Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2242/25
Номер провадження2/711/1356/25
РІШЕННЯ
17 липня 2025 року м. Черкаси
Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді Петренка О.В.,
за участю секретаря судових засідань Овезової Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 09.02.2024 між товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 був укладений договір позики № 79754921 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) (далі Договір позики), за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 2000 грн, строк позики 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 2,5 % в день (базова процентна ставка/фіксована), 0,75% в день (денна процентна ставка (застосовується у відповідності до умов Програми лояльності протягом первісного строку кредитування)).
Відповідно до п.20 Договору позики, цей договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію».
Також 13.02.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 була укладена додаткова угода №79754921 до договору позики № 79754921 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 09.02.2024 (далі Додаткова угода), за умовами якої на підставі звернення позичальника, здійсненого за допомогою засобів інформаційно-комунікаційної системи, позикодавець збільшує суму наданої позичальнику позики на 5000 грн; таким чином, загальний розмір наданої позики становить 7000 грн. Інші положення Договору позики залишаються без змін (п.1, п.п.2.1 п.2 Додаткової угоди).
Щодо права вимоги про стягнення заборгованості за Договором позики до відповідача, то ТОВ «ФК «ЄАПБ» як позивач обгрунтовує це тим, що 14.06.2021 було укладено договір факторингу №14/06/21 (далі Договір факторингу), відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило за плату на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до боржників, що вказані у Реєстрі боржників.
Водночас позивач у позові зазначає, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, ним не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 березня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 12 год 30 хв 18 квітня 2025 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси (а.с.38).
Розгляд справи, що був призначений о 12 год 30 хв 18 квітня 2025 року, було відкладено до 08 год 30 хв 21.05.2025 у зв`язку з надходженням заяви від відповідача ОСОБА_1 про перенесення судового засідання з підстав отримання позовної заяви лише 18.04.2025 (а.с.80).
Протокольною ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.05.2025 відкладено розгляд справи до 11 год 00 хв 17.06.2025 (а.с.85-86).
Розгляд справи 17.06.2025 о 11 год 00 хв не відбувся в зв`язку із зайнятістю складу суду в іншому судовому засіданні (а.с.100). Розгляд справи відкладений до 12 год 00 хв 17.07.2025.
Представник позивача ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, причин не прибуття у судове засідання суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронних кабінетів як безпосередньо позивача, так і ОСОБА_2 як його представника, що були отримані цими учасниками справи 18.06.2025 о 01 год 50 хв 50 сек (а.с.102 зворот, 103 зворот). Водночас представник позивача ОСОБА_2 , у п.4 прохальної частини позовної заяви, зазначив, що розгляд слід справи проводити без участі представника позивача, проти ухвалення заочного рішення сторона позивача не заперечує (а.с.5 зворот).
Частиною 1 ст.223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Оскільки представник позивача та відповідач, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце проведення розгляду справи по суті, в судове засідання не з`явилися, заяв чи клопотань про відкладення судового засідання до суду не подали, тому суд, керуючись ч.1 ст.223 ЦПК України, вирішив проводити судове засідання в справі №711/2242/25 у відсутність означених учасників справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки справа слухалась у відсутність всіх учасників справи то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію сторони представника позивача, висловлену письмово, а також матеріали заяви про приєднання документів, що була подана відповідачем, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 09.02.2024 між товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 був укладений договір позики №79754921 (з на умовах повернення позики в кінці строку позики) (далі Договір позики).
Пунктом 1 Договору позики передбачено, що позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.
У підпунктах 2.1-2.2 п. 2 Договору позики сторони обумовили параметри та умови позики, параметри, порядок і графік повернення позики та сплати процентів. Зокрема, сума позики становила 2000,00 грн; строк позики (строк договору) 30 днів; процентна ставка 2,50%/день (базова); дата надання позики 09.02.2024; дата повернення позики (останній день) 09.03.2024; денна процентна ставка/день (застосовується у відповідності до умов Програми лояльності протягом первісного строку кредитування) 0,75%; процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день (не застосвується в період воєнного стану у період існування такого обмедження) 2,70%; орієнтовна реальна річна процентна ставка 1186,17%; орієнтовна загальна вартість позики 2450 грн.
Крім того, із п.4 Договору позики судом встановлено, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи зі строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором, проте не довше 90 календарних днів після спливу первісного строку користування позикою, визначеного договором/додатковими угодами, за які нараховуються проценти за базовою процентною ставкою, що визначена п.п.2.3 п.2 договору. Товариство на власний розсуд може зупинити нарахування процентів до спливу строку, визначеного у першому реченні цього пункту.
Також зі змісту п.21 Договору позики суд встановив, що цей договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-комунікаційних систем, із застосуванням електронного підпису позикодавцяч та електронного підпису одноразовим ідентифікатором позичальника згідно Закону України «Про електронну комерцію» та із додатковим накладенням кваліфікованого електронного підпису уповноваженого працівника позикодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу згідно вимог Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику, затвердженого постановою Національного банку України №113 від 03.11.2021.
Крім того, суд встановив, що 13.02.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 була укладена додаткова угода №79754921 до договору позики №79754921 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 09.02.2024 (далі Додаткова угода), за умовами якої, на підставі звернення позичальника, здійсненого за допомогою засобів інформаційно-комунікаційної системи, позикодавець збільшує суму наданої позичальнику позики на 5000 грн; таким чином, загальний розмір наданої позики становить 7000 грн. (п.1 Додаткової угоди).
Згідно п.2.2 п. 2 та п.3, 4 Додаткової угоди, сторони означеного правочину домовилися, що стовбці 5,6 таблиці п.2 Договору позики викласти в новій редакції, а саме: орієнтовна річна процентна ставка - 1227,48%, а орієнтовна загальна вартість позики 8425 грн. Інші положення Договору позики залишається без змін. Додаткова угода є невід`ємною частиною Договору позики і набирає чинності з дати її підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором позики та Додатковою угодою.
Також суд встановив, що 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21 (далі Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за плату, а ТОВ «1БАНК» відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів».
Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані, зазначені у відповідних Реєстрах боржників, які формуються згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору (п.1.1 розділу 1 Договору позики) (а.с.12-14).
Відповідно до умов Додаткової угоди №34 від 19.08.2024 до Договору факторингу судом встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до боржників, перелік яких міститься у Реєстрі боржників №29 та 30 від 19.08.2024 (а.с.17).
Суд, безпосередньо дослідивши усі засоби доказування, що подані сторонами як на підтвердження своїх позовних вимог, так і заперечень проти них, дійшов таких висновків.
Відповідно до положень ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно диспозиції ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 (далі Закон №675), пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 Закону №675).
Статтею 12 Закону №675 визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону №675 передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону №675).
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст.1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно з ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Таким чином, суд встановив, що позивач як новий кредитор набув право вимоги до відповідача за Договором позики та Додатковою угодою на підставі Договору факторингу у взаємозв`язку із Додатковою угодою №34 від 19.08.2024 до Договору факторингу.
Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною 1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статті 527, 530 ЦК України визначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідачем не надано суду жодних доказів як неотримання нею у позику від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» грошових коштів в сумі 7000 грн (2000 грн на підставі Договору позики, та 5000 грн на підставі Додаткової угоди), так і доказів своєчасного та у повному обсязі виконання умов як Договору позики, так і Додаткової угоди, в строки, передбачені цими правочинами.
Водночас матеріалами справи підтверджується той факт, що сума позики, яка була обумовлена між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 і відображена у п.п.2.1 п.2 Договору позики та п.1 Додаткової угоди, була отримана відповідачем шляхом перерахування на її картковий рахунок № НОМЕР_1 .
Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_1 не виконала грошове зобов`язання щодо повернення суми позики як за Договором позики, так і Додатковою угодою, як первинному позикодавцю ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», так і його правонаступнику ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», тому суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 7000 грн в рахунок погашення тіла позики підлягає задоволенню.
У пункті 4 Договору позики сторони домовилися про те, що, відповідно до ст.1048 ЦК України, у випадку невиконання позичальником свого обов`язку із повернення позики в останній день строку користування позикою, позичальник отримує право користування кредитом без застосування по відношенню до позичальника штрафних санкцій протягом 90 календарних днів після спливу первісного строку користування позикою, визначеного договором/додатковими угодами, за які нараховуються проценти за базовою процентною ставкою, що визначена п.п.2.3 п.2 Договору позики.
Проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи зі строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором, проте не довше 90 календарних днів після спливу первісного строку користування позикою, визначеного договором/додатковими угодами, за які нараховуються проценти за базовою процентною ставкою, що визначена п.п.2.3 п.2 договору. Товариство на власний розсуд може зупинити нарахування процентів до спливу строку, визначеного у першому реченні цього пункту.
Крім того, з аналізу змісту п.п.2.1-2.2 п.2 Договору позики та п.3 Додаткової угоди суд зробив висновок, що розмір процентної ставки 2,50%/день (базова), та денної процентної ставка/день (застосовується у відповідності до умов Програми лояльності протягом первісного строку кредитування) 0,75%, лишилися незмінними протягом усього строку позики, тобто протягом 120 днів.
З аналізу означених пунктів як Договору позики, так і Додаткової угоди, суд також зробив висновок, що його сторони домовилися про те, що у випадку неповернення позичальником суми позики в останній день строку позики, проценти за користування сумою позики позикодавцем нараховуються наступним чином: у період строку позики за денною процентною ставкою (застосовується у відповідності до умов Програми лояльності протягом первісного строку кредитування) 0,75%/день, а протягом наступних 90 календарних днів за базовою процентною ставкою - 2,50%/день.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Суд, перевіривши нарахування позивачем розміру відсотків за користування відповідачем сумою позики, керуючись ст.627 ЦПК України, а також умовами Договору позики, зокрема, п.4, встановив, що їх розмір визначений неправильно.
Так, за період строку позики (з 09.02.2024 до 12.02.2024, тобто до часу укладення між первинним позикодавцем та відповідачем Додаткової угоди) розмір відсотків, які мала сплатити позикодавцю відповідач, становить 45 грн (2000 грн х 0,0075 х 3 дні); за період з 13.02.2024 до 09.03.2024 розмір відсотків, які мала сплатити позикодавцю відповідач, становить 1 417,5 (7000 грн х 0075 х 27 днів); за період понадстрокового користування сумою позики, але не більше 90 календарних днів з дня закінчення строку позики (п.4 Договору позики), розмір відсотків складає 15 750 грн (7000 грн х 0,025 х 90 днів (з 10.03.2024 до 07.06.2025)).
Проте ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2013, що набрав чинності 24.12.2023, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Відповідно до пункту 17 розділу 4 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 % (тобто, з 24.12.2023 до 21.04.2024 включно); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 22.04.2024 до 19.08.2024 включно); починаючи з 20.08.2024 та надалі - 1%.
Проте відповідно до п. п. 2.2 п.2 Договору позики та п.3 Додаткової угоди розмір процентної ставки становить 2,50%/день (базова) та застосовується протягом 90 календарних днів після спливу первісного строку користування позикою (п.3 Договору позики та п.3 Додаткової угоди). Тобто, з аналізу означених умов Договору позики та Додаткової угоди суд встановив, що протягом 90 календарних днів після спливу первісного строку користування позикою (п.3 Договору позики та п.3 Додаткової угоди), тобто з 10.03.2024 до 07.06.2024, щоденна процентна ставка є фіксованою і становить 2,5%/день.
Частиною 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Суд, проаналізувавши умови Договору позики та Додаткової угоди, в контексті щоденної відсоткової ставки за користування позикою протягом 90 календарних днів після спливу первісного строку користування позикою (п.3 Договору позики та п.3 Додаткової угоди), у взаємозв`язку із положеннями ч.5 ст.8, ч.5 ст.12 та п.17 розділу 4 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», встановив, що умова п. п. 2.2 п.2 Договору позики та п.3 Додаткової угоди щодо сплати щоденних відсотків за користування сумою позики протягом протягом 90 календарних днів після спливу первісного строку користування позикою (п.3 Договору позики та п.3 Додаткової угоди), зокрема, у період з 21.04.2024 до 07.06.2024, в розмірі 2,5%/день є нікчемною, оскільки порушує права відповідача як споживача кредитних послуг щодо відповідності умов Договору позики положенням Закону України «Про споживче кредитування» в контексті максимальної щоденної відсоткової ставки, що визначена цим нормативно-правовим актом, починаючи із 24.12.2023.
У зв`язку із викладеним суд дійшов висновку, що за період часу з 22.04.2024 до 07.06.2024 включно, відсотки за користування відповідачем як споживачем сумою позики підлягають перерахунку з призми щоденної відсоткової ставки в розмірі 1,5% замість 1,5%.
Таким чином, розмір відсотків, які підлягали сплаті відповідачем на користь первинного позикодавця ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», а відповідно і перейшли правом вимоги до позивача на підставі Договору факторингу, є наступним:
1)за період з 09.02.2024 до 12.02.2024, тобто до часу укладення між первинним позикодавцем та відповідачем Додаткової угоди, розмір відсотків, які мала сплатити позикодавцю відповідач, становить 45 грн (2000 грн х 0,0075 х 3 дні);
2)за період з 13.02.2024 до 09.03.2024 розмір відсотків, які мала сплатити позикодавцю відповідач, становить 1 417,5 (7000 грн х 0075 х 27 днів)
3)за період часу з 10.03.2024 до 21.04.2024 включно, тобто за 43 календарних дні, розмір відсотків, що підлягали сплаті відповідачем з метою належного виконання умов Договору позики та Додаткової угоди складає 7 525 грн (7000 грн х 0,025 = 175 грн (розмір відсотків за 1 день користування сумою позики); 175 грн х 43 дні (кількість днів між 10.03.2024 та 21.04.2024 включно) = 7525 грн));
4)за період 22.04.2024 до 07.06.2024 включно, тобто за 47 календарних днів, розмір відсотків, що підлягали сплаті відповідачем з метою належного виконання умов Договору позики та Додаткової угоди (ч.5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» ) складає 4 935 грн (7000 грн х 0,015 = 105 грн (розмір відсотків за 1 день користування сумою позики); 105 грн х 47 днів (кількість днів між 22.04.2024 та 07.06.2024 включно) = 4935 грн)).
