ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 липня 2025 року м. Херсон

Єдиний унікальний номер справи: 954/2119/24

Номер провадження: 22-ц/819/494/25

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Склярської І.В.,

суддів: Воронцової Л.П., Майданіка В.В.

секретар Андреєва В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області та ОСОБА_1 на рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 05 травня 2025 року (під головуванням судді Олійник В. М.), у справі за позовом ОСОБА_1 до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори, Новокаховської міської ради, Новокаховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання права власності

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори, Новокаховської міської ради, Новокаховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області, третя особа Управління пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання права власності. Позов обґрунтований тим, що з 17 лютого 1957 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (російською мовою прізвище ОСОБА_4 ) перебували у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка - ОСОБА_5 (російською мовою прізвище - ОСОБА_4 ). 09 червня 1979 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено шлюб, після реєстрації якого ОСОБА_5 змінила своє прізвище на « ОСОБА_7 ». Таким чином, ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, після її смерті відкрилася спадщина у вигляді:

-1/2 частини квартири АДРЕСА_1 ;

-грошові внески з відповідними відсотками та компенсаціями, що зберігаються у Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» у наступній установі філії - Херсонське обласне управління АТ «Ощадбанк» у ТВБВ № 10021/0127 на рахунках: № НОМЕР_1 залишок 117843,83 грн, №9760/44913 (компенсація 1997 р.) залишок 2257,73 грн, згідно з довідкою № 46/12-05/92448/2023/БТ, виданої АТ «Державний ощадний банк України» від 12.12.2023; нарахована, але невиплачена пенсія, у сумі 17 775,96 грн, згідно з довідкою №2100- 0501-8/43890 від 26 грудня 2023 року, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області.

Після смерті ОСОБА_3 спадщину у встановленому законом порядку прийняв її чоловік ОСОБА_2 , але не оформив своїх спадкових прав. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер, після його смерті відкрилася спадщина на все спадкове майно.

У встановленому законом порядку ОСОБА_1 було прийнято спадщину після смерті ОСОБА_2 .

Разом з тим, постановою державного нотаріуса Дванадцятої київської державної нотаріальної контори від 29 травня 2024 року вих. №2877/02/31 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 у зв`язку із: відсутністю факту родинних відносин між чоловіком ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; відсутністю державної реєстрації права власності за померлими; відсутністю інформаційної довідки з бюро технічної інвентаризації.

Також, постановою державного нотаріуса Дванадцятої київської державної нотаріальної контори від 12 вересня 2024 року вих. №6185/02/31 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії позивачу - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові внески з відповідними відсотками та компенсаціями, що зберігаються у Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» у наступній установі філії - Херсонське обласне управління АТ у ТВБВ № 10021/0127 на рахунках: № НОМЕР_1 залишок 117843,83 грн, №9760/44913 (компенсація 1997 р.) залишок 2257,73 грн, згідно з довідкою № 46/12-05/92448/2023/БТ, виданої АТ «Державний ощадний банк України» від 12.12.2023 та на нараховану, але невиплачену пенсію, у сумі 17775,96 грн, згідно з довідкою №2100-0501-8/43890 від 26 грудня 2023 року, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області, які належали ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якої був її чоловік ОСОБА_2 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, у зв`язку з відсутністю факту родинних відносин між чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та нараховану, але невиплачену пенсію, згідно з довідкою №2100-0505-8/40870 від 06 грудня 2023 року, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області, яка належана ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв`язку з відсутністю складу спадкового майна.

З урахуванням викладеного, позивач просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 право власності на:

- квартиру АДРЕСА_1 ;

- грошові внески з відповідними відсотками та компенсаціями, що зберігаються у Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» у наступній установі філії - Херсонське обласне управління АТ «Ощадбанк» у ТВБВ N10021/0127 на рахунках: НОМЕР_1 залишок 117843,83 грн, №9760/44913 (компенсація 1997 р.) залишок 2257,73 грн, згідно довідки N46/12- 05/92448/2023/БТ, виданої АТ «Державний ощадний банк України» від 12.12.2023;

- нараховану, але невиплачену ОСОБА_3 пенсію у сумі 17 775,96 грн, згідно з довідкою N2100-0501-8/43890 від 26 грудня 2023 року, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області.

- нараховану невиплачена ОСОБА_2 пенсію, згідно з довідкою №2100-0505-8/40870 від 06 грудня 2023 року, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області, яка йому належала на час смерті.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 05.05.2025 ухвалено:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори, Новокаховської міської ради, Новокаховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області, третя особа Управління пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання права власності.

Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 на нараховану та невиплачену ОСОБА_2 пенсію, згідно з довідкою №2100-0505-8/40870 від 06 грудня 2023 року, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в частині визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 на:

- квартиру АДРЕСА_1 ;

- грошові внески з відповідними відсотками та компенсаціями, що зберігаються у Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» у наступній установі філії - Херсонське обласне управління АТ «Ощадбанк» у ТВБВ №10021/0127 на рахунках: № НОМЕР_1 залишок 117843,83 грн, №9760/44913 (компенсація 1997 р.) залишок 2257,73 грн, згідно з довідкою №46/12-05/92448/2023/БТ, виданої АТ «Державний ощадний банк України» від 12.12.2023;

- нараховану, але невиплачену ОСОБА_3 пенсію у сумі 17 775,96 грн, згідно з довідкою №2100-0501-8/43890 від 26 грудня 2023 року, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області вважаючи оскаржуване рішення щодо визнання за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 на нараховану та невиплачену ОСОБА_2 пенсію, згідно з довідкою № 2100-0505-8/40870 від 06 грудня 2023 року, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області, прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважаючи оскаржуване рішення в частині відмови у визнанні права власності на квартиру, грошові внески та пенсію ОСОБА_3 , прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 , грошові внески з відповідними відсотками та компенсаціями, що зберігаються у Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» у ТВБВ № 10021/0127 на рахунках: № НОМЕР_1 залишок 117843,83 грн, № 9760/44913 (компенсація 1997 р.) залишок 2257,73 грн, згідно з довідкою № 46/12-05/92448/2023/БТ, виданої АТ «Державний ощадний банк України» від 12.12.2023, нараховану, але невиплачену ОСОБА_3 пенсію у сумі 17 775,96 грн, згідно з довідкою № 2100-0501-8/43890 від 26 грудня 2023 року, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1)Доводи осіб, які подали апеляційні скарги

В обґрунтування доводів апеляційної скарги уповноважена особа Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, послалася на те, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди, незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам (пункт 1 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ від 06.03.2008 № 2). Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову, однак за умови, що встановлено порушення прав, свобод та інтересів Позивача.

Тобто, неодмінною умовою для задоволення вимог адміністративного позову є встановлення факту порушення прав особи протиправними рішеннями або діями (бездіяльністю) суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ст. 328 Цивільного Кодексу України (далі- ЦК України), право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно зі ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема:право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.

Таким чином, у контексті спірних правовідносин, які виникли у цій справі, особливість пенсійних (публічно правових) відносин у сфері соціального захисту між конкретною особою та Пенсійним фондом України полягає в тому, що вони нерозривно пов`язані з особою пенсіонера, а відтак після смерті цієї особи зобов`язання Пенсійного фонду України, за загальним правилом, не можуть бути об`єктом спадкування та виплат на майбутнє його спадкоємцям.

Проте, існують такі спадкові права, які можуть переходити у порядку спадкування, але їхній перехід може бути обмежений на підставі прямої вказівки закону

Водночас, недоотримана, у зв`язку зі смертю пенсіонера, сума пенсії, на яку він мав право, виплачується, зокрема, в порядку Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІУ від 9 липня 2003 року (далі- Закон № 1058).

Згідно з положеннями статті 52 Закону № 1058 сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується- по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Разом з тим, відповідно до статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі- Закон №2262) суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Крім того, відповідно до статті 52 Закону Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується- по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

ОСОБА_2 (батько Позивачки) перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області, як одержувач пенсії за вислугу років, відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262ХІІ (далі- Закон №2262) та помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , актовий запис № 19676 від 17.11.2023.

Сума недоотриманої пенсії ОСОБА_2 за період з 01.06.2022 по 30.09.2023 складає 143283,81 грн.

Головне управління звертає увагу суду апеляційної інстанції, що положеннями ст. 61 Закону №2262, як зазначалось вище, передбачено, що звернення до органів Пенсійного фонду України з вимогою щодо виплати недоотриманої пенсії у разі смерті пенсіонера приймаються до уваги, якщо таке звернення відбулось не пізніше 6 місяців з дня відкриття спадщини.

Однак, Позивач, в свою чергу, своєчасно своїм правом не скористалась. Заява про виплату недоотриманої пенсії на адресу Головне управління взагалі не надходила.

Головним управлінням державному нотаріусу Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори надано відповідь від 06.12.2023 № 2100-0505-8/40870 та повідомлено, що згідно статті 61 Закону № 2262 суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Відповідно до п.9 розд. ІІ Порядку №3-1 (зі змінами) до заяви про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подаються такі документи: 1). Свідоцтво про смерть пенсіонера; 2). Документи, що підтверджують належність членів сім`ї до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника, які передбачені пунктом 3 цього розділу; 3). Документи, що засвідчують родинні відносини з померлим пенсіонером, які передбачені пунктом 12 цього розділу, та відомості про про проживання з пенсіонером на день його смерті (у разі неможливості надати такі документи факт проживання з пенсіонером встановлюється у судовому порядку) (для виплати членам сім`ї, що не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника).

Судом першої інстанції у рішенні по справі № 954/2119/24 факт проживання Позивача з померлим ОСОБА_2 на день його смерті не встановлено.

Крім того, за загальними правилами та нормами Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (у разі коли померла особа отримувала пенсію за цим законом) для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі не звернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, у рішенні не зазначено на підставі якого документу Позивач має право на спадщину або її прийняття (заповіт, свідоцтво про право на спадщину, тощо).

Також зазначила, що позивачу було відмовлено в частині позовних вимог щодо визнання права власності в порядку спадкування на нараховану, але невиплачену ОСОБА_3 (матері Позивача), пенсію у сумі 17 775,96 грн, згідно з довідкою № 2100-0501-8/43890 від 26 грудня 2023 року, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області.

Також вказала, що до компетенції Головного управління не входить вирішення питань щодо визнання права власності на невиплачені кошти за тією чи іншою особою. Виплата недоотриманих сум пенсій відбувається виключно на підставі документів, які підтверджують це право.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , послалася на те, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову, зазначивши, що позивач "не довела, що її батьки на момент смерті матері перебували у шлюбі", при цьому проігнорував наявність у справі ряду взаємопов`язаних доказів, які в сукупності достовірно підтверджують факт укладення шлюбу, зокрема: відмітки в паспортах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про державну реєстрацію шлюбу; свідоцтво про народження дочки ОСОБА_5 ; спільне проживання, спільне майно (квартира у спільній сумісній власності); відсутність будь-яких заперечень від інших осіб або державних органів щодо існування цього шлюбу.

Крім того, вказала, що відповідно до пункту 20 Глави 2 Розділу ІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (у редакції, чинній на момент подання заяви про розірвання шлюбу), до заяви про розірвання шлюбу подружжя, яке не має дітей, та про розірвання шлюбу відповідно до статті 107 Сімейного кодексу України має бути додане свідоцтво про шлюб. Якщо в подружжя такого свідоцтва немає, а актовий запис про шлюб в органі державної реєстрації актів цивільного стану не зберігся, то за наявності в паспортах або паспортних документах заявника відмітки (штампа) про шлюб вимагати поновлення актового запису не потрібно. Ця норма хоч і стосується розірвання шлюбу, однак демонструє, що відмітки в паспортах визнаються достатнім доказом факту шлюбу у встановлених законодавством випадках.

Також зазначила, що факт прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 встановлений Дванадцятою київською державною нотаріально конторою. У відзиві №711/02-14 від 12.02.2025 зазначено, що згідно з довідкою № 04-03/14-ВС, наданої Новокаховською міською радою 24.11.2023, було встановлено, що після смерті ОСОБА_3 , єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після її смерті, був ОСОБА_2 . Також це підтверджується постановами державного нотаріуса Дванадцятої київської державної нотаріальної контори від 29 травня 2024 року та від 12 вересня 2024 року, де зазначено, що він був спадкоємцем і прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав.

Згідно з пунктом 4.2 Розділу ІІ, Глави 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. Апелянт, не маючи змоги надати нотаріусу свідоцтво про шлюб батьків, використала єдиний в даному випадку засіб для підтвердження факту родинних відносин між батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 звернулася до суду . Вважає, що суд мав повноваження оцінити ці докази як достатні для підтвердження факту родинних відносин і, відповідно, права власності на майно в порядку спадкування.

Вказала, що суд зобов`язаний був оцінити докази у їх сукупності (ст. 89 ЦПК України) та забезпечити повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи (ст. 263 ЦПК України) . Навіть якщо позивач не заявляла клопотання про витребування доказів, суд, відповідно до ст. 81 ЦПК України, має право з власної ініціативи витребувати докази, зокрема, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про відсутність доказів набуття ОСОБА_2 права власності на майно ОСОБА_3 в порядку спадкування є необґрунтованим, суперечить встановленим судом фактам та нормам матеріального права.

Щодо посилання суду першої інстанції пр те, що на копії свідоцтва про право власності на житло від 11.03.1994 відсутня відмітка БТІ про реєстрацію права власності, а також відсутній зворотний бік документу, вказала, що на оригіналі Свідоцтва про право власності на житло від 11.03.1994 року, виданого Фондом комунального майна Новокаховської міської Ради народних депутатів, на зворотному боці наявна належна відмітка БТІ про здійснення державної реєстрації права власності на спірну квартиру. Згідно з цією відміткою, "Каховський МБТІ квартира АДРЕСА_1 зареєстрована на праві приватної спільної сумісної власності на підставі "Свідоцтва про право власності на житло" і записана у реєстрову книгу за №2361/14. ОСОБА_8 ". Наявна кругла печатка "Каховское межгородское бюро технической инвентаризации". Ця відмітка містить усі необхідні реквізити та повністю відповідає вимогам законодавства, чинного на момент видачі та реєстрації свідоцтва.

Свідоцтва відміткою БТІ не було надано до суду першої інстанції з об`єктивних причин, що не залежали від Позивача, а саме: у зв`язку з тим, що спірна квартира та відповідні правовстановлюючі документи на неї знаходилися на тимчасово окупованій території у місті Нова Каховка, Херсонської області. Отримати доступ до оригіналу документу та надати його до суду першої інстанції в умовах тимчасової окупації та ведення бойових дій було фізично неможливо. На даний момент вона отримала можливість доступу до оригіналу документу.

Відповідно до частини 3 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції, якщо учасник справи обґрунтував неможливість їх подання до суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

У даному випадку доказ подається добросовісно, не з метою затягування процесу, а з метою спростування помилкового висновку суду про відсутність правового титулу на квартиру.

Наявність свідоцтва з чіткою відміткою БТІ є беззаперечним доказом факту державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за померлими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Посилання суду на розбіжність у написанні прізвища власника у свідоцтві про право власності (" ОСОБА_9 ") та в інших документах (" ОСОБА_9 ") вважає формалізмом та на її думку, зміна однієї літери, зумовлена відмінностями правопису, транслітерації або технічними правилами написання, не є підставою для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 76 та ст. 89 ЦПК України, суд зобов`язаний оцінювати докази в їх сукупності. Ідентифікуючі дані особи ПІБ, адреса, родинні зв`язки є незаперечними й однозначно вказують, що йдеться про одного і того самого спадкодавця.

Вважає твердження суду про необхідність окремого рішення про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, також формальним, оскільки така вимога доречна лише у випадку, коли особа не подає жодних інших підтверджень.

У даній справі вона надала сукупність доказів, які у повному обсязі підтверджують, що власником квартири був саме ОСОБА_2 . Встановлення цього факту є частиною предмету доказування у справі про спадкування і не потребує окремого судового провадження.

Суд першої інстанції не дав належної оцінки цим обставинам та не запросив додаткових доказів, які б усунули цю формальну розбіжність, що було б можливим шляхом для встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

В умовах тимчасово окупованої території, коли отримання документів є вкрай ускладненим, суд повинен був сприяти сторонам у зборі доказів, щоб забезпечити справедливий розгляд справи, а не відмовляти у позові через формальні недоліки, які об`єктивно важко усунути.

(2)Позиція інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу від Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області не надходив.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги не визнала та просить відмовити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Херсонській області у задоволенні апеляційної скарги; залишити рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 05 травня 2025 року у справі № 954/2119/24 без змін у частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання права власності на нараховану та невиплачену пенсію ОСОБА_2 .

У відзиві зазначила наступні обставини.

Вона не зверталася до Пенсійного фонду протягом шести місяців з дня відкриття спадщини як член сім`ї, однак реалізувала право на отримання пенсії як спадкоємець, а не як член сім`ї, що чітко відповідає вимогам частини третьої статті 1227 ЦК України. Таким чином, нарахована, але не виплачена пенсія правомірно увійшла до складу спадщини.

Посилання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області у своїй апеляційній скарзі на ст. 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби…", згідно з якою звернення за виплатою недоотриманої пенсії має бути подано протягом 6 місяців, не виключає застосування статті 1227 ЦК України. Відповідно до неї, у разі не звернення членів сім`ї у строк, пенсія входить до складу спадщини. Отже, вона обрала правильний спосіб захисту.

Мотивувальна частина

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд першої інстанції зазначив, що нотаріус, який відмовив у видачі свідоцтва про право власності у разі ненадання спадкоємцем усіх належних документів, не є належним відповідачем у позові про визнання права власності, оскільки нотаріус діяв добросовісно, бо предметом нотаріальної діяльності є безспірні справи щодо реалізації цивільних прав.

З огляду на викладене, проаналізувавши зміст постанов про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 12.09.2024 вих № 6135, від 29.05.2024 вих №2877, враховуючи, що нотаріуси відповідно до статей 30, 34, 35 ЦК не є особами, прав і обов`язків яких стосується спір сторін, оскільки відсутня їх заінтересованість у результатах вирішення справи судом і реалізації ухваленого в ній рішення, беручи до уваги, що позивач не оспорює законність чи правомірність постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій, слід відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори про визнання права власності по суті.

Також суд першої інстанції зазначив, що слід відмовити у позові в частині:

-визнання права власності на частину квартири АДРЕСА_1 (належну на праві власності ОСОБА_3 );

-нараховану, але невиплачену ОСОБА_3 пенсію у сумі 17775,96 грн, згідно з довідкою №2100-0501-8/43890 від 26 грудня 2023 року, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області;

-грошові внески з відповідними відсотками та компенсаціями, що зберігаються у Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» у наступній установі філії - Херсонське обласне управління АТ «Ощадбанк» у ТВБВ №10021/0127 на рахунках: № НОМЕР_1 залишок 117843,83 грн, №9760/44913 (компенсація 1997 р.) залишок 2257,73 грн, згідно довідки №46/12-05/92448/2023/БТ, виданої АТ «Державний ощадний банк України» від 12.12.2023,-

з підстав відсутні докази набуття ОСОБА_2 права власності на таке майно в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , як спадкоємця першої черги спадкування подружжя.

Суд першої інстанції зазначив, що відмітки у паспорті громадянина України ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про укладений шлюб не можуть бути беззаперечним доказом перебування таких осіб у шлюбі. Так, документом, який офіційно посвідчує перебування осіб у шлюбі, є Свідоцтво про шлюб. Крім свідоцтва про шлюб, підтвердити факт перебування у шлюбі може Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану про шлюб. Однак позивач таких доказів не надала. Суд першої інстанції також послався на те, що ним враховано, що звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклала обставини, якими обґрунтовувала свої вимоги, зазначила докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляла клопотання про витребування таких доказів, та не зазначала про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин.

Щодо визнання права власності на частину квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , суд відмовив у задоволенні цієї вимоги з огляду, на те що відсутня відмітка про реєстрацію в БТІ права власності на квартиру АДРЕСА_1 , наявність розбіжностей у прізвищі власника та спадкоємця у правовстановлюючому документі, не усунення таких розбіжностей. Суд також вказав, що позивач в ході розгляду справи не ставила вимогу про встановлення факту належності ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на житло від 11.03.1994, як обставину, що підлягає встановленню у позові про визнання права власності. Тому суд, керуючись принципом диспозитивності, позбавлений права самостійно встановлювати будь-які факти під час розгляду справи в порядку позовного провадження та виходити за межі позовних вимог.

Задовольняючи позов в частині визнання права на отримання нарахованої та невиплаченої ОСОБА_2 пенсію, яка входить до складу спадщини, на яку мав право спадкоємець згідно з довідкою №2100-0505-8/40870 від 06 грудня 2023 року, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області, суд виходив з того, що невиплачена пенсія померлого передається членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини та позивач має право отримати такі виплати як спадкоємець, оскільки такі кошти є частиною спадщини, що прямо передбачено ст. 1227 ЦК України.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається:

За свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 17.11.2023, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Нова Каховка, про що зроблено відповідний актовий запис про смерть 19676 (а. с. 17).

З копії паспорта серії НОМЕР_3 , ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 ; уклав шлюб із ОСОБА_10 ; мав зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 з 05.03.1982 (відмітка зроблена Новокаховським відділом управління внутрішніх справ) (а. с. 10).

За свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_4 , виданого Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 21.11.2023, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , померла ІНФОРМАЦІЯ_8 в місті Нова Каховка, про що зроблено відповідний актовий запис №19956 (а. с. 18).

З копії паспорта серії НОМЕР_5 , ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_9 ; уклала шлюб із ОСОБА_2 ; мала зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 з 05.03.1982 (відмітка зроблена Новокаховським відділом управління внутрішніх справ) (а. с. 12-13).

За свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_6 від 09.06.1979, « ОСОБА_11 після укладення шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_7 (а. с. 12).

За свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 від 28.05.1958, « ОСОБА_11 народилася ІНФОРМАЦІЯ_10 , батьками значаться: « ОСОБА_4 » (рос.) ОСОБА_12 , « ОСОБА_13 (а. с. 16).

За свідоцтвом про право власності на житло від 11.03.1994, Фонд комунального майна Новокаховської міської Ради народних депутатів посвідчив, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 на праві приватної, спільної сумісної власності належить ОСОБА_2 та членам його сім`ї ОСОБА_3 . Загальна площа квартири становить 49,7 кв. м. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням (наказом) від 11 березня 1994 року №586-к/2496. Відмітка про реєстрацію в БТІ відсутня (а. с. 19).

Постановою Дванадцятої київської державної нотаріальної контори від 12.09.2024, відмовлено ОСОБА_1 від імені якої діє ОСОБА_14 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові внески з відповідними відсотками та компенсаціями, що зберігаються у Акціонерному товаристві «Державний ошадний банк України» у наступній установі філії - Херсонське обласне управління AT у ТВБВ №10021/0127 на рахунках: № НОМЕР_1 залишок 117843,83 грн № 9760/44913 (компенсація 1997 р.) залишок 2257,73 грн, згідно довідки Ц 46/12- 05/92448/2023/БТ, виданої AT «Державний ощадний банк України» від 12.12.2023 року та на нараховану, але невиплачену пенсію, у сумі 17775 грн. 96 коп., згідно довідки № 2100- 0501-8/43890 від 26 грудня 2023 року, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області, які належали ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якої був її чоловік ОСОБА_2 , який прийняв спадщину, але не оформив свої спадкові права, у зв`язку з відсутністю родинних відносин між чоловіком ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та нараховану, але невиплачену пенсію, згідно довідки №2100-0505-8/40870 від 06.12.2023, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області, яка належить ОСОБА_2 (а. с. 20).

Постановою Дванадцятої київської державної нотаріальної контори від 29.05.2024, відмовлено ОСОБА_1 від імені якої діє ОСОБА_14 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру під номером АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю факту родинних відносин між чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності за померлими та відсутністю інформаційної довідки з бюро технічної інвентаризації (а. с. 21).

За довідкою, виданою Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області, пенсіонеру ОСОБА_2 , в тому, що він перебував на обліку Головного управління ПФУ в Херсонській області і отримує пенсію за вислугу років за період з червня 2022 року по вересень 2023 року, загальною сумою 143283,81 грн (а. с. 116).

За інформацією Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо нарахування та фактичної виплати пенсії померлому ОСОБА_2 за період з 01.01.2022 до 04.09.2023, Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повідомляє наступне. За період з 01.01.2022 до 31.05.2022 пенсійні кошти ОСОБА_2 перераховувані на AT «Укрпошта». Пенсійні кошти за вказаний період на рахунки Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області не поверталися. Сума недоотриманої пенсії ОСОБА_2 за період з 01.06.2022 по 30.09.2023 складає 143283,81 грн (а. с. 115).

Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст частини третьої статті 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

До вищенаведених правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 23 вересня 202о року у справі №428/6685/19, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах відповідно до вимог п.4 ст. 263 ЦПК України.

Отже, доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині визнання за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 на нараховану та невиплачену ОСОБА_2 пенсію, згідно з довідкою №2100-0505-8/40870 від 06 грудня 2023 року, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області не є такими, що ґрунтуються на вимогах закону та встановлених обставинах справи.

Відповідно до статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК Україна).

Згідно з частиною першою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За правилами частин першої, третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 з березня 1982 року до часу смерті проживали в АДРЕСА_2 .

Загальновідомим є той факт, що місто Нова Каховка Херсонської області перебуває на тимчасово окупованій території України з 24.02.2022 року до наступного часу.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина.

У справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 03.10.2018 у справі №2516/1356/12-ц, від 15.01.2020 у справі №200/9984/16-ц, від 25.03.2020 у справі №140/871/16-ц, від 30.04.2020 у справі №352/382/18, від 30.09.2020 у справі №361/1953/18, від 07.10.2020 у справі №234/17511/19, від 19 січня 2022 року у справі №280/4/18.

Стороною відповідача, як відповідним органом місцевого самоврядування, керівником Новокаховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області Брусенським В.П. до суду подана заява про визнання позовних вимог ( а.с.64).

Копія свідоцтва про право власності на житло від 11 березня 1994 року, за яким на квартиру АДРЕСА_1 , набуто ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спільну сумісну власність в порядку реалізації Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», дійсно не має відмітки, щодо реєстрації в БТІ.

Як вбачається з матеріалів справи, державним нотаріусом у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 травня 2024 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру під номером АДРЕСА_1 у зв`язку з : відсутністю факту родинних відносин між чоловіком ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 ; відсутністю державної реєстрації права власності за померлими; відсутністю інформаційної довідки з бюро технічної інвентаризації ( а.с.21).

Також, постановою Дванадцятої київської державної нотаріальної контори від 12.09.2024, відмовлено ОСОБА_1 від імені якої діє ОСОБА_14 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові внески з відповідними відсотками та компенсаціями, що зберігаються у Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» у наступній установі філії - Херсонське обласне управління AT у ТВБВ №10021/0127 на рахунках: № НОМЕР_1 залишок 117843,83 грн № 9760/44913 (компенсація 1997 р.) залишок 2257,73 грн, згідно довідки Ц 46/12- 05/92448/2023/БТ, виданої AT «Державний ощадний банк України» від 12.12.2023 року та на нараховану, але невиплачену пенсію, у сумі 17775 грн. 96 коп., згідно довідки № 2100- 0501-8/43890 від 26 грудня 2023 року, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області, які належали ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якої був її чоловік ОСОБА_2 , який прийняв спадщину, але не оформив свої спадкові права, у зв`язку з відсутністю родинних відносин між чоловіком ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та нараховану, але невиплачену пенсію, згідно довідки №2100-0505-8/40870 від 06.12.2023, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області, яка належить ОСОБА_2 (а. с. 20).

Неможливість отримання дублікату свідоцтва про шлюб батьків, позивачка довела відповіддю уповноваженого органу відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві, в якій на її заяву щодо видачі цього дублікату повідомлено про те, що оскільки реєстрація шлюбу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_9 проведена 17.02.1957 року Бобруйським відділом ЗАГС республіки біларусь, зупиненням дії Мінської конвенції у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь з 27.12.2022 відповідно до Закону України №2783-1Х від 22.12.2022 «Про вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року» та Протоколу до Конвенції про правову допомогу в правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, видати повторно свідоцтво про шлюб не є можливим.

Отже, неможливість, за встановленої наведеної вище підстави, отримання свідоцтва про шлюб, не може позбавити права особи на набуття права власності в порядку спадкування, а наявність укладеного шлюбу між спадкодавцями має бути доведена і іншими доказами, що позивачем у справі і доводилося.

Наявність у паспортах спадкодавців відміток про укладення шлюбу 17.02.1957 року у Бобруйському ЗАГС ( а.с.10,11), зазначення у свідоцтві про право власності на житло від 11 березня 1994 року ОСОБА_3 , як члена сім`ї ОСОБА_2 при реалізації ними права на приватизацію державного житлового фонду , квартири АДРЕСА_1 , відповідно до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» ( а.с.19), зазначення Державним нотаріусом Дванадцятої Київської Державної нотаріальної контори про наявність довідки №04-03/14-ВС, наданої Новокаховською міською радою 24.11.2023 року, згідно якої державним нотаріусом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 , єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після її смерті був ОСОБА_2 ( а.с.74), а також можливість застосування п. 20 глави 3 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000 року в частині того, яке значення має наявність в паспортах або паспортних документах заявника відмітки (штампа) про шлюб ( для розірвання шлюбу поновлення актового запису про шлюб не потрібно) та неможливість отримання свідоцтва про шлюб спадкодавців, надає підстави вважати, що шлюб між спадкодавцями укладений, а отже вони є подружжям, яке має право на спадкування один після іншого.

