проводилось.

Згідно матеріалів справи було проведено чотири судових засідання: 22.04.2024 року, 24.07.2024 року, 10.09.2024 року та 03.10.2024 року, що підтверджується протоколами судових засідань. Більше того, адвокат Дзундза О.П. подавала суду заяву про перенесення розгляду справи 30.04.2024 року.

Отже, у розрахунок витрат згідно акту №3 та квитанції до прибуткового касового ордера від 03.10.2024 року судом безпідставно враховано 6000,00 грн за участь в судових засіданнях, яких не було, та додаткові витрати на пальне - 2400,00 грн. А всього по даному акту приймання-передачі безпідставно суд визнав понесеними витратами на правову допомогу в сумі 8400,00 грн.

Аналогічно до акту приймання-передачі наданих послуг №4 від 31.03.2025 року включені послуги, які адвокатом не надавались, а саме участь в судових засіданнях 31.10.2024 року, 04.12.2024 року та 31.03.2024 року, які взагалі не проводились. Відтак, судом безпідставно враховано 4500,00 грн за участь в судових засіданнях, які не відбувалися, а також додаткові витрати на пальне в розмірі 1500,00 грн, що разом складає 6000,00 грн.

Таким чином, на думку представника апелянта, судом в додатковому рішенні від 24.04.2025 року безпідставно віднесено до витрат на правову допомогу суму у розмірі 14 400,00 грн, хоча надавались послуги лише на суму 12 000,00 грн.

Із врахуванням пропорційного розміру задоволених позовних вимог, слід було стягнути за надання правової допомоги на користь ОСОБА_1 максимально 5126,64 грн (12000*41804/97 794), а не 11285,21 грн, як зазначено в оскаржуваному додатковому рішення суду.

За наведених підстав просить скасувати додаткове рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2025 року та ухвалити нове, яким відмовити в стягненні заявлених ОСОБА_1 витрат за надання правової допомоги. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені витрати в суді апеляційної інстанції (а.с.24-27, 30-35, том 2).

Позиція інших учасників справи

Представником ОСОБА_2 адвокатом Крикун Т.О. подано відзив на апеляційну скаргу, подану ОСОБА_1 . Просить залишити її без задоволення, а рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14.04.2025 року без змін. Додаткове рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2025 року скасувати з підстав, зазначених у апеляційній скарзі (а.с.44-50, том 2).

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. ст. 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним i обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають iз встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Вислухавши пояснення особи, яка подала апеляційну скаргу, позивачки ОСОБА_1 та її представника адвоката Дзундзи О.П., представника особи, яка подала апеляційну скаргу, відповідачки ОСОБА_2 адвоката Крикун Т.О., доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення та додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги є необґрунтованими, виходячи з таких підстав.

Фактичні обставини справи

Судом встановлено, що 14.07.2023 року близько 16:00 години, біля під`їзду № 2 по АДРЕСА_1 сторони вступили у конфлікт, який виник на ґрунті особистих неприязних стосунків.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08.08.2023 року кримінальне провадження внесене в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за № 0000169 про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, закрито у зв`язку з відмовою потерпілою ОСОБА_7 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної, завданої кримінальним правопорушенням, залишено без розгляду (а.с.135, том 1).

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08.08.2023 року кримінальне провадження, внесене в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за № 0000168 про обвинувачення ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України закрито у зв`язку з відмовою потерпілою ОСОБА_2 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення (а.с.136, том 1).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

До позовної заяви позивачкою долучено звіт про оцінку розміру збитку, завданого майну від 24.07.2023 року, виконаного ТОВ «Експертна оцінка майнових прав», згідно якого ринкова вартість об`єкта оцінки становить: збиток, завданий майну, предмету дорогоцінності, а саме ланцюг за реактивом розірваний, номер предмету 639-00041157, золото 585 проби, загальною вагою 7,37 г, чистою вагою 7,32 г, становить 22 580,00 гривень та предмету дорогоцінності, а саме ланцюг за реактивом розірваний, номер предмету 639-00041158, золото 585 проби, загальною вагою 14,53 г, чистою вагою 14,4 г. становить 44 420,00 гривень (а.с.9-12, том 1).

Згідно звіту про оцінку розміру збитку, завданого майну від 06.02.2025 року, виконаного ТОВ «Експертна оцінка майнових прав» на замовлення ОСОБА_1 , ринкова вартість об`єкта оцінки становить: збиток, завданий майну, предмету дорогоцінності, а саме ланцюг за реактивом розірваний, номер предмету 639-00041157, золото 585 проби, загальною вагою 7,37 г, чистою вагою 7,32 г, становить 22 580,00 гривень та предмету дорогоцінності, а саме ланцюг за реактивом розірваний, номер предмету 639-00041158, золото 585 проби, загальною вагою 14,53 г, чистою вагою 14,4 г. становить 55 214,00 гривень (а.с.171-173, том 1).

Із змісту протоколу допиту підозрюваного від 22.07.2023 року, складеного дізнавачем сектору дізнання Калуського РВП ГУ НП України в Івано-Франківській області встановлено, що згідно наданих підозрюваною ОСОБА_2 показань, остання підтвердила, що вона взялася за 2 золоті ланцюжки, які тоді були на шиї ОСОБА_8 , потягнувши, зірвала їх з її шиї. Після приїзду поліції вони повернули одна одній ланцюжки, які позривали під час бійки (а.с.131-134, том 1).

Згідно відповіді ФОП ОСОБА_6 від 14.05.2024 року встановлено, що золотий ланцюг «Роза» та золотий ланцюг «Спарена якорка» («Трак») не підлягають відновленню до первісного стану (а.с.130, том 1).

Відповідно до відповіді ФОП ОСОБА_9 № 1 від 02.04.2025 року на адвокатський запит від 31.03.2025 року встановлено, що вартість золотого брухту 585 проби в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ( АДРЕСА_2 ), що здійснює продаж ювелірних виробів з срібла та золота, станом на 02.04.2025 року складає 2 100,00 грн за 1 грам (а.с.183, том 1).

Застосовані норми права

Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частина 2 цієї статті встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин).

Відповідно до частини 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК, до складу реальних збитків як одного з елементів майнової шкоди входять втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які вона зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

При цьому, згідно зі ст. 1192 ЦК, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди

За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. Водночас, одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно.

Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення їх прав.

Частина друга вказаної статті передбачає, що моральна шкода, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За положеннями статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її завдання - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року в справі № 612/3521/16-ц).

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені правилами статті 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Зокрема моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 квітня 2025 рокута додатковим рішенням рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2025 року, позивач за первісним позовом ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 оскаржує також додаткове рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2025 року.

З урахуванням зазначеного суд апеляційній інстанції переглядає судові рішення лише в межах їх оскарження, а саме додаткове рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2025 року, а рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 квітня 2025 рокулише в частині первісного позову. В іншій частині (зустрічного позову) рішення суду не оскаржується, а також не оскаржується додаткове рішення від 23.05.2025р., тому їх законність та обґрунтованість в частині, що не оскаржується, апеляційним судом не перевіряється.

Із матеріалів справи встановлено, що 14 липня 2023 року близько 16 години між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стався конфлікт, в результаті якого сторони нанесли одна одній легкі тілесні ушкодження та зірвали золоті ланцюжки.

Відповідно до ухвали Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08.08.2023 року у справі №345/3514/23 про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України (умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_1 ), кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000169, закрито у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_1 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду.

Відповідно до ухвали Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08.08.2023 року у справі №345/3515/23 про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України (умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_2 ), кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000168, закрито у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_2 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Cуд дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки винуватість ОСОБА_2 в нанесені матеріальної шкоди ОСОБА_1 знайшла своє повне підтвердження у судовому засіданні і не викликає сумніву, вимоги позивача щодо стягнення матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, підлягають задоволенню.

Згідно протоколу допиту підозрюваного від 22.07.2023 року підозрювана ОСОБА_2 визнала те, що саме вона завдала матеріальну шкоду ОСОБА_1 , а саме розірвала два ланцюжки, які належать ОСОБА_1 .

Як встановлено із відповіді ФОП ОСОБА_6 від 14.05.2024 року, золотий ланцюжок «Роза» та золотий ланцюжок «Спарена якорка» («Трак»), що належать ОСОБА_1 , не підлягають відновленню до первісного стану.

Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілої відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням та яке не підлягає відновленню до первісного стану, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу співмірності, вирішив питання щодо виплати різниці між ринковою вартістю майна та вартістю золотого брухту.

Спростовуючи доводи ОСОБА_1 щодо не взяття до уваги поданих нею доказів щодо розміру збитків, суд вірно зазначив, що у звіті ТОВ «Експертна оцінка майнових прав» суб`єктом оціночної діяльності взято ринкову вартість предмету дорогоцінності (золотого ланцюга).

Разом з тим, ювелірні вироби, як і інше особисте майно, можуть з часом знецінюватися або зношуватися. Вартість вживаного, зламаного предмета часто менша за його початкову ціну покупки або вартість нового.

За загальним правилом розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Отже, якщо особі завдано шкоди окремими діями певної особи, наприклад, шляхом знищення чи пошкодження речі та в інших подібних випадках, то розмір шкоди визначається залежно від безпосередніх наслідків таких дій шляхом оцінки вартості втраченої речі чи зниження її вартості внаслідок пошкодження, різниці між ринковою ціною та можливою ціною продажу (відчуження) майна тощо.

Принцип відшкодування шкоди полягає у компенсації фактично понесених збитків. Оскільки ланцюжки були пошкоджені до такої міри, що не підлягають ремонту, а їхньою основною цінністю був вміст золота, то вартість цінного металобрухту можна вважати більш точним відображенням матеріальних втрат.

Відтак, суд вірно взяв до уваги довідку ФОП ОСОБА_9 щодо вартості золотого брухту та розрахував розмір матеріальної шкоди, завданої позивачці, на підставі відповіді ФОП ОСОБА_9 № 1 від 02.04.2025 року.

Отже, вартість золотого брухту 585 проби (пошкодженого майна 2 золотих ланцюжків) становить 45 990,00 грн ((7,37г. х 2100,00 грн.) + (14,53 г. х 2100 грн) = 15 477 + 30 513 = 45 990,00 грн).

Оскільки два золоті ланцюжки знаходяться у ОСОБА_1 , що нею не заперечується, суд правильно стягнув з ОСОБА_2 різницю між ринковою вартістю майна та вартістю золотого брухту, а саме: 31 804,00 грн (77 794,00 грн (ринкова вартість майна) 45 990,00 грн (вартість золотого брухту)).

Тягар доведення розміру шкоди у подібних спорах покладається на позивача, яка могла суду подати висновок товарознавчої експертизи з метою доведення своєї позиції з урахуванням різниці між ринковою ціною та можливою ціною продажу (відчуження) лому золотих виробів. Ці обставини позивачка не вважала за необхідне доводити, тому суд, з метою справедливого вирішення спору і визначення дійсного розміру шкоди правильно врахував поданий відповідачкою доказ, оскільки залишки цінного майна мають певну вартість, навіть у разі неможливості їх цільового використання.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходив з наступного.

Внаслідок неправомірних дій сторін їм завдано моральних страждань. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує вимоги розумності та справедливості.

Позивач ОСОБА_1 оцінює компенсацію за нанесену їй моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн. , а відповідач ОСОБА_2 у розмірі 30 000,00 грн.

Цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини особи, яка завдала шкоду (завдавача шкоди). Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди, її розмір, протиправність дій відповідача та причинний зв`язок між ними.

В контексті доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо необґрунтованого заниження заявленого нею розміру відшкодування моральної шкоди колегія суддів зауважує, що гроші виступають еквівалентом завданої моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та справедливої сатисфакції потерпілому. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.

Суд, визначаючи розмір шкоди, виходив з вищенаведених норм, керуючись принципами рівності, поміркованості, виваженості, розумності, справедливості, визнаючи, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення, дійшов обґрунтованого висновку про розмір моральної шкоди в сумі по 10 000,00 грн, що відповідає вимогам розумності і справедливості та є співмірним і доцільним у даному провадженні.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта, що ухвала про задоволення заяви про перегляд заочного рішення є незаконною, оскільки відповідачем не було подано жодного доказу про поважність неявки в судові засідання.

