Справа № 473/3289/25
РІШЕННЯ

іменем України

"16" липня 2025 р.Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Булкат М.С.,

за участю секретаря судового засідання Багрін І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2025 року ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал- Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому вказувало, що 25 червня 2019 року між АТ «Ідея Банк» та відповідачкою було укладено кредитний договір № Z75.22268.005411101, за умовами якого відповідачу було надано кредит в розмірі 49 999 гривень, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності) строком до 25.06.2023, зі сплатою процентів у розмірі 10,0 % річних та платою за обслуговування кредитної заборгованості, згідно графіку щомісячних платежів (далі- кредитний договір -1).

Всупереч умовам кредитного договору відповідачка не виконала своїх зобов`язань, заборгованість відповідачки за кредитним договором перед позивачем не сплачена і складає 120 130,58 гривень, яка складається з: 45 780,20 гривень - сума заборгованості за кредитом; 15 208,17 гривень - сума заборгованості за відсотками; 59 142,21 гривень -сума заборгованості за плату за обслуговування кредитною заборгованістю.

19 серпня 2019 між АТ «Ідея Банк» та відповідачкою було укладено кредитний договір № Z75.22268.005587064, за умовами якого відповідачу було надано кредит в розмірі 49 999 гривень, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності) строком до 19.08.2023, зі сплатою процентів у розмірі 10,0 % річних та платою за обслуговування кредитної заборгованості, згідно графіку щомісячних платежів (далі- кредитний договір -2).

Всупереч умовам кредитного договору відповідачка не виконала своїх зобов`язань, заборгованість відповідачки за кредитним договором перед позивачем не сплачена і складає 118 676,07 гривень, яка складається з: 48 290,93 гривень - сума заборгованості за кредитом; 14 789,53 гривень - сума заборгованості за відсотками; 55 595,61 гривень - сума заборгованості за плату за обслуговування кредитною заборгованістю.

25.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна», правонаступником якого є ТОВ «Свеа Фнанс», укладено договір факторингу № 01.02-31/23, відповідно до умов якого право вимоги за Кредитним договором-1 та Кредитним договором-2 перейшло до ТОВ «Росвен Інвест Україна».

26.07.2023 між ТОВ «Росвен Інвест Україна», правонаступником якого є ТОВ «Свеа Фнанс» та ТОВ «ФК «Укрглобал - Фінанс» укладено договір факторингу № 01.02-38/23, відповідно до умов якого право вимоги за Кредитним договором-1 та Кредитним договором-2 перейшло до ТОВ «ФК «Укрглобал - Фінанс».

Позичальниця свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість в загальному розмірі 238 806,65 грн.

Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідачки у повному обсязі.

07 липня 2025 року до суду надійшов відзив від відповідачки ОСОБА_1 , у якому вона зазначає, що сума нарахованих позивачем комісій фактично подвоює вартість кредиту, є необґрунтованою та неспівмірною з витратами банку на супроводження кредитних договорів. Відповідачка посилається на правові позиції Верховного Суду у справах, пов`язаних з кредитними правовідносинами. Також у відзиві заявлено клопотання про визнання витрат позивача на правничу допомогу необґрунтованими, такими, що не відповідають дійсним витратам, є надмірними за розміром і становлять непропорційне фінансове навантаження для відповідача.

16 липня 2025 року надійшла відповідь на відзив від представника Позивача, у якій надано посилання на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 12.12.2024 у справі №298/825/15-ц, відповідно до якої банківські виписки визнаються належними доказами руху коштів за кредитними договорами. У відповіді зазначено, що ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» є належним правонаступником за Кредитним договором-1 та Кредитним договором-2 і має право на звернення з вимогами до боржника у порядку, встановленому законодавством. Також наголошено, що Відповідачка ознайомилася з умовами обох кредитних договорів та підписала їх, погодившись із встановленими умовами, включно з процентною ставкою та платою за обслуговування. У зв`язку з порушенням умов договорів, загальна сума заборгованості Відповідачки перед Позивачем становить 238?806,65 грн.

В судове засідання представник позивача Руденко К.В. не з`явився, проте згідно наявної в матеріалах справи заяви просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи наявна заява, в якій просить розглядати справу без її участі.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.

Зокрема, суд встановив, що 25 червня 20019 року між АТ «Ідея Банк» та відповідачкою було укладено кредитний договір № Z75.22268.005411101, за умовами якого відповідачу було надано кредит в розмірі 49 999 гривень, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності) строком до 25.06.2023, зі сплатою процентів у розмірі 10,0 % річних та платою за обслуговування кредитної заборгованості, згідно графіку щомісячних платежів(далі- кредитний договір -1).