ОСОБА_1 зазначала, що оригінали документів у тому рахунку на квартиру, яка є предметом спадкування, знаходилися в м. Нова Каховка , а отже доступ до яких внаслідок окупації цієї території Херсонщини вкрай ускладнений.

Наведе свідчить що у ОСОБА_1 існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, у зв`язку з чим визнання за позивачкою права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є ефективним способом захисту її порушеного права.

ОСОБА_1 додано до апеляційної скарги електронна копія про право власності на житло, яке є об`єктом спадкування, з відміткою реєстрації Каковським БТІ у реєстровій книзі за №2361/14 ( а.с. 200,204) .

У відповідності до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IVдержавна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень- це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дублікат, є правовстановлюючим документом, на підставі якого проводиться державна реєстрація прав на об`єкт нерухомого майна.

Свідоцтво про право власності на житло від 11 березня 1994 року, за яким на квартиру АДРЕСА_1 , набуто ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спільну сумісну власність в порядку реалізації Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», видано до прийняття Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим законом, визнаються дійсними, якщо на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про власність», який був чинним на час виникнення у спадкодавців права власності, об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення.

З урахуванням вищенаведеного, відсутність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про проведення державної реєстрації права власності спадкодавця, підтверджене свідоцтвом про право власності від 11.03.1994, не може підставою для висновку про відсутність самого права та неможливість переходу вказаного права у порядку спадкування за законом.

У позивачки виник спір про право на спадкування, отже при його вирішенні суд має встановити певні факти і відповідні їм правовідносини. А тому для вирішення спору про право на спадкування окремого судового вирішення про встановлення факту, який впливає на вирішення такого спору не потребується, оскільки він встановлюється судом на підставі доказів та обставин доведених позивачем без окремого заявлення у позові вимоги про встановлення факту.

Отже, суд першої інстанції вирішуючи спір про право мав, з урахуванням наданих позивачкою доказів та доведених нею обставин, надати оцінку і тому факту, що у свідоцтві про право власності на майно від 11.03.1994 прізвища спадкодавців зазначені з апострофом « ОСОБА_9 , ОСОБА_9 » , тоді як всі інші надані документи: копії паспортів спадкодавців, виданих у жовтні 1998 року, свідоцтва про смерть спадкодавців містять зазначення прізвища без апострофу, а також обставин неможливості внесення виправлень у правовстановлюючий документ правонаступником, чи іншою уповноваженою особою органу, який видавав свідоцтво про право власності внаслідок окупації м. Нова Каховка Херсонської області.

Обставини, що унеможливлювали у процесі розгляду спору про право встановлення тієї обставини, що правовстановлюючий документ на квартиру, у якому в прізвищах співвласників міститься апостроф, належить спадкодавцям, на думку колегії суддів, відсутні.

Сукупність наведених доказів свідчить, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував всі обставини справи, застосував норми матеріального права у спірних правовідносинах, а тому дійшов помилкового висновку про відмову частині позовних вимог.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1ст. 374 ЦПК України).

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Наведені обставини, норми матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг надають підстави для висновку для скасування рішення суду щодо відмови у частині позовних вимог та ухвалення нового про задоволення позовних вимог в цій частині, а також залишення без змін рішення суду в частині задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргуГоловного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 05 травня 2025 року в оскарженій частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати, ухвалити в цій нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_8 ) в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 право власності на:

- квартиру АДРЕСА_1 ;

- грошові внески з відповідними відсотками та компенсаціями, що зберігаються у Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» у наступній установі філії - Херсонське обласне управління АТ «Ощадбанк» у ТВБВ N10021/0127 на рахунках: НОМЕР_1 залишок 117843,83 грн, №9760/44913 (компенсація 1997 р.) залишок 2257,73 грн, згідно довідки N46/12- 05/92448/2023/БТ, виданої АТ «Державний ощадний банк України» від 12.12.2023;

- нараховану, але невиплачену ОСОБА_3 пенсію у сумі 17 775,96 грн, згідно з довідкою N2100-0501-8/43890 від 26 грудня 2023 року, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області.

Це ж рішення суду в іншій оскарженій частині Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 15.07.2025

Головуючий І.В. Склярська

Судді: Л.П. Воронцова В.В. Майданік