Так з матеріалів справи встановлено, що 27.10.2023 року в даній справі відкрито провадження та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін (а.с.24-25, том 1).

Копію ухвали про відкриття та призначення до розгляду направлено ОСОБА_10 , однак в матеріалах справи відсутнє повідомлення про вручення зазначеного документу відповідачці.

Відтак, заслуговують на увагу посилання сторони відповідача на неналежне повідомлення про розгляд справи.

Крім того, постановляючи ухвалу про перегляд заочного рішення, суд керувався принципами забезпечення права на справедливий судовий розгляд та надання можливості стороні відповідача захистити свої права.

Щодо вимог апеляційних скарг про скасування додаткового рішення, суд виходить з наступного.

Доводи позивачки щодо незаконності додаткового рішення через необхідність задоволення позову у повному обсязі не заслуговують на увагу, оскільки суд вірно задовольнив частково позов, правильно визначив розмір відшкодування шкоди і пропорційно до задоволених вимог стягнув витрати на правничу допомогу.

18.04.2025 року представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 адвокат Дзундза О.П. звернулася до суду із заявою, в якій просила ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 понесені нею судові витрати у сумі 26400,00 грн.

На підтвердження факту і розміру понесених судових витрат на правничу допомогу подано відповідні докази: договір про надання правової допомоги № 05 від 08.02.2024 року (а.с. 66-67, том 1); ордер про надання правничої (правової) допомоги від 14.02.2024 року (а.с. 68, том 1); свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 783 від 02.06.2011 року (а.с. 69, том 1); акт № 2 приймання-передачі наданих послуг від 04.03.2024 року до Договору про надання правової допомоги № 05 від 08.02.2024 року (а.с. 202, том 1); акт № 3 приймання-передачі наданих послуг від 04.10.2024 року до Договору про надання правової допомоги № 05 від 08.02.2024 року (а.с. 203, том 1); акт № 4 приймання-передачі наданих послуг від 31.03.2025 року до Договору про надання правової допомоги № 05 від 08.02.2024 року (а.с. 204, том 1); квитанції до прибуткового касового ордера № 19 від 04.03.2024 року на суму 3000,00 грн, № 34 від 03.10.2024 року на суму 14400,00 грн, № 03 від 31.03.2025 року на суму 9000,00 грн (а.с. 205, том 1).

Отже, ОСОБА_1 оплатила кошти за правову допомогу адвоката Дзундзи О.П. в загальному розмірі 26400,00 грн.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно з п. 3 ч. 1ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 141ЦПК України передбачено вирішення питання розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст.141ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ст.133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Ч. 8ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Щодо понесення позивачем витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3ст. 133ЦПК Українивитрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи.

Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2ст. 137ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як передбачено ч. 3ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Розподіляючи витрати, які ОСОБА_1 понесла на професійну правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази про надання правової допомоги та акти наданих послуг не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований, відповідати критерію розумної необхідності таких витрат, а також положенням процесуального Закону про те, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 3 частини другої статті 141 ЦПК України).

Так, враховуючи, що позов ОСОБА_1 задоволений частково (40%), тому застосовуючи пропорційність до витрат на правничу допомогу, на відповідачку поклав витрати позивачки, які становлять 11 285, 21 грн.

Враховуючи положення статті 141 ЦПК України, викладені обставини та складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, застосовуючи принципи пропорційності задоволених і відхилених позовних вимог та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи та анонсування позивачкою витрат на правничу допомогу, колегія суддів вважає стягнутий додатковим рішенням розмір з відповідачки на користь позивачки компенсацію витрат на професійну правничу допомогу таким, що відповідає заявленим до стягнення витратам на правничу допомогу.

Оскільки доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень не впливають, то колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без змін.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість судових рішень в межах доводів та вимог апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовано всебічно та повно, їм дано вірну правову оцінку, а рішення суду постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до не правильного вирішення справи, тому підстав для скасування оскаржених судових рішень немає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дзундза Ольга Петрівна, та ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Крикун Тетяна Олександрівна, залишити без задоволення, а рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 квітня 2025 року та додаткове рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: В.М. Барков

Л.В. Василишин

Повний текст постанови складено 10 липня 2025 року.