Водночас відповідач, всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надала суду жодних належних і допустимих доказів щодо неправильності розрахунку заборгованості за Договором позики та Додатковою угодою, зокрема, з призми розміру сплачених нею коштів у рахунок як погашення суми позики, так і відсотків, що вплинуло б на розмір заборгованості, зокрема, за відсотками.
Із матеріалів справи суд встановив, що 30.07.2024 ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , яке видане 30.07.2024 Кам`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.91).
Також із посвідчення серії НОМЕР_3 , що видане 11.10.2024 і яким документований ОСОБА_3 , суд встановив, що ОСОБА_4 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (а.с.92).
Крім того, факт перебування ОСОБА_3 на військовій службі в Збройних Силах України підтверджується відповідними відмітками у його військовому квитку серії НОМЕР_4 від 17.01.2024 (а.с.93-94).
Із довідки форми 5 №996 від 16.04.2025 суд встановив, що солдат ОСОБА_3 перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_5 (а.с.95).
Пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, яка діяла на момент укладення відповідачем договору позики, тобто станом на 09.02.2024) передбачено, що військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
З аналізу означеної норми матеріального права суд зробив висновок, що право на не нарахування банківськими чи іншими фінансовими установами, а також фізичними особами штрафних санкцій, пені, а також процентів за користування кредитом мають право лише військовослужбовці, призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а також військовослужбовці під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Проте положеннями п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, яка діяла на момент укладення відповідачем договору позики, тобто станом на 09.02.2024) не передбачено було розповсюдження дії означеної норми матеріального права на членів сім`ї військовослужбовців, зокрема, і на дружину.
Водночас Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» №3633-IX від 11.04.2024, що набрав чинності 18.05.2024, п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» був викладений у новій редакції, а саме: «Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля».
Таким чином, суд зробив висновок, що, починаючи з 18.05.2024, до осіб, яким підприємства, установи і організації усіх форм власності, у тому числі банки, та фізичні особи не мають права нараховувати штрафні санкції, пеню, а також проценти за користування кредитом, законодавцем віднесено і дружин (чоловіків) військовослужбовців, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, та військовослужбовців під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Проте суд звертає увагу учасників справи, що відповідач ОСОБА_1 набула статусу дружини військовослужбовця Збройних Сил України лише 30 липня 2024 року, тобто у день укладення нею шлюбу з ОСОБА_3 , що зареєстрований Кам`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
Матеріали справи не містять жодних доказів тому юридичному факту, що станом на день укладення відповідачем Договору позики та Додаткової угоди із первинним кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», тобто станом на 09.02.2024, відповідач ОСОБА_1 перебувала у шлюбі із ОСОБА_3 , який є військовослужбовцем Збройних Сил України.
У цьому контексті суд також звертає увагу учасників справи, що станом на день закінчення строку дії Договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №79754921 від 09.02.2024, тобто станом на 07.06.2024 (закінчення 120-денного строку - п.п.2.2 п.2, п.4 Договору позики та п.п.2.1 п.2 та п.3 Додаткової угоди), відповідач також не набула статусу дружини військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_3 .
У зв`язку із викладеним суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин, в контексті вирішення позовної вимоги про стягнення із відповідача заборгованості за відсотками, що нараховані позивачем у зв`язку із неналежним виконанням Договору позики та Додаткової угоди, не підлягають застосуванню положення п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Що стосується прохання позивача, викладеного у п.3 прохальної частини позовної заяви від 21.02.2025 (вих.№008868409), про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат, то суд зазначає про таке.
Із досліджених судом матеріалів позовної заяви вбачається, що судові витрати позивача складаються лише із витрат на оплату судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 3028 грн, що підтверджується платіжною інструкцією кредитного переказу коштів №100185 від 21.02.2025 (а.с.2). Інших доказів, понесених позивачем судових витрат, матеріали означеної позовної заяви не містять.
Водночас суд, ухвалюючи рішення про стягнення із відповідача на користь позивача суми судового збору, також зважає на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази тому юридичному факту, що відповідач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору згідно положень ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст. 516, 527, 530, 610, 626-628, 634, 638, 1046, 1048-1049, 1077, 1082 ЦК України, ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст.8, 12, п.17 розділу 4 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», ст. 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 264, 265, 354, 355 ЦПК України, суд
позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 2 674 (дві тисячі шістсот сімдесят чотири) гривні 94 (дев`яносто чотири) копійки судового збору.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 17 липня 2025 року.

Сторони у справі:

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий: О. В. Петренко