Справа № 465/9475/23
Провадження 2/465/98/25
РІШЕННЯ

Іменем України

01.07.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Величка О.В.,

з участю секретаря судового засідання Венгринюк О.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Ковальчука О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди.

В обґрунтування поданого позову зазначає, що наказом від 18.07.2023 року № 607-к/тр позивача прийнято на посаду лікаря-уролога відділення № 1 амбулаторно-поліклінічного центру ВП «Лікарня Святого Пантелеймона» за основним місцем роботи на 1,0 ставки з 19.07.2023 року з оплатою праці згідно з штатним розписом, з випробувальним терміном 3 місяці. 17.10.2023 року адміністрацією КНП «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова» винесено попередження про те, що 19.10.2023 року позивача буде звільнено на підставі п.11 ст.40 КЗпП України за результатами роботи під час випробувального терміну. Наказом від 19.10.2023 року № 969-к/тр позивача звільнено у зв`язку з невідповідністю займаній посаді за результатами роботи під час випробувального терміну відповідно до п.11 ст.40 КЗпП України.

Як підстава для звільнення, у вказаному наказі зазначаються: службова записка завідувача відділення № 1 амбулаторно-поліклінічного центру ВП «Лікарня Святого Пантелеймона» Ольги Проць від 16.10.2023 року та доповідна записка завідувача амбулаторно-поліклінічного відділення ВП «Лікарня Святого Пантелеймона» Катерини Походай від 17.10.2023 року.

Позивач звертає увагу на те, що всупереч вимог ч.2 ст.28 КЗпП України його не було своєчасно (за три дні) попереджено про звільнення з роботи.

Також у службовій та доповідній записках, які стали підставою для звільнення позивача, з-поміж іншого зазначається, що ОСОБА_1 за час роботи в серпні 2023 року: прийняв пацієнтів - 251 особа, створив взаємодій - 330; у вересні 2023 року: прийняв пацієнтів - 190 осіб, створив взаємодій - 226. В той же час середній показник лікаря-уролога амбулаторно-поліклінічної служби на 1,0 ставки за аналогічний період часу становить: в серпні 2023 року створено взаємодій - 778, у вересні 2023 року створено взаємодій - 442. З цього приводу наголошує на те, що вказані нормативи щодо необхідної кількості пацієнтів та взаємодій не доводилися до відома позивача при прийнятті його на роботу, керівництво не ознайомлювало його під підпис з жодними документами (графіками, планами, завданнями тощо), у яких містилися б конкретні вимоги щодо кількості пацієнтів, яких йому необхідно прийняти в місяць.

Окрім того, у службовій та доповідній записках вказується, що мали місце усні скарги пацієнтів в частині недотримання позивачем правил етики та деонтології при спілкуванні, однак, вказане не підтверджується жодними додатковими матеріалами та доказами. Не погоджується позивач також із твердженнями про те, що за час роботи він не зарекомендував себе як старанний та сумлінний працівник. При прийнятті на роботу до відома позивача не доводився план проходження випробувального терміну з переліком конкретних доручень і завдань. Відтак, на думку позивача, ОСОБА_1 був звільнений незаконно, без достатніх на те підстав, а тому, підлягає поновленню на роботі.

Зважаючи на викладене, просить суд визнати незаконним і скасувати наказ генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» від 19.10.2023 року № 969-к/тр про звільнення ОСОБА_1 з посади лікаря - уролога відділення № 1 амбулаторно-поліклінічного центру ВП «Лікарня Святого Пантелеймона»; поновити ОСОБА_1 на посаді лікаря-уролога відділення № 1 амбулаторно-поліклінічного центру ВП «Лікарня Святого Пантелеймона»; стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» на користь ОСОБА_1 його середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19.10.2023 року до його поновлення на роботі з розрахунку 20 000 грн. за один місяць; судові витрати стягнути з відповідача.

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова Кузя В.Я. від 03.01.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

21.02.2024 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву. Зазначає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню як такі, що не підтверджені належними доказами. Зокрема, позивач не додав довідки про середньоденну (середньомісячну) заробітну плату та не заявив клопотання про витребування доказів у разі неможливості їх отримання. Щодо підстави звільнення ОСОБА_1 повідомляє, що роботодавцеві, в даному випадку - Комунальному некомерційному підприємству «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» надано право самостійно визначати, чи відповідає працівник роботі, на яку його прийнято. Висновок роботодавця про невідповідність працівника роботі є обґрунтованим і документально підтвердженим. Відтак, оцінювання повноти та правильності виконання роботи під час випробування є виключним дискреційним повноваженням відповідача. Беручи до уваги, що умова і строк випробування були відображені в наказі про прийняття позивача на роботу, з яким останній ознайомлений в установленому порядку, відповідачем оформлено документи, які підтверджують невідповідність працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі, вважає звільнення таким, що проведено за наявності для цього відповідних підстав та згідно вимог чинного трудового законодавства. А тому, з урахуванням наведеного просить у задоволені позову відмовити повністю.

15.03.2024 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву. Зазначає, що при підготовці позову стороною позивача подано адвокатський запит до КНП «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова» із вимогою повідомити розмір середньомісячного заробітку ОСОБА_1 на час його звільнення. Як вбачається із відповіді на адвокатський запит від 10.11.2023 року, розмір середньомісячного заробітку становить 20 000 грн. Також сторона позивача наголошує, що до відзиву представником відповідача не додано жодних доказів на підтвердження обґрунтованості та законності звільнення. Крім цього, відповідачем жодним чином не спростовано наведених в позовній заяві доводів щодо незаконності звільнення позивача із займаної посади.

30.04.2024 року представником позивача подано заяву про зміну предмета позову. Зазначає, що незаконним звільненням позивачу було завдано тривалих душевних страждань. Такі страждання, насамперед, проявились в тому, що унаслідок звільнення його фінансове становище погіршилось, оскільки заробітна плата, яку він отримував за місцем роботи, була єдиним джерелом для існування. Загальний стан здоров`я позивача також значно погіршився у зв`язку з глибокою депресією, пов`язаною із його звільненням з роботи, з`явилися безсоння та тривожність, він змушений був звернутися до лікаря за медичною допомогою, на підтвердження чого до заяви додається виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 10.04.2024 року. Як зазначається, внаслідок протиправних дій відповідача позивач змушений був зазнати й суттєвих змін в житті, адже йому необхідно було шукати нову роботу. Ситуація утруднилася тим, що позивач є особою пенсійного віку, внаслідок чого працевлаштуватися йому не вдалося. Незаконним звільненням було також завдано шкоди репутації позивача, адже йому довелося виправдовуватися перед колегами по роботі, доводити свою правоту, що підстав для звільнення не було, позивача гнітила ця ситуація, адже він усе життя пропрацював лікарем і мав хорошу репутацію. Нарешті, для поновлення своїх трудових прав позивач змушений був звернутися за правовою допомогою до адвоката та до суду, брати участь у судових засіданнях, що призводило до стресу та психологічної напруги. А тому, просить стягнути з відповідача також моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 120 000 грн.

21.05.2024 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву з урахуванням заяви про зміну предмета позову. Враховуючи обставини даної справи, відповідач вважає звільнення ОСОБА_1 таким, що проведено відповідно до норм чинного законодавства, оскільки умова і строк випробування були відображені в наказі про прийняття позивача на роботу, з яким останнього ознайомлено в установленому законом порядку. Позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, але й наявність самої шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою, що не знаходить свого відображення у заяві про зміну предмета позову.

Згідно ухвали Франківського районного суду м. Львова від 02.07.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 21.10.2024 року, постановленою під головуванням судді Кузя В.Я., задоволено самовідвід судді Кузя В.Я. від розгляду вказаної цивільної справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, проведеного на підставі самовідводу судді Кузя В.Я., вказану цивільну справу передано для розгляду судді Франківського районного суду м. Львова Величку О.В.

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 19.11.2024 року цивільну справу прийнято до провадження судді Величка О.В. та призначено у справі підготовче судове засідання.

Відповідно до ухвали Франківського районного суду м. Львова від 10.12.2024 року у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів відмовлено. Долучено до матеріалів справи медичну документацію, надану позивачем, про проходження ОСОБА_1 медичного обстеження і лікування. Витребувано в Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» інформацію про розмір середньої заробітної плати ОСОБА_1 за останні 2 календарні місяці роботи перед звільненням. Підготовче провадження в цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач та його представник просили позовні вимоги задовольнити, надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали позовної заяви, проаналізувавши подані докази у своїй сукупності, доходить переконання про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Судом встановлено, що наказом № 607-к/тр від 18.07.2023 року ОСОБА_1 прийнято на посаду лікаря-уролога відділення № 1 амбулаторно-поліклінічного центру ВП «Лікарня Святого Пантелеймона» за основним місцем роботи на 1,0 ставки з 19.07.2023 року з оплатою праці згідно з штатним розписом, з випробувальним терміном 3 (три) місяці.

Як вбачається із змісту повідомлення КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» від 17.10.2023 року № 23-07вих2213, позивача повідомлено про звільнення 19.10.2023 року із займаної посади за результатами роботи під час випробувального терміну

Наказом генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» від 19.10.2023 року № 969-к/тр ОСОБА_1 відповідно до п. 11 ст. 40 КЗпП України звільнено у зв`язку з невідповідністю займаній посаді за результатами роботи під час випробувального терміну.

Згідно службової записки завідувача відділення №1 Амбулаторно-поліклінічного центру ВП "Лікарня св. Пантелеймона" Проць О.О. від 16.10.2023 року за час роботи мали місце усні скарги пацієнтів на лікаря-уролога ОСОБА_1 в частині дотримання ним правил етики та деонтології при спілкуванні, що в свою чергу є грубим порушенням Етичного кодексу лікаря України. За весь час роботи на випробувальному терміні ОСОБА_1 не зарекомендував себе як старанний та сумлінний працівник. Враховуючи вищенаведене та зважаючи на необхідність підвищення якості медичної допомоги, що надається пацієнтам в умовах КНП «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова», просила розглянути питання щодо доцільності продовження трудових відносин з ОСОБА_1 .

Окрім того, як вбачається із доповідної записки завідувача Амбулаторно - поліклінічного центру ВП "Лікарня св. Пантелеймона" КНП «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова» Походай К.Я. від 17.10.2023 року, визнано недоцільним продовження трудових відносин із ОСОБА_1 . При цьому, окрім вказівок на надходження від пацієнтів скарг на позивача, доповідна записка містить відомості про те, що обсяги виконуваної ОСОБА_1 роботи були значно меншими в порівнянні із середніми показниками роботи лікарів-урологів амбулаторно-поліклінічної служби. Так, констатується, що ОСОБА_1 за час роботи в серпні 2023 року: прийняв пацієнтів - 251 особа, створив взаємодій - 330; у вересні 2023 року: прийняв пацієнтів - 190 осіб, створив взаємодій - 226. В той же час середній показник лікаря-уролога амбулаторно-поліклінічної служби на 1,0 ставки за аналогічний період часу становить: в серпні 2023 року створено взаємодій - 778, у вересні 2023 року створено взаємодій - 442.

В судовому засіданні в якості свідка допитувався позивач ОСОБА_1 , який зазначив, що вважає своє звільнення незаконним з підстав, викладених в позовній заяві. Вказав, що роботодавцем не доведено факт невідповідності його займаній посаді, більше того, не дотримано вимог трудового законодавства. Разом із тим підтвердив, що приймався на роботу лікаря-уролога на випробувальний термін строком на 3 місяці на підставі власноручно поданої заяви про прийняття на роботу, яку писав особисто та без примусу. Вважає, що його звільнення стало наслідком того, що він вимагав від роботодавця продовження з ним трудових відносин на умовах безстрокового трудового договору. На його переконання, він добросовісно працював під час випробувального строку, порушень не допускав. Щодо скарг пацієнтів на нього, то про один такий випадок знає, щодо інших випадків не пригадує, чи такі були. Водночас дисциплінарні стягнення до нього у період випробування не застосовувались. Підтвердив, що 17.10.2023 року він перебував у відділі кадрів та його попередили про звільнення, з чим він був категорично не згідний і подав з цього приводу скаргу до генерального директора. 19.10.2023 року його викликали повторно, вручили наказ про звільнення і трудову книжку. Вважає, що в такий спосіб внаслідок його незаконного звільнення йому заподіяно моральну шкоду, адже він перебував в стані депресії від усвідомлення протиправності дій, які з ним вчинено, потребував лікування і в подальшому таке проходив, адже на фоні стресу загострилися його численні хвороби.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Положеннями статті 43 Конституції України задекларовано, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом, громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (частина перша статті 21 КЗпП України).

Згідно з ч. 1 ст. 26 КЗпП при укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу.

В ході розгляду справи судом встановлено, що положення ч.1 ст.26 КЗпП роботодавцем дотримані, оскільки наказом генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» від 18.07.2023 року ОСОБА_1 прийнято на роботу на посаду лікаря - уролога на випробувальний термін 3 місяці, що прямо обумовлено цим наказом.

Зазначений наказ видано на підставі заяви ОСОБА_1 від 18.07.2023 року, в якій він просив прийняти його на посаду лікаря-уролога Відділення №1 амбулаторно-поліклінічного Центру ВП "Лікарня св. Пантелеймона" на 1,00 ставки по основному місцю праці з 19.07.2023 року з випробувальним терміном 3 місяці.

Наведене свідчить про те, що позивачу ОСОБА_1 достовірно було відомо, що він приймається на роботу з випробуванням, більш того, своєю заявою від 18.07.2023 року позивач особисто підтвердив, що працевлаштовується на умовах випробувального строку.

Згідно з ч.2 ст. 28 КЗпП України у разі встановлення роботодавцем невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі він має право протягом строку випробування звільнити такого працівника, письмово попередивши його про це за три дні. Розірвання трудового договору з цих підстав може бути оскаржене працівником в порядку, встановленому для розгляду трудових спорів у питаннях звільнення.

Розірвання трудового договору з працівником під час терміну випробування не можна визнати таким, що провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, оскільки працівник при прийнятті на роботу, даючи згоду на випробування, фактично дає згоду і на можливість розірвання з ним трудового договору, якщо протягом строку випробування буде встановлено невідповідність його роботі, на яку його прийнято.

Термін «невідповідність» означає, що підставою для звільнення не може бути порушення трудової дисципліни. За такі порушення працівник може бути звільнений на підставі відповідних статей КЗпП України, а не за результатами випробування.

Отже, підставою для звільнення за результатами випробування може бути тільки невідповідність працівника посаді, на яку він прийнятий.

При цьому, вирішення питання відповідності працівника займаній посаді є правом роботодавця, який приймає таке рішення за наслідками роботи працівника в період строку випробування.

Слід звернути увагу, що законодавством України не визначений порядок встановлення невідповідності працівника займаній посаді та виконуваній роботі. При цьому, вирішення питання відповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі є правом роботодавця, який приймає таке рішення за наслідками роботи працівника в період строку випробування.

Оцінку відповідності чи невідповідності працівника обумовленій роботі, оцінку його професійних та ділових якостей дає власник або уповноважений ним орган, це питання не може вирішуватись судом.

Суд зазначає, що службовою запискою від 16.10.2023 року та доповідною запискою від 17.10.2023 року роботодавцем встановлено невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді, зокрема через низькі показники роботи, недотримання правил етики та обставини, які вказували на те, що позивач за час випробувального строку не зарекомендував себе як старанний та сумлінний працівник.

З приводу наведеного в судовому засіданні в якості свідка допитувалася завідувач відділення № 1 Амбулаторно - поліклінічного центру ВП «Лікарні св. Пантелеймона» Проць О.О., яка зазначила, що за результатами роботи позивача ОСОБА_1 на посаді лікаря - уролога на випробувальному терміні встановлено його невідповідність займаній посаді та остання підтвердила факти, зазначені в службовій записці від 16.10.2023 року та доповідній записці від 17.10.2023 року. При цьому, вказала, що згідно статистичних показників при повній загрузці лікар медичного закладу приймав приблизно 12 пацієнтів в день, водночас ОСОБА_1 обслуговувалося 5-7 пацієнтів на день, що свідчить про його неповну загрузку, яка зумовлена якістю роботи самого позивача, враховуючи, що лікарів обирають самі пацієнти і їх кількість в конкретного лікаря залежить від його репутації серед пацієнтів, професійності та старанності. Водночас низькі показники прийому пацієнтів лікарем мають негативний вплив на медичну установу, в якій лікар працює, адже від цього напряму залежить фінансування медичного закладу, яке корелюється із обсягом наданих пацієнтам послуг та кількістю прийнятих пацієнтів. Свідок, будучи під присягою та попередженою про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, підтвердила, що за час випробувального строку на ОСОБА_1 в усному порядку скаржилися окремі пацієнти і всі скарги стосувалися грубої форми спілкування з ними позивача. З цього приводу з ОСОБА_1 була розмова, щоб запобігти розвитку конфліктних ситуацій. Свідок категорично ствердила, що ОСОБА_1 випробувального терміну не пройшов, а його робота мала окремі негативні наслідки для ефективності функціонування медичної установи.

Суд наголошує, що вирішення питання відповідності працівника займаній посаді є правом роботодавця, який приймає таке рішення за наслідками роботи працівника в період строку випробування. Такі правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 374/274/18-ц; від 12 червня 2023 року у справі №202/1444/21; від 28 червня 2023 року у справі № 202/1441/21.

Відповідно до п. 11 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках встановлення невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі протягом строку випробування.

Звільнення на підставі пункту 11 статті 40 КЗпП України має відбуватися за умови встановлення власником або уповноваженим ним органом невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі та протягом строку випробування.

Отже, відповідно до вимог ст. 28 КЗпП України відповідачем було встановлено невідповідність працівника займаній посаді та виконуваній роботі, позивача належним чином у встановлені строки письмово повідомлено про звільнення на підставі п. 11 ст. 40 КЗпП України, звільнення відбулося в межах строку випробування.

При цьому, позиція відповідача щодо правомірності звільнення позивача також підтверджується правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 18.09.2019 року у справі № 216/3364/16-ц, від 02.12.2020 року у справі № 554/120/2020, від 16.03.2020 року у справі № 755/12037/17, від 11.12.2019 року у справі № 374/274/18, від 05.12.2019 року у справі № 522/3864/18, від 31.07.2019 року у справі № 757/76692/17-ц, від 04.07.2019 у справі № 760/1227/18.

Щодо твердження позивача про те, що всупереч вимогам ч.2 ст.28 КЗпП України позивача не було своєчасно попереджено про звільнення з роботи суд зазначає, що як вбачається із заяви позивача ОСОБА_1 від 17.10.2023 року останній, звертаючись до керівництва медичної установи, зазначив про необхідність надання йому правового обґрунтування звільнення з посади та у зв`язку із звільненням - окремих документів. Більш того, під час допиту в суді ОСОБА_1 особисто підтвердив, що 17.10.2023 року він був викликаний у відділ кадрів, де йому повідомили про звільнення. Таким чином, з урахуванням наведеного, а також того, що позивач ОСОБА_1 звільнений з роботи відповідно до наказу від 19.10.2023 року, вимоги трудового законодавства щодо попереднього повідомлення ОСОБА_1 про звільнення роботодавцем були дотримані. Крім цього, підлягає врахуванню те, що згідно пояснень представника відповідача письмове повідомлення роботодавця про звільнення з посади від 17.10.2023 року направлялося позивачу простим поштовим відправленням, оскільки у відділі кадрів таке повідомлення не було прийнято ОСОБА_1 і на такому останній розписався лише 19.10.2023 року при оформленні звільнення, вимагаючи видачі йому наручно усіх документів. За таких обставин дії позивача і його волевиявлення щодо отримання чи неотримання попередження про звільнення перебувають поза волею відповідача та не впливають на сам факт такого попередження і не спростовують наявності підстав для звільнення позивача за результатами роботи під час випробувального строку у зв`язку з його невідповідністю займаній посаді.

Стосовно доводів сторони позивача про необґрунтованість підстав звільнення ОСОБА_1 із займаної посади суд зазначає, що роботодавцеві надано право самостійно визначати, чи відповідає працівник роботі, на яку його прийнято. Суб`єкт призначення також має право самостійно визначати, чи відповідає працівник посаді, на яку його призначено. Отже, випробувальний строк власне і надається для того, щоб особа проявила себе на новопризначеній посаді в усіх аспектах як кваліфікований і відповідальний працівник. Якщо цього не відбувається, роботодавець може прийняти рішення про звільнення такої особи, що і відбулося у випадку ОСОБА_1 шляхом реалізації роботодавцем свого дискреційного права на звільнення працівника як такого, що за результатами роботи під час випробувального строку не відповідає займаній посаді.

Неспроможними суд вважає також твердження позивача про те, що йому не доводився до відома план проходження випробувального терміну, з посиланням на це як на одну з підстав вважати його звільнення незаконним. В контексті наведеного суд зазначає, що вказаний обов`язок роботодавця не передбачений чинним трудовим законодавством.

Оскільки за результатами розгляду справи встановлено законність звільнення ОСОБА_1 з посади лікаря-уролога, вимоги позивача про поновлення його на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди задоволенню не підлягають як похідні від основної вимоги про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення від 19.10.2023 року № 969-к/тр.

Зважаючи на викладене, суд доходить переконання про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди.

З урахуванням положень ст.141 ЦПК України та беручи до уваги, що у задоволенні позову ОСОБА_1 суд відмовляє, підстав для розподілу між сторонами судового збору, сплаченого позивачем у розмірі 3028,00 грн. за вимогу про відшкодування моральної шкоди, немає і такі є витратами позивача у справі.

Враховуючи наведене та на підставі ст.ст. 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 11.07.2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Комунальне некомерційне підприємство «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги», , м. Львів, вул. Миколайчука, 9.

Суддя Величко О.В.