Номер провадження: 22-ц/813/3368/25
Головуючий у першій інстанції Горяєв І. М.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.

за участю секретаря судового засідання - Рудуман А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Зарецький Ілля Геннадійович

на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 15 листопада 2024 року

за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Дачненська сільська рада, ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2024 року заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, яку було уточнено, просить встановити факт проживання однією сім`єю, як чоловіка та дружини без державної реєстрації шлюбу, з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з лютого 2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менш як п`ять років.

Свої вимоги мотивувала тим, що з лютого 2009 року з ОСОБА_3 знаходились фