Провадження №4-с/523/70/25
У Х В А Л А

"08" липня 2025 р. м. Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Мурманової І.М.

за участю секретаря судового засідання Сошенко К.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Пересипського районного суду м. Одеси зі скаргою на дії бездіяльність) Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування скарги заявник зазначив, що ним в межах виконавчого провадження № 53809203 було в повному обсязі виплаченого на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості належної їй за законом частки квартири, що стало підставою 13.09.2021 року для закриття виконавчого провадження у зв`язку з виконанням рішення суду.

Заявник зазначає, що від 14.04.2025 року звернувся з заявою до Пересипського ВДВС щодо скасування арешту з майна належного ОСОБА_1 . З відповіді від 21.04.2025 року встановлено, що арешт на майно боржника: невизначене майно, все нерухоме майно (обтяження№ 10085539) накладено повідомленням 15754 ДВ-8/5 від 15.06.2005 року та арешт накладений на майно боржника: невизначене майно, все нерухоме майно (обтяження № 10085555), накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АН № 310281 від 15.06.2005 року, видавник: Перший ВДВС Суворовського РУЮ у м. Одесі.

З урахуванням викладеного заявник просить: визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Пересипського відділу державного виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси), що полягає у не знятті арешту на майно боржника; зобов`язати уповноважену посадову особу знати арешт з майна боржника.

В судове засідання призначене на 08.07.2025 року сторони до суду не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Згідно із статтею 450 ЦПК України, скарга розглядається у двадцятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду скарги за відсутності сторін, які повідомлялись про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Дослідивши матеріали скарги, встановивши факти і відповідні їм правовідносини суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 447-453 ЦПК України - сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду. Скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

У разі встановлення обґрунтованості скарги - суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Предметом розгляду даної скарги є доведеність неправомірності дій державного виконавця щодо не зняття арешту з майна належного боржнику ОСОБА_1 який накладено постановами державної виконавчої служби та який не знято відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 13.09.2021 року.

Відповідно до статті 41 Конституції України, частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Так, матеріали справи встановлено, за даними Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, розділ актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень наявні наступні обтяження:

1 номер запису про обтяження 10085555 від 26.09.2005 року, документ постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер АН № 310281, видавник: Перший ВДВС Суворовського РУЮ у м. Одесі, державний виконавець Медведєва О.В. вид обтяження: все нерухоме майно.

2 номер запису про обтяження 10085539, підстава: повідомлення про накладення арешту серія та номер 15754 ДВ-8/5, виданий 15.06.2005 року, видавник: ПВ ДДВС СУЮС Суворовського району м. Одеси, вид обтяження: арешт нерухомого майна.

Відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно відомості про об`єкт нерухомого майна.

Реєстраційний номер майна: 21291814. Тип майна: квартира. Адреса: АДРЕСА_1 . Форма власності: приватна спільна часткова, частка власності ОСОБА_1 (а.с.13-14).

Отже, судом встановлено, що на квартиру позивача накладено арешт за постановами № 15754 ДВ-8/5 від 15.06.2005 року та № АН 310281 від 15.06.2005 року.

Зазначене підтверджується листом Пересипського ВДВС у м.Одесі від 21.04.2025 року.

Так, відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 13.09.2021 року ВП № 53809203 винесено головним державним виконавцем Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі південного міжрегіонального управління МЮ Тріфоновим О.Ю. постановлено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 523/19474/14-ц виданого 16.03.2017 року Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення 250 849, 00 закінчити.

Припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення.

Звільнити з під арешту майно боржника, який накладено постановою про арешт АСВП № 53809203 від 18.05.2017 року.

Таким чином, судом встановлено, що арешти накладені в рамках виконання судового рішення за ВП 53809203 при закінченні виконавчого провадження були припинені, майно, що перебувало під арештом звільнено.

Разом з цим, встановлено, що арешти на які посилається боржник є такими, що накладені в 2005 року, тобто до ухвалення судового рішення, яке скаржник надав до скарги в якості одного з доказів, щодо якого останній виконав зобов`язання.

Відповідно до листа відповіді від 21.04.2025 року встановлено, що арешти накладені в 2005 році за виконавчими провадженнями надати детальну інформацію в межах накладеного арешту не надається можливим, оскільки вказане виконавче провадження було знищено у зв`язку із закінченням терміну зберігання, який згідно наказу № 1829/5 від 07.06.2017 року про затвердження правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями становить 3 роки.

Підставами для зняття арешту з майна (коштів) державному виконавцю чітко зазначені у ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до положення ч. 1,2.3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», передбачено - особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» зазначено: підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

Згідно ч. 5 цієї статті - у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

З наведеного вбачається, що ОСОБА_1 обрав не вірний спосіб захисту свого порушеного права.

Суд зазначає. що після закриття провадження, на майно боржника може залишатися арешт, який може перешкоджати його використанню. Якщо таке відбувається, боржник може звернутися до суду з позовом про зняття цього арешту, оскільки виконавче провадження, яке мав на меті накласти арешт, уже закрито.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що питання про звільнення належного ОСОБА_1 майна з-під арешту може бути вирішено шляхом пред`явлення ним позову безпосередньо до особи, в інтересах якої накладено арешт, що, на думку суду, буде відповідає положенням ст. ст. 15, 16 ЦК України, оскільки в силу закону боржник не вправі звертатися з позовом до державного виконавця чи державної виконавчої служби, а не інших осіб, діями чи бездіяльністю яких порушуються його права.

На підставі викладеного та керуючись, ст. 5, 12, 19, 81, 247, 258-260, 263-265, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Повна ухвала суду складена 11.07.2025р.

Суддя: