Справа № 522/409/24-Е
№ провадження 2/646/210/2025
16.07.25 м.Харків
Основ`янський районний суду міста Харкова
у складі: головуючого судді Барабанової В.В.,
при секретарі судового засідання Ільченко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Груп», третя особа: ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою, -
20 лютого 2024 року до Червонозаводського районного суду м. Харкова з Приморського районного суду м. Одеси (за підсудністю) надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Груп», третя особа: ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою, в якій позивач просить визнати поруку, надану ОСОБА_1 на підставі договору поруки №ОД14/11/2007/840-П/328 від 12 листопада 2007 року, укладеному між Відкритим акціонерним товариством «Надра», правонаступником якого є Товариство з обмеженню відповідальністю «Фінанс Проперті Групп», припиненою.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 12 листопада 2007 року між ВАТ «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне Товариство «Комерційний банк «Надра» (надалі Банк), як кредитор та ОСОБА_3 , як позичальник, було укладено кредитний Договір «Автопакет» №ОД14/11/2007/840-К/328, за умовами якого банк взяв на себе зобов`язання надати ОСОБА_4 кредит у сумі 25 000 доларів США зі сплатою 12,50 % річних на придбання автотранспортного засобу, а позичальник ОСОБА_4 взяла на себе зобов`язання повернути кредитні кошти та сплатити відповідні проценти з терміном погашення кредиту до 11.11.2014. Порядок і строки погашення заборгованості і сплати процентів визначені умовами в умовах кредитного договору.
В забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором між ВАТ «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_4 укладений Договір застави автотранспортного засобу, кошти на який надавались за даним кредитним договором: автомобіль MAZDA 3, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до умов якого у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором у Банка виникає права на задоволення вимог, забезпечених заставою.
Крім того, 12 листопада 2007 року, на вимогу Банку, додатково, в забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором між ВАТ «Комерційний банк «Надра», та ОСОБА_1 , як Поручителем, було укладено Договір поруки №ОД14/11/2007/840-П/328, за умовами якого Поручитель і Позичальник виступають солідарними боржниками вищеозначеного правочину.
Як стало відомо позивачу від ОСОБА_2 , що їй також стало відомо при ознайомленні із матеріалами справи №1522/9577/12 за заявою ТОВ «Фінанс Проперті груп» про заміну сторони у виконавчому провадженні та видачі дубліката виконавчого листа за Заочним рішенням Приморського районного суду від 24 січня 2013 року по справі 1522/9577/12 стягнено заборгованість за кредитним договором у солідарному порядку з ОСОБА_2 та позивача ОСОБА_1 , як Поручителя, на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість по кредитному договору № ОД14/11/2007/840-К/328 від 11.11.2007 у розмірі 38 071,33 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 304 182,31 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 22 092,09 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 176 511,38 гривень, заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 8 983,15 долари США, що в гривневому еквіваленті становить 71 773,57 гривень, пені за прострочену заборгованість по сплаті суми кредиту та процентів за користування кредитом у розмірі 4 496,09 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 35 922,86 гривень, штрафу в розмірі 2 500 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 19 974,50 гривень.
Позивач не згоден із постановленим рішенням, судом не надана оцінка виконанню кредитором умов договору поруки, пов`язаного із неповідомленням поручителя про заборгованість за кредитним договором, значним збільшенням обсягу відповідальності поручителя.
Оскільки відбулося збільшення обсягу Основного зобов`язання за кредитним договором №ОД14/11/2007/840-К/328 від 12.11.2007 у вигляді а) відстрочення погашення, кредитної заборгованості, що призвело до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування кредитним коштами; б) встановлення нових штрафних санкцій шляхом підвищення розміру процентів, у разі порушення Позичальником певних умов договору; в) збільшення спеціального строку позовної давності стосовно неустойки; й жодної згоди на таке збільшення в передбаченому законом і умовами Договорів поруки позивач не надавав, таким чином порука за договорами від 12.11.2007 є такою, що припинилася.
Разом з тим, на теперішній час ТОВ «Фінанс Проперти Групп», виступав правонаступником ПАТ КБ «Надра» за кредитним договором №ОД14/11/2007/840-К/328 від 12.11.2007 та договором поруки від 12.11.2007 заборгованості за вказаним вище правочином, що свідчить про те, що Кредитодавець не визнає й заперечує факт припинення поруки, шляхом звернення до суду про отримання дубліката виконавчого листа та вчинення дій про стягнення заборгованості з солідарних відповідачів.
Також позивач вказує, що позивач протягом усього часу з моменту укладання Договору поруки від 12.11.2007 та після закінчення строку його дії (11.11.2014) і в подальшому до моменту звернення із даним позовом до суду не отримував від Кредитора повідомлення про заборгованість за кредитним договором в цілому чи в будь-якій його частині із вимогою про її погашення. Позивачу про порушення його права стало відомо від позичальника ОСОБА_2 , із отриманої інформації 09.01.2024 та фото матеріалів справи №1522/9577/12.
У зв`язку з викладеним, позивач просив задовольнити позовну заяву в повному обсязі.
Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21.02.2024 відкрито провадження у справі та призначено цивільну справу до розгляду в загальному позовному провадженні в підготовче судове засідання.
25.03.2024 від третьої особи ОСОБА_2 надійшли пояснення, в яких вона зазначає, що при попередньому зверненні до Банку про укладання кредитного договору «Автопакет» їй наголосили, що достатньо для забезпечення застави самого транспортного засобу та додатково укласти договір страхування транспортного засобу по програмі Авто КАСКО, де Банк є Вигодонабувач страхового відшкодування.
Потім представником банку, після надання нею всіх документів (довідка-рахунок
автосалону на оплату за договором купівлі-продажу авто, всіх документів на підтвердження
її платоспроможності, здійснення попереднього платежу в розмірі 10% від вартості авто, було наголошено, що необхідно ще порука фізичної особи яка буде формально гарантом. На підтвердження чого, зазначено, що у випадку невиконання зобов`язання за кредитним договором, у банку виникає право на задоволення вимог, забезпечених заставою, за рахунок предмета застави (п.3.1., 4.2.3.).
Тому, коли виникла заборгованість по погашенню кредиту, яка виникла в результаті
настання мирової фінансової кризи, різкого зростання курсу долара до гривні, втрату належного доходу і можливість виконувати свої зобов`язання за кредитним договором, вона звернулась до працівників Банку, здійснили процедуру добровільної передачі авто, як заставного майна та її вартість, склали акт прийому передачі авто та за словами менеджера Банку, вартість авто при його реалізації буде достатньо на погашення заборгованості по кредиту, тому Банк не мав достатніх підстав звертатися до суду із позовом про стягнення
заборгованості, більш того, стягувати заборгованість з поручителя ОСОБА_1 , так як заставне майно було передано банку на реалізацію, як це передбачено договором застави.
Оскільки відбулося збільшення обсягу Основного зобов`язання за кредитним
договором №ОД14/11/2007/840-К/328 від 12.11.2007 у вигляді: а) відстрочення погашення кредитної заборгованості, що призвело до збільшення періоду, за який нараховується проценти за користування кредитним коштами; б) встановлення нових штрафних санкцій шляхом підвищення розміру процентів, у разі порушення Позичальником певних умов договору; в) збільшення спеціального строку позовної давності стосовно неустойки; й жодної згоди на таке збільшення в передбаченому законом і умовами Договорів поруки позивач не надавав, таким чином порука за договорами від 12.11.2007 є такою, що припинилася.
Разом з тим, на теперішній час ТОВ «Фінанс Проперши Групп», виступає правонаступником ПА Т КБ «Надра» за кредитним договором №ОДІ4/11/2007/840-К/328 від 12.11.2007 та договором поруки від 12.11.2007 заборгованості за вказаним вище правочином, що свідчить про те, що Кредитодавець не визнає й заперечує факт припинення поруки, шляхом звернення до суду про отримання дубліката виконавчого листа та вчинення дій про стягнення заборгованості з солідарних відповідачів.
29.03.2024 від представника відповідача ТОВ «Фінанс Проперті Груп» - Іваницьких Ю.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник зазначав про заперечення з приводу позовних вимог, посилаючись на таке.
Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України (в редакції на день ухвалення рішення від 24.01.2013 Приморського районного суду м. Одеси по справі №1522/9577/12 (Н.п. 2/522/1781/13) визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується.
Стаття 559 ЦК України передбачає певну правову послідовність юридичних фактів, а саме спочатку відбувається зміна зобов`язання без згоди поручителя, а потім як наслідок збільшується обсяг його відповідальності, що в сукупності призводить до наявності підстав визнати поруку припиненою.
Отже, приписи частини першої статті 559 ЦК України передбачають спеціальне регулювання порядку зміни забезпеченого порукою зобов`язання, а відтак і договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, з урахуванням волевиявлення та повідомлення, крім сторін цього договору, також поручителя і встановлюють правові наслідки неодержання згоди поручителя.
Частинами 1, 2 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Підставою поруки був договір, що встановив зобов`язальні правовідносини між ОСОБА_1 , який забезпечив виконання зобов`язання ОСОБА_2 , та кредитором ПАТ «КБ «Надра».
Під зміною зобов`язання у ч.1 ст. 559 ЦК України визначається саме зміна умов кредитного договору.
Згідно ч.1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Позивач не надав доказів, що підтверджують зміну умов кредитного договору №ОД14/11/2007/840-К/328 від 12.11.2007, а також не надав доказів на підтвердження того, що вказані зміни відбулися без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника.
Слід також врахувати, що з тексту позовної заяви вбачається, що позивач фактично не згоден з рішенням від 24.01.2013 Приморського районного суду м. Одеси по справі №1522/9577/12 (Н.п. 2/522/1781/13), яким стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ «КБ «Надра» загальну суму заборгованості за кредитним договором № ОД14/11/2007/840- К/328 від 12.11.2007 р. в розмірі 304 182,31 грн.
Всі обґрунтування даного позову зводяться до того, що Приморський районний суд м. Одеси по справі №1522/9577/12 (Н.п. 2/522/1781/13) нібито не дослідив всі обставини справи, у тому числі нібито не встановив відсутність повідомлення поручителя від Кредитора про невиконання Позичальником Зобов`язань.
Проте, вищевказані обґрунтування даного позову є недоречними у даній справі, оскільки повинні були бути заявленими під час розгляду Приморським районним судом м. Одеси справи №1522/9577/12 про стягнення заборгованості або під час апеляційного чи касаційного оскарження судового рішення від 24.01.2013 по справі №1522/9577/12, чого зроблено ОСОБА_1 не було.
А тому, в даній справі позивач зловживає своїм процесуальним правом на подання позову, оскільки не в спосіб визначений ЦПК України та через більше ніж 10 років фактично намагається здійснити перегляд справи №1522/9577/12 та змінити результати рішення від 24.01.2013 Приморського районного суду м. Одеси по справі №1522/9577/12 (Н.п. 2/522/1781/13), з метою уникнення відповідальності та виконання рішення суду.
Щодо строку на звернення із позовом про припинення поруки, то слід зазначити що про нібито порушене своє право позивач дізнався ще під час розгляду справи №1522/9577/12, що підтверджується обставинами, встановленими у рішенні від 24.01.2013 Приморського районного суду м. Одеси, де зазначено про те, що відповідачі про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином. Дані обставини не підлягають доказуванню на підставі ч.4 ст.82 ЦПК України, оскільки встановлені рішенням суду, яке набрало законної сили.
З огляду на вказане, позивач звернувся до суду більше ніж через 10 років, а тому пропустив строк, у межах якого може звернутися до суду з вимогою про визнання поруки припиненою.
23.04.2024 від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Веріковської Т.А. надійшла відповідь на відзив, в якому вона заперечували проти обставин, що викладені у відзиві на позовну заяву, посилаючись на таке.
ОСОБА_1 перебував у договірних відносинах з ВАТ «Комерційний банк «Надра», на підставі Договору поруки №ОД14/11/2007/840-П/328 від 12.11.2007, за умовами якого він, як Поручитель, і ОСОБА_4 , як Позичальник, виступають солідарними боржниками перед ВАТ «Комерційний банк «Надра» за кредитним Договором «Автопакет» №ОД14/11/2007/840-К/328, укладеним між ОСОБА_4 і ВАТ «КБ «Надра» .
Хоча ОСОБА_1 та ОСОБА_3 і виступають солідарними боржниками, проте несуть різні договірні права та зобов`язання. А ВАТ «Комерційний банк «Надра», як кредитор, набув різні права і обов`язки, які виникають за своєю структурою із різних за цільовим призначенням, договорів.
Позивач наголошує, що неналежне виконання умов Договору поруки з боку Кредитора, призвели до значних порушені його права як поручителя, що полягає у наступному.
Відповідно п 2.1, договору поруки, Кредитор набуває право вимагати від
Поручителя виконання зобов`язання, що витікає із Договору «Автопакет» ... при
умові обов`язкового направлення Поручителю повідомлення з вимогою
виконання Зобов`язання Позичальника в цілому (або в тій або іншій його
Відповідно п.2.4. договору поруки, Повідомлення, що направляється Кредитором
Поручителю повинно бути здійснено у письмовій формі і бути вважать
поданим належним чином, якщо воно надіслано рекомендованим чи цінним
листом (за адресою, що вказана у договорі) чи надано особисто Поручителю.
Кредитором в порушення вимог пунктів 2.1.,2.2.,2.3., 2.4. Договору поруки не
повідомлено Поручителя у встановлений строк і порядок, про розмір
заборгованості, строк невиконання умов кредитного договору в цілому чи в
будь-якій його частині, чим допущено значного збільшення обсягу
відповідальності Поручителя.
Крім того Поручителю не відомо про вирішення питання про забезпечення
погашення заборгованості за рахунок реалізації заставного майна
автотранспортного засобу за Договором застави.
У частині 4 статті 559 ЦК України, в редакції чинній на час укладення договору
поруки, зазначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого
в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання
строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до
Оскільки відбулося збільшення обсягу Основного зобов`язання за
кредитним договором №ОД14/11/2007/840-К/328 від 12.11.2007 у вигляді:
а) відстрочення погашення кредитної заборгованості, що призвело до збільшення
періоду, за який нараховуються проценти за користування кредитним коштами; б)
встановлення нових штрафних санкцій шляхом підвищення розміру процентів, у разі
порушення Позичальником певних умов договору; в) збільшення спеціального строку
позовної давності стосовно неустойки; й жодної згоди на таке збільшення в
передбаченому законом і умовами Договорів поруки позивач не надавав, таким
чином порука за договорами від 12.11.2007 року є такою, що припинилася.
Разом з тим, на теперішній час ТОВ «Фінанс Проперти Групп», виступав
правонаступником ПАТ КБ «Надра» за кредитним договором №ОД14/11/2007/840-К/328 від 12.11.2007 та договором поруки від 12.11.2007
заборгованості за вказаним вище правочином, що свідчить про те, що
Кредитодавець не визнає й заперечує факт припинення поруки, шляхом
звернення до суду про отримання дубліката виконавчого листа та вчинення
дій про стягнення заборгованості з солідарних відповідачів.
25.03.2024 до суду надійшло заперечення представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 на клопотання представника відповідача ТОВ «Фінанс Проперті Групп» - Іваницьких Ю.В. про допуск її як представника.
Ухвалою суду від 23.04.2024 у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 про відмову адвокату Іваницьких Ю.В. в допуску до участі у справі в якості представника відповідача та наданні доступу до матеріалів справи, відмовлено.
У задоволенні клопотання представника відповідача ТОВ «Фінанс Проперті Груп» - Іваницьких Ю.В. про залишення без руху позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Груп», третя особа: ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою, відмовлено.
Закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
Відповідно до Закону України від 26 лютого 2025 року №4273-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменування місцевих загальних судів, з 25 квітня 2025 року Червонозаводський районний суд м. Харкова перейменовано на Основ`янський районний суд міста Харкова.
Сторони у судове засідання не з`явились, про його час та місце повідомлялися своєчасно та належним чином.
За положеннями частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до вимог ст. 281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Враховуючи вищевикладене та наявність одночасного існування умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи.
Відповідно до вимог ч.3 ст. 223 ЦПК України у разі неявки учасника справи, який належним чином повідомлений про судове засідання, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи.
На підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав.
Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.
12 листопада 2007 року між ВАТ «Комерційний банк «Надра», правонаступником
якого є Публічне акціонерне Товариство «Комерційний банк «Надра» (надалі Банк), як
кредитор та ОСОБА_3 , як позичальник, було
укладено кредитний Договір «Автопакет» №ОД14/11/2007/840-К/328, за
умовами якого банк взяв на себе зобов`язання надати ОСОБА_4
кредит у сумі 25 000 доларів США зі сплатою 12,50 % річних на придбання
автотранспортного засобу, а позичальник ОСОБА_4 взяла на себе зобов`язання
повернути кредитні кошти та сплатити відповідні проценти з терміном погашення
кредиту до 11.11.2014. Порядок і строки погашення заборгованості і сплати
процентів визначені умовами в умовах кредитного договору.
В забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором між ВАТ
«Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_4 укладений Договір
застави автотранспортного засобу, кошти на який надавались за даним
кредитним договором: автомобіль MAZDA 3, 2007 року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1 , відповідно до умов якого у випадку порушення зобов`язань за кредитним
договором у Банка виникає права на задоволення вимог, забезпечених заставою.
Крім того, 12 листопада 2007 року, на вимогу Банку, додатково, в забезпечення
виконання зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором між ВАТ
«Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 , як
Поручителем, було укладено Договір поруки №ОД14/11/2007/840-П/328, за
умовами якого Поручитель і Позичальник виступають солідарними
боржниками вищеозначеного правочину.
Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24 січня 2013 року по справі №1522/9577/12 стягнено з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» загальну суму заборгованості за кредитним договором №ОД14/11/2007/840-К/328 від 12.11.2007 в розмірі 304 182,31 грн.
Стягнено з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 041,82 грн.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2020 року по справі №1522/9577/12 заяву про перегляд заочного рішення від 24 січня 2013 року в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі філії Одеське Регіональне Управління ПАТ «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором повернути заявнику.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30 червня 2021 року по справі №1522/9577/12 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП», за участю заінтересованих осіб - Першого Приморського відділу ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено частково.
Згідно долучених до матеріалів справи представником відповідача документів, а саме відомостей з АСВП щодо боржника а ОСОБА_1 , у провадженні Лиманського ВДВС ГТУЮ в Одеській області перебувало виконавче провадження № 54747794 від 04.10.2017 стосовно останнього, стан виконавчого провадження: завершено.
Станом на дату розгляду справи, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ПАТ «КБ «Надра» перебуває в стані припинення.
Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, а також заперечень на позов, суд приймає до уваги те, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
За правилом статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Тобто за наведеним загальним правилом до нового кредитора переходять усі права, які належали первісному кредиторові у зобов`язанні, якщо інше не встановлено договором або законом.
В свою чергу, тлумачення статті 516, частини 2 статті 517 ЦК України, свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.
Аналогічний висновок зроблено і Верховним Судом України, в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 де вказано, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним», а також у постанові Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 635/198/17.
Крім того, згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
При цьому, позивачем не залучено до справи як відповідача первісного кредитора чи уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» у ПАТ «КБ «Надра», при цьому він посилається на незгоду з рішенням Приморського районного суду від 24 січня 2013 року по справі №1522/9577/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», у зв`язку з недотриманням Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» умов кредитного договору № ОД14/11/2007/840-К/328 від 12.11.2007 та договору поруки відповідно.
Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Згідно з частиною першою статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.
Умови договорів поруки про їхню дію до повного припинення всіх зобов`язань за основним договором або до припинення всіх зобов`язань поручителя за договором поруки, тобто до настання першої з цих подій, не встановлюють строк припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК України. Тому має застосовуватися припис частини четвертої статті 559 цього Кодексу (у редакції, чинній час виникнення спірних правовідносин) про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явив вимоги до поручителя (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 року у справі № 2-1169/11 (провадження №14-265цс18)).
Строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може (Постанова Верховного Суду України від 17.09.2014 року у справі № 6-53цс14).
При цьому, Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24 січня 2013 року по справі №1522/9577/12 стягнено з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» загальну суму заборгованості за кредитним договором № ОД14/11/2007/840-К/328 від 12.11.2007 в розмірі 304 182,31 грн.
Вказане рішення не оскаржувалося, що не заперечується сторонами, у зв`язку з чим обставини, встановлені вказаним рішенням, не підлягають доказуванню на підставі ч.4 ст.82 ЦПК України, оскільки встановлені рішенням суду, яке набрало законної сили.
Вказаним рішенням суду встановлено, що «12.11.2007 між ВАТ «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №ОД14/11/2007/840-К/328, згідно якого банк надав ОСОБА_4 кредит у сумі 25 000 доларів США на придбання автотранспортного засобу, зі сплатою 12,50 % річних, з терміном погашення кредиту до 11.11.2014.
Відповідач ОСОБА_1 виступив поручителем ОСОБА_4 за кредитним договором № ОД14/11/2007/840-К/328 від 12.11.2007, про що було укладено договір поруки №ОД14/11/2007/840-П/328 від 12.11.2007.
Згідно заяви про видачу готівки № NL-116 від 12.11.2007 ОСОБА_4 отримала кредитні кошти в розмірі 25 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 126 250 гривень.
Згідно розрахунків, наданих позивачем, на його користь підлягає стягненню в солідарному порядку з відповідачів загальна заборгованість по кредитному договору №ОД14/11/2007/840-К/328 від 12.11.2007 в розмірі 38 071,33 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 304 182,31 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 22 092,09 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 176 511,38 гривень, заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 8 983,15 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 71 773,57 гривень, пені за прострочену заборгованість по сплаті суми кредиту та процентів за користування кредитом в розмірі 4 496,09 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 35 922,86 гривень, штрафу в розмірі 2 500 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 19 974,50 гривень.
Відповідно до ст. 525 ЦК України, не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом або договором.
Ст. 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Оскільки судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_4 не виконала зобов`язання, передбачені вищезазначеним кредитним договором у строк, встановлений цим договором, суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 612, ст. 610 ЦК України її слід вважати такою, що прострочила виконання зобов`язання.
Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Згідно зі ст. 623 ЦК України, боржник, який прострочив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
Відповідно до ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Таким чином суд вважає, що на користь позивача солідарно слід стягнути з відповідачів загальну суму заборгованості по кредитному договору № ОД14/11/2007/840-К/328 від 12.11.2007 р. в розмірі 304 182,31 гривень.»
Таким чином, під час дійсного судового розгляду суд не має можливості розглянути факти незгоди позивача із зазначеним судовим рішенням та встановлені ним обставини, а також надати їм будь-яку оцінку.
Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника.
Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається у статті 16 ЦК України.
Частиною першою статті 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.
Частиною другою статті 16 ЦК встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Таким чином, правом звернення до суду з позовом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи законних інтересів та, відповідно, таке цивільне право або інтерес може бути захищено судом у спосіб, який, зокрема, не суперечить чинному законодавству, договору та має бути ефективним.
Застосування способу захисту має бути об`єктивно виправданим і обґрунтованим, тобто залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання, оспорення та спричинених відповідними діяннями наслідків (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 488/2807/17, провадження № 14-91цс20, пункт 86).
Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи (частина третя статті 124 Конституції України).
Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом.
Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ЦПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
Позов - це звернена через суд до відповідача матеріально-правова вимога про поновлення порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, який здійснюється в певній, визначеній законом процесуальній формі. Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючі ознаки позову) є його предмет і підстава.
Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача. Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки.
Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача.
Правова підстава позову - це посилання у позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 зазначено, що позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.
Звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.
Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.
Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14 липня 2021 року у справі № 161/2823/19, у постанові Верховного Суду від 20 березня 2024 року у справі № 296/6169/23.
У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові (постанова Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 1340/4630/18).
Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Згідно з частиною першою статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.
Умови договорів поруки про їхню дію до повного припинення всіх зобов`язань за основним договором або до припинення всіх зобов`язань поручителя за договором поруки, тобто до настання першої з цих подій, не встановлюють строк припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК України. Тому має застосовуватися припис частини четвертої статті 559 цього Кодексу (у редакції, чинній час виникнення спірних правовідносин) про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явив вимоги до поручителя (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 року у справі № 2-1169/11 (провадження №14-265цс18)).
Строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може (Постанова Верховного Суду України від 17.09.2014 року у справі № 6-53цс14).
Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24 січня 2013 року по справі №1522/9577/12 стягнено з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» загальну суму заборгованості за кредитним договором №ОД14/11/2007/840-К/328 від 12.11.2007, тобто вирішено питання щодо основного зобов`язання за кредитним договором, в тому числі шляхом стягнення суми заборгованості солідарно з поручителя.
Статтею 78 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з ч. 2 ст. 79 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Приписами ч. 1ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання поруки наданої ОСОБА_1 на підставі договору поруки №ОД14/11/2007/840-П/328 від 12 листопада 2007 року, укладеному між Відкритим акціонерним товариством «Надра», правонаступником якого є Товариство з обмеженню відповідальністю «Фінанс Проперті Групп», припиненою.
Відносно доводів відповідача про пропуск строку звернення до суду з цим позовом суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Оскільки позовна давність є категорією матеріального права, то первісним є вирішення питання про обґрунтованість позовних вимог, і у разі наявності підстав для захисту порушеного права, однак пропуску строку звернення до суду з позовом, на підставі ст. 267 ЦК України суд має відмовити в позові в зв`язку зі спливом позовної давності.
Суд зауважує, що в межах цієї справи підставою для відмови в позові є відсутність порушеного права ОСОБА_1 , необґрунтованість позовних вимог, а тому питання дотримання строку звернення до суду з цим позовом не є вирішальним при розгляді справи.
В п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).
З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 4, 10 - 13, 76 - 81, 263 - 265, 268, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд
У задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Груп», третя особа: ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, протягом того ж строку з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті

Груп», , місцезнаходження за адресою: м. Харків, пров. Подільський, буд. 15, кв. 15;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання за адресою:

АДРЕСА_2 .

Суддя: В.В. Барабанова