УХВАЛА

17 липня 2025 року

м. Київ

справа № 753/17807/19

провадження № 61-7361ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Крестьянінова Лідія Володимирівна, на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 01 листопада 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 квітня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ОСОБА_2 , діючи у своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 22 червня 2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 02 листопада 2020 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 08 вересня 2021 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 22 червня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 листопада 2020 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 01 листопада 2024 року позов частково задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн, на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 22 000,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з кожного на користь ОСОБА_2 витрати на проведення судової експертизи в розмірі 14 336,65 грн. В решті позову відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Додатковим рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07 січня 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 з кожного на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 5 000,00 грн. В решті заявлених вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 23 квітня 2025 року апеляційні скарги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01 листопада 2024 року та додаткове рішення Оболонського районного суду м. Києва від 07 січня 2025 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01 листопада 2024 року, залишено без задоволення. Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01 листопада 2024 року та додаткове рішення Оболонського районного суду м. Києва від 07 січня 2025 року залишено без змін.

09 червня 2025 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Крестьянінова Л. В., звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 23 квітня 2025 року та рішення суду першої інстанції, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Ухвалою Верховного Суду від 24 червня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а саме: наведення поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень та подання належних доказів на їхнє підтвердження; надіслання уточненої редакції касаційної скарги, в якій необхідно зазначити підстави, на яких подається касаційна скарга з урахуванням положень статті 389 ЦПК України.

З аналізу уточненої редакції касаційної скарги, яка надійшла на виконання ухвали Верховного Суду від 24 червня 2025 року, слідує, що заявниця не усунула недолік касаційної скарги щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України.

ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Крестьянінова Л. В., у касаційній скарзі та в уточненій касаційній скарзі вказує, що суди першої та апеляційної інстанції неповно з`ясували обставини справ, невірно надали оцінку доказам, що призвело до неправильного застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Заявниця узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права, вказує на статтю 389 ЦПК України, проте не зазначає конкретних обов`язкових підстав касаційного оскарження, визначених частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (приписи частини першої статті 400 ЦПК України).

Процесуальний закон покладає на заявника обов`язок зазначати у касаційній скарзі мотиви щодо неправильного застосування конкретних норм матеріального та/або порушення норм процесуального права, яке допустили суди попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначити підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України, з вказівкою на відповідні висновки суду, рішення якого оскаржується, з одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом.

Крім того, заявник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях.

Верховний Суд наголошує на тому, що суд касаційної інстанції здійснює перегляд ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій судових рішень у випадках, кожен з яких окремо передбачений процесуальним законом. Стадія касаційного перегляду не є обов`язковою стадією для усіх видів судових проваджень, а перегляд рішень у касаційному порядку відбувається виключно з підстав, що визначені процесуальним законом. Верховний Суд є судом права і здійснює перегляд постановлених та оскаржених судових рішень повністю лише у питанні правильності застосування судами норм права.

Подані заявницею процесуальні документи свідчать про те, що у відведений судом строк (станом на 17 липня 2025 року) вимоги ухвали Верховного Суду від 24 червня 2025 року у повній мірі не виконані (у касаційній скарзі та уточненій касаційній скарзі відсутні підстави касаційного оскарження судових рішень, визначені процесуальним законом), що не дозволяє суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Відсутність у касаційній скарзі передбачених ЦПК України підстав оскарження судового рішення в касаційному порядку є передбаченою пунктом 4 частини четвертою статті 393 ЦПК України підставою для її повернення.

За загальним правилом, повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Крестьянінова Лідія Володимирівна, на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 01 листопада 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 квітня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про відшкодування моральної шкоди - повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников