Справа № 524/8611/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2025 року місто Кривий Ріг

Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Данилевського М.А., за участю секретаря судового засідання Маняхіної А.О., представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 (заявника) розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.07.2018 у цивільній справі №524/8611/17 за позовною заявою ОСОБА_3 в інтересах якого діє ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення відсотків за користування грошовими коштами,

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.07.2018 позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 проценти за користування грошовими коштами у сумі 79181 грн. та судові витрати зі сплати судового збору у сумі 791 грн. 82 коп.

До суду 26 березня 2025 року звернувся ОСОБА_2 із заявою в якій просив поновити відповідачу строк для подання заяви про перегляд заочного рішення та скасувати заочне рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.07.2018 у цивільній справі №524/8611/17. Мотивуючи свою заяву тим, що про існування судового рішення він дізнався 10.03.2025 під час ознайомлення з матеріалами цивільної справи №212/1212/25, яка перебуває в провадженні Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу про стягнення з відповідача інфляційних витрат та 3 % річних, і саме толі дізнався про існування зазначеного заочного рішення від 10.07.2018. Зазначає, що відповідач не знав про існування цієї судової справи, повістки та інші документи від суду не отримував, а про ухвалене судове рішення дізнався, коли з нього почали стягувати заборгованість у примусовому порядку. Зазначив, що у позивача відсутні підстави для стягнення штрафних санкцій в тому обсязі, в якому їх стягнуто за рішенням суду, крім того, заявлені позовні вимоги поза межами строку позовної давності, а також відповідач не визнає наявність заборгованості за основним боргом.

Представник позивача ОСОБА_1 подав до суду пояснення, які підтримав в судовому засіданні, в яких просив суд залишити без розгляду заяву про перегляд та скасування заочного рішення, відмовити в поновленні строку для подання заяви про перегляд заочного рішення з посиланням на те, що відповідач був обізнаний про судове провадження щодо нього, у справі був присутній його представник, що підтверджується матеріалами справи. Крім того, відповідач дізнався про наявність судового рішення зокрема у червні 2024 року, що підтверджується фотокопією відповіді Покровського ВДВС від 10.06.2024, де стоїть власноручний підпис ОСОБА_2 .

Звернув увагу, що відповідач знає про всі судові процеси, які відбуваються між ним та позивачем, проте свідомо на них не з`являється; стороною відповідача не надано, посилань на докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Крім того, у судові засідання по справі №524/8611/17 з`являвся представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 , що підтверджується копіює нотаріально посвідченої довіреності від 28.01.2016, протоколом судового засідання від 05.03.2018, розпискою ОСОБА_4 про отримання в суді копії позовної заяви, заявою ОСОБА_4 про відкладення розгляду справи від 03.04.2018 та від 31.05.2018.

З долучених відповідачем до заяви про перегляд заочного рішення документів вбачається, що з 06.05.2022 він був призваний на військову службу до Збройних Сил України. Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.09.2024 №256 ОСОБА_2 звільнено з військової служби.

В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що довіреність видавалася ОСОБА_4 зовсім для інших цілей, а не для участі в судових засіданнях по цій справі, а також, що мала місце змова ОСОБА_4 з представником позивача, натомість будь-яких доказів на підтвердження цьому відповідачем не надано.

Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази участі відповідача у судових засіданнях, а також будь-якої інформації про належне повідомлення про час та місце розгляду справи, докази отримання рішення суду ОСОБА_2 (поштові повідомлення поверталися до суду за закінченням терміну зберігання).

Доказів про обізнаність відповідача про наявність щодо нього заочного рішення від 10.07.2018 протягом 2019 2023 років суду не надано, оскільки посилання представника позивача на те, що постанова про відкриття виконавчого провадження за цим рішенням №58133487 від 21.01.2019 була отримання відповідачем нічим не підтверджена. Так само не підтверджено отримання відповідачем постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.10.2020 №63285418. Передача виконавчого документа до підприємства ТОВ «Домінант-САВ», з яким ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах, також на думку суду не може з впевненістю свідчити про обізнаність відповідача про наявність заочного рішення суду від 10.07.2018, оскільки стягнення з відповідача на користь позивача відбувалося за кількома судовими рішеннями.

