Справа № 459/2540/24
Провадження № 2/459/710/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2025 року Шептицький міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Новосада М.Д.

з участю: секретаря судового засідання Козак І.Я.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Шептицький цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином,-

ВСТАНОВИВ :

25.09.2024 позивач через свого представника звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на його користь 6732,98 грн матеріальної шкоди, та 20000 грн моральної шкоди. В обґрунтування позову вказав, що вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 15.07.2024р. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 30 н.м.д.г., що становить 510грн. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 , у нього були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: забою грудної клітки справа, забою попереково-крижового відділу хребта та крововиливів на лівому стегні. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень він змушений був стаціонарно лікуватись та проходити курс лікування, витративши на придбання ліків 6732,98 грн. Зазначає, що він переніс значні душевні хвилювання та страждання, відчував нестерпний біль через отримані травми. Через душевний біль та гнітючі переживання, значно погіршилось його самопочуття, перебував у депресивному стані. Розмір заподіяної моральної шкоди оцінює в сумі 20000 грн.

26.09.2024 у справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

29.10.2024 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона таку заперечила. Вказала, що позивач описує подію 22.06.2024, коли між ним та відповідачем відбулася бійка, в результаті якої останньому було завдано тілесні ушкодження. Він звертався в лікарню, натомість писати заяву в поліцію щодо даного правопорушення не став. Тому вважає позов надуманим, необгрунтованим. В свою чергу позивач посилається на тілесні ушкодження, які були завдані йому при несенні військової служби та не пов`язані з даним кримінальним правопорушенням. Відтак просить в позові відмовити.

Позивач подав відповідь на відзив, зазначивши, що згідно з витягу з наказу МОУ від 22.07.2016, його було звільнено з військової служби за контрактом за закінченням строку служби, а не по стану здоров`я, як вказує сторона відповідача.

13.01.2025 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позовній заяві, просили задоволити. Позивач пояснив, що внаслідок неправомірних дій відповідача, йому було завдано тілесні ушкодження. До того ж, відповідач визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, його вина була доведена, отже підлягає стягненню з нього завдана матеріальна та моральна шкода.

Відповідач та його представник позовні вимоги заперечили з підстав, наведених у відзиві, просили відмовити в задоволенні позову. Відповідач пояснив, що позивач намагється стягнути з нього кошти шляхом обману, так як у нього хвороба наявна вже давно та не пов`язана з кримінальним правопорушенням. Зазначив, що в день події саме позивач завдавав удари, від яких він оборонявся.

Свідок ОСОБА_5 , яка є дружиною відповідача у судовому засіданні пояснила, що 22.06.2024 між позивачем та її чоловіком відбувся конфлікт, спершу словесний, пізніше ОСОБА_4 розпочав бійку. Здійснили виклик поліції. Однак з заявою про вчинення кримінального правопорушення не зверталися.

Свідок ОСОБА_6 , яка є дочкою відповідача у судовому засіданні пояснила, що в день події 22.06.2024 її батько мав перепалку з сусідкою, після чого прийшов її чоловік та став бити батька. Було чути крики, на які всі збіглися. Вийшовши до них побачила, як сусід завдає удари батькові. За декілька хвилин приїхав наряд поліції.

Свідок ОСОБА_7 , яка є дружиною позивача пояснила, що 22.06.2024 відповідач її словесно ображав та на її захист став чоловік. Розпочалася сутичка, шарпанина, були удари в грудну клітку та голову. Чоловік звернувся до лікаря, який призначив йому лікування. Відповідачем не було нічого відшкодовано.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Червоноградського міського суду від 15.07.2024 року ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 30 НМДГ, що становить 510 грн (а.с. 9-10).

Як вбачається із вказаного вище вироку, ОСОБА_2 , 22.06.2024 приблизно o ll годині, перебуваючи на сходовій площадці між поверхом №2 та поверхом АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово-виниклих неприязних відносин, вступивши в суперечку, яка переросла в конфлікт з ОСОБА_4 , під час якого діючи умисно, свідомо передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи настання таких для здоров`я останнього, реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, завдав декілька ударів кулаками обох рук по грудній клітці ОСОБА_4 , та продовжував свої протиправні дії і повторно завдав декілька ударів кулаками обох рук по обличчю та голові останньому, та інших частинах тіла.

Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_2 , у потерпілого ОСОБА_4 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: забою грудної клітки справа, забою попереково-крижового відділу хребта та крововиливів на лівому стегні.

03.07.2024 позивач звертався на амбулаторний прийом до лікаря-невропатолога ОСОБА_8 з діагнозом: загострення хронічної вертеброгенної попереко-крижової радикулопатії на грунті кили міжхребцевого диску L2-4 з вираженим больовим синдромом та статико-динамічними порушеннями функції хребта та правої ноги та якому призначено медикаментозне лікування, відповідно до довідки, виданої КП «Центральна міська лікарня Червоноградскьої міської ради» №2479 від 09.09.2024 (а.с. 6).

Згідно з ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першоюстатті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини другоїстатті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Зобов`язання із заподіяння шкоди- це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Згідно із положеннями статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Загальні положення відшкодування шкоди визначені статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно з ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що 22.06.2024 протиправними діями ОСОБА_2 ОСОБА_4 було спричинено тілесні ушкодження, у зв`язку з чим позивач і звернувся в порядку цивільного судочинства з відповідним позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Шкода, завдана фізичній особі, зокрема, витрати, які пов`язані з лікуванням та заходами, спрямованими на відновлення здоров`я, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Позивач запевняє, що під час лікування він поніс витрати на придбання ліків у розмірі 6732,98 грн, які перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із вищевказаною подією.

Пунктом 19 Постанов Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 зазначено, що розмір витрат на ліки, лікування, протезування (крім протезів із дорогоцінних металів), предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.

Отже, для отримання відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, потерпіла особа має надати не тільки платіжні документи, що засвідчують купівлю лікарських засобів чи інші витрати, а й документи, що підтверджують необхідність їх придбання (витяг з історії хвороби, рецепти на ліки тощо), тобто довести наявність причинно-наслідкового зв`язку між кримінальним правопорушенням та лікуванням.

Суд приходить до висновку, що понесені витрати, на які посилається позивач, не підтверджені належними доказами. Зокрема, з частини доданих копій чеків неможливо встановити чи мають дані документи відношення до періоду лікування позивача, оскільки ідентифікувати, визначити дату або лікарський препарат не виявляється за можливе через неякісні копії, до того ж, позивачем не подано витягів з історії хвороби, рецептів на ліки тощо, які б підтвердили конкретні медикаменти прописані лікарем для лікування отриманих тілесних ушкоджень при згаданій події. Зазначені у довідці КП «ЦМЛ ЧМР» від 09.09.2024 лікарські препарати згідно пояснень позивача були видані йому безоплатно. Отже, суд позбавлений можливості встановити причинно-наслідковий зв`язок між кримінальним правопорушенням та лікуванням, яке проходив позивач, його витрати на лікарські препарати для встановлення завданої матеріальної шкоди.

Відтак, суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди, понесеної позивачем на лікування належним чином не доведено, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

За змістом частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (частина першастатті 1168 ЦК України).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

На підтвердження завданої моральної шкоди позивач посилається на те, що дії відповідача призвели до душевних страждань, нестерпного болю внаслідок отриманих травм, порушення нормального способу життя.

З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованою вимогу про відшкодування йому відповідачем компенсації за завдану моральну шкоду.

Однак, суд не погоджується з розміром відшкодування, заявленим позивачем до стягнення, оскільки такий є завищеним.

Виходячи із принципів рівності, поміркованості, розумності та справедливості, характеру й обсягу моральних страждань, а також враховуючи положення чинного законодавства про те, що розмір на відшкодування моральної шкоди має бути не більш, а ніж достатнім для розумного задоволення потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 15000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

За таких обставин і міркувань позов підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при поданні позовної заяви, беручи до уваги часткове задоволення позову, керуючись положенням ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути 908,40 грн судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 12,13, 81, 141, 200, 259, 263-265, 273, 280-283, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 15000,00 грн моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 908,40 грн судового збору.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 14.07.2025.

Суддя: М. Д. Новосад