Згідно умов Кредитного договору-1, Первісний кредитор зобов`язується надати кредит Відповідачу, а Відповідач зобов`язався одержати кредит і повернути його разом з нарахованими процентами за користування кредитом, іншими платежами та платою за обслуговування кредитної заборгованості. Первісний кредитора виконав свої зобов`язання, надав кредит Відповідачу у розмірі 49 999,00 грн.

Всупереч умовам кредитного договору відповідачка не виконала своїх зобов`язань, заборгованість відповідачки за кредитним договором перед позивачем не сплачена і складає 120130,58 гривень, яка складається з: 45 780,20 гривень - сума заборгованості за кредитом; 15 208,17 гривень - сума заборгованості за відсотками; 59 142,21 гривень -сума заборгованості за плату за обслуговування кредитною заборгованістю.

19 серпня 2019 року між АТ «Ідея Банк» та відповідачкою було укладено кредитний договір № Z75.22268.005587064, за умовами якого відповідачу було надано кредит в розмірі 49 999 гривень, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності) строком до 19.08.2023, зі сплатою процентів у розмірі 10,0 % річних та платою за обслуговування кредитної заборгованості, згідно графіку щомісячних платежів(далі- кредитний договір -2).

Згідно умов Кредитного договору-2, Первісний кредитор зобов`язується надати кредит Відповідачу, а Відповідач зобов`язався одержати кредит і повернути його разом з нарахованими процентами за користування кредитом, іншими платежами та платою за обслуговування кредитної заборгованості. Первісний кредитора виконав свої зобов`язання, надав кредит Відповідачу у розмірі 49 999,00 грн.

Всупереч умовам кредитного договору відповідачка не виконала своїх зобов`язань, заборгованість відповідачки за кредитним договором перед позивачем не сплачена і складає 118676,07 гривень, яка складається з: 48 290,93 гривень - сума заборгованості за кредитом; 14 789,53 гривень - сума заборгованості за відсотками; 55 595,61 гривень -сума заборгованості за плату за обслуговування кредитною заборгованістю.

25.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна», правонаступником якого є ТОВ «Свеа Фнанс», укладено договір факторингу № 01.02-31/23, відповідно до умов якого право вимоги за Кредитним договором-1 та Кредитним договором-2 перейшло до ТОВ «Росвен Інвест Україна».

26.07.2023 між ТОВ «Росвен Інвест Україна», правонаступником якого є ТОВ «Свеа Фнанс» та ТОВ «ФК «Укрглобал - Фінанс» укладено договір факторингу № 01.02-38/23, відповідно до умов якого право вимоги за Кредитним договором-1 та Кредитним договором-2 перейшло до ТОВ «ФК «Укрглобал - Фінанс».

Як вбачається з реєстру боржників № 1 до даного договору факторингу Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Укрглобал-Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором-1 та Кредитним договором-2.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (стаття 1077 ЦК України).

Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Отже, неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту. У свою чергу відповідачкою не доведено того, що вона сплачувала заборгованість за договором позики первісному чи новому кредитору.

Даний висновок суду відповідає положенням, викладеним Верховним Судом у постанові від 01 лютого 2018 року у справі № 569/8962/16-ц.

У порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконала.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальниці) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальниця зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 1,2 ст. 1046 ЦК).

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальниці у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальниця зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальниця зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальниця своєчасно не повернула суму позики, вона зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальниця своєчасно не повернула речі, визначені родовими ознаками, вона зобов`язана сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Щодо нарахування плати за обслуговування кредитною заборгованістю за Кредитним договором -1 в сумі 59 142,21 гривень та кредитним договором -2 в сумі 55 595,61 гривень, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до усталеної судової практики Верховного Суду, зокрема правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19, а також положень Закону України «Про споживче кредитування», нарахування подібних платежів є нікчемним. Це стосується випадків, коли така плата не є оплатою за окрему, чітко визначену та реально надану послугу, а фактично є прихованою комісією за дії, які є обов`язком кредитодавця або вже включені до загальної вартості кредиту, що сплачується споживачем у вигляді процентів.

Позивачем не надано доказів, які б підтверджували факт надання відповідачу окремих та чітко ідентифікованих послуг, що виправдовували б стягнення плати за "обслуговування кредитної заборгованості". Дії банку з ведення обліку заборгованості, моніторингу кредиту чи надання інформації про стан боргу є невід`ємною частиною кредитного договору та входять до функціональних обов`язків кредитора, або ж мають надаватися споживачу безоплатно відповідно до вимог закону, зокрема, Закону України «Про споживче кредитування».

