Справа № 674/1290/25
Провадження № 2-з/674/26/25
УХВАЛА

іменем України

23 липня 2025 року м.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді Сосни О.М., за участю секретаря судового засідання Філіпової У.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, що подається до пред`явлення позову,

в с т а н о в и в :

До Дунаєвецького районного суду Хмельницької області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, згідно з якою просить забезпечити позов шляхом заборони державним реєстраторам та нотаріусам вчинення будь-яких дій щодо відчуження корпоративних прав приватного підприємства «Технікад». Зазначає, що 22.01.2024 між Приватним підприємством «Технікад» в особі директора Назарчук Т.В., що діє на підставі Статуту, з однієї сторони, та ОСОБА_1 було укладено Договір позики (поворотної фінансової допомоги) № 1/24 за умовами якого позивач як позикодавець передав у власність відповідачу як позичальнику грошові кошти, а останній зобов`язався повернути позикодавцеві у розмірі 1 000 000 грн. Строк користування позикою за Договором № 1/24 від 22.01.2024 закінчився, проте зобов`язання з повернення грошових коштів ПП «Технікад» не виконано. Усні звернення та письмова претензія щодо повернення позики по договорам, термін яких наступив, були проігноровані ПП «Технікад». У зв`язку з такою поведінкою позичальника, у ОСОБА_1 , як позикодавця виник сумнів у добросовісній поведінці ПП «Технікад». Оскільки ОСОБА_1 тривалий час працювала директором товариства та співпрацювала з ПП «Технікад», їй відомо про те, що грошові кошти отримувались за договорами позики на забезпечення статутної діяльності товариства через постійну відсутність власника в України та поліпшення фінансового стану ПП «Технікад», погашення існуючої заборгованості по договорам поставки, податкам, виплаті заробітної плати згідно виконавчих листів та витрат на обслуговування готельно-офісного комплексу в м. Дунаївці, власником якого є товариство. У даний час існують ризики забезпечення ефективного захисту або поновлення позивачки в порушених правах або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду через відсутність будь-яких коштів на рахунках товариства та намір продажу майна товариства власниками.

Суд розглядає заяву у відсутності сторін в порядку ч.1 ст.153 ЦПК України.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як роз`яснено в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, поданих позивачем на підтвердження своїх позовних вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Згідно із п.п.1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 роз`яснено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

У постанові Верховного Суду від 27.11.2024 в справі № 450/177/24 зроблено висновок про те, що змістом корпоративних прав є майнові та організаційні (немайнові) права, що виникають з факту володіння часткою в статутному капіталі господарського товариства. До майнових корпоративних прав учасника можна віднести: (а) участь у розподілі прибутку товариства (пункт 3 частини першої статті 5 Закону України від 06 лютого 2018 року №2275-VIII «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»(далі - Закон №2275-VIII)); (б) отримання у разі ліквідації товариства частини майна, що залишилася після розрахунків з кредиторами, або його вартості (пункт 4 частини першої статті 5 Закону №2275-VIII). До організаційних (немайнових) корпоративних прав можна віднести такі права: (а) брати участь в управлінні товариством у порядку, передбаченому цим Законом та статутом товариства (пункт 1 частини першої статті 5 Закону № 2275-VIII); (б) отримувати інформацію про господарську діяльність товариства (пункт 2 частини першої статті 5 Закону № 2275-VIII). Серед зазначених прав оборотоздатними є лише майнові. Оскільки організаційні права тісно пов`язані з особою їх носія, то за своїми властивостями вони не здатні до обороту.

У поданій заяві ОСОБА_1 заборонити державним реєстраторам та нотаріусам вчиняти будь-які дії щодо відчуження корпоративнихправ приватного підприємства.

Заявницею на підтвердження співмірності заявлених вимог про забезпечення позову ціні позову (за спірним договором позики), не надано будь-яких відомостей з приводу конкретизації та вартості корпоративних прав, щодо яких просить заборонити вчиняти будь-які дії щодо їх відчуження. За таких обставин, суд вважає, що відсутні підстави для застосування такого виду забезпечення позову як заборона вчиняти будь-які дії щодо відчуження корпоративних прав, оскільки корпоративні права охоплюють широкий спектр правомочностей, а тому такий захід забезпечення позову не є співмірним із заявленими вимогами.

Також, заборона відчуження корпоративних прав фактично є втручанням в господарську діяльність підприємства та може призвести до блокування його господарської діяльності, що в свою чергу, є порушенням загальних принципів господарювання.

Враховуючи викладене та оскільки заявницею не наведено достатніх підстав для застосування вказаного заходу забезпечення позову, не надано належних і достатніх доказів на підтвердження співмірності застосування такого заходу забезпечення позову, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позовушляхом заборони державним реєстраторам та нотаріусам вчинення будь-яких дій щодо відчуження корпоративних прав зазначеного приватного підприємства.

Керуючись ст.ст.149-153, 157, 258-261, 353-355 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали направити ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.М.Сосна