Натомість судом встановлено, що в період після звільнення з військової служби ОСОБА_2 з 06.09.2024 він будучи обізнаний про існування заочного рішення суду від 10.07.2018 звернувся із заявою про отримання копії судового рішення 12.03.2025, а із заявою про перегляд заочного рішення від 10.07.2018 26.03.2025.

Виходячи з викладеного, враховуючи, що про наявність заочного судового рішення від 10.07.2018 по справі №524/8611/17 ОСОБА_2 дізнався під час проходження служби в лавах Збройних Сил України, а після звільнення проходив реабілітацію, суд приходить до висновку, що починаючи з 06.09.2025 ОСОБА_2 строк звернення до суду із заявою пропущено з поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, зі змісту положень ч. 1 ст. 288 ЦПК України вбачається, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом одночасно кількох обставин: відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин; і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Суд не вбачає у заяві про перегляд заочного рішення суду посилань на докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

До заяви про перегляд заочно рішення доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, не додано.

Велика Палата Верховного Суду постановою від 12 червня 2024 року по справі №756/11081/20 відступила від висновків, сформульованих у постанові Великої Палати Верховного Суду від 9 листопада 2021 року по справі № 214/5505/16, згідно з якими за наслідками розгляду заяви про перегляд заочного рішення, поданої з пропуском установленого процесуальним законом строку, суд першої інстанції може прийняти лише одне з передбачених у ч. 3 статті 287 ЦПК рішень, а саме залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Велика Палата Верховного Суду формулює висновок про те, що оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява. Наслідком пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за умови відсутності поважних причин для його поновлення, є залишення такої заяви без розгляду на підставі частини другої статті 126 ЦПК, а не без задоволення.

Тим самим Велика Палата Верховного Суду повертається до такого варіанту тлумачення норм процесуального права, який послідовно використовувався судами з моменту запровадження інституту заочного розгляду справи, що є підставою для відступу від попереднього висновку.

З урахуванням мотивів, викладених у цій постанові, Велика Палата Верховного Суду, відступаючи від висновків, сформульованих у її постанові від 9 листопада 2021 року у справі № 214/5505/16, наводить такі висновки щодо застосування положень статей 126, 127 ЦПК в сукупності зі статтями 284, 286, 287 цього Кодексу:

?передбачені частиною третьою статті 287 ЦПК повноваження суду першої інстанції стосуються саме суті заяви про перегляд заочного рішення (зокрема, подання чи неподання відповідачем доказів по суті справи і доказів поважності неявки в судове засідання, на якому було ухвалене заочне рішення) і не застосовуються у ситуації пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення;

?оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та наявності підстав для його поновлення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява. Наслідком пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за умови відсутності поважних причин для його поновлення є залишення такої заяви без розгляду на підставі частини другої статті 126 ЦПК, а не залишення її без задоволення.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини вказав, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються.

Суд зазначає, що встановлені законом процесуальні строки при перегляді заочного рішення та наслідки їх недотримання мають важливе значення для забезпечення принципу юридичної визначеності (res judicata). Натомість, під час вирішення зазначеного питання суд бере до уваги й необхідність забезпечення особі право доступу до правосуддя, тобто можливість розгляду справи безстороннім судом, який вирішить питання про його права та обов`язки, а й крім іншого особа матиме можливість викласти суду свої міркування щодо своєї справи та має бути почутою.

В результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З огляду на вказане вище, суд надходить до висновку про залишення заяви відповідача без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 76, 259-261, 284, 288, 353-355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.07.2018 у цивільній справі №524/8611/17 за позовною заявою ОСОБА_3 в інтересах якого діє ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення відсотків за користування грошовими коштами - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Відповідач має право оскаржити заочне рішення суду в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складено 18 липня 2025 року.

Суддя