Посилання Позивача на постанову Верховного Суду від 12 грудня 2024 року у справі № 298/825/15-ц (провадження № 61-998св24) не відповідає обставинам цієї справи. Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 154/3029/14-ц (провадження № 14-43цс22), Верховний Суд формує правові висновки з урахуванням установлених судами фактичних обставин конкретної справи. Такі висновки не є універсальними чи типовими для всіх справ, оскільки кожна справа має свої особливості та обставини.

З огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, що можуть бути підставою для виникнення спорів, а також з урахуванням доказів, наданих сторонами у кожній конкретній справі, суди зобов`язані самостійно аналізувати відповідні правовідносини та оцінювати доцільність і релевантність застосування правових висновків Верховного Суду у кожному окремому випадку.

Відтак, оскільки заявлена як плата за обслуговування кредитної заборгованості, не є платою за фактично надані та обґрунтовані послуги, а є необґрунтованим обтяженням для споживача, суд вважає, що відсутні правові підстави для стягнення за Кредитним договором -1 в сумі 59 142,21 гривень та кредитним договором - 2 в сумі 55 595,61 гривень, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню 1258,48 грн судового збору (51,95% частка задоволеного позову).

Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн, в цій частині суд виходить з наступного.

Дійсно, відповідно до вимог ст. ст. 133, 137, 141 ЦПК України суд в залежності від результату розгляду справи зобов`язаний розподілити між сторонами витрати на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав суду:

- копію Договору про надання юридичних послуг від 02 серпня 2024 року №02/08/2024, укладеного між ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» та ФОП ОСОБА_2 (який має статус адвоката та право на зайняття адвокатською діяльністю), у якому сторони узгодили вартість наданих послуг зі складання позовної заяви у 10 000 грн;

- копію Акту приймання-передачі наданих послуг від 04 лютого 2025 року №45, згідно якого сторони підтвердили факт виконання ФОП ОСОБА_2 роботи з підготовки позовних заяв на загальну суму 100 000 грн(а. с. 57);

- копію витягу з Реєстру №1 до Акту приймання-передачі наданих послуг від 04 лютого 2025 року, у якому сторони підтвердили факт виконання ФОП ОСОБА_2 роботи з підготовки позовної заяви про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості вартістю у 10 000 грн;

- копії платіжних інструкцій про сплату вартості наданих послуг.

Проте у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово вказував, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.

Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором.

Даний спір є спором незначної складності, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною, справа не передбачає необхідності виконання значного обсягу дій та робіт, необхідних для її підготовки та розгляду.

Водночас, є сумнівними з точки зору розумності адвокатські послуги щодо складання позовної заяви у стандартній справі незначної складності за ставкою, що значно перевищує середній розмір аналогічних послуг.

Також, суд бере до уваги те, що відповідачка у відзиві не погоджується з нарахованою правничою допомогою та просить відмовити взагалі.

Отже, зважаючи на категорію даної справи, яка є нескладною, враховуючи усталену практику, суд вважає, що визначені позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є завищеними і не являються співмірними, обґрунтованими і пропорційними об`єму здійсненої роботи та наданої послуги, складності справи, а тому дійшов висновку про необхідність зменшення розміру відшкодування витрат на правничу допомогу до 4 000 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 258, 259, 263-265, 282, 284, 289 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідент. номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» (03124, м. Київ, б-р. Вацлава Гавела, 4; код ЄДРПОУ 41915308) заборгованість за кредитний договір № Z75.22268.005411101 від 25 червня 2019 року, а саме: заборгованість за кредитом у розмірі 45 780 (сорок п`ять тисяч сімсот вісімдесят) гривень 20 копійок; заборгованість за процентами у розмірі 15 208 (п`ятнадцять тисяч двісті вісім) гривень 17 копійок, а всього в загальному розмірі 60 988 (шістдесят тисяч дев`ятсот вісімдесят вісім) гривень 37 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідент. номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» (03124, м. Київ, б-р. Вацлава Гавела, 4; код ЄДРПОУ 41915308) заборгованість за кредитний договір № Z75.22268.005587064 від 19 серпня 2019 року, а саме: заборгованість за кредитом у розмірі 48 290 (сорок вісім тисяч двісті дев`яносто) гривень 93 копійок; заборгованість за процентами у розмірі 14 789 (чотирнадцять тисяч сімсот вісімдесят дев`ять) гривень 53 копійок, а всього в загальному розмірі 63 080 (шістдесят три тисячі вісімдесят) гривень 46 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідент. номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» (03124, м. Київ, б-р. Вацлава Гавела, 4; код ЄДРПОУ 41915308) судові витрати (судовий збір та правнича допомога) 5 258 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят вісім) гривень 48 копійок

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: М. С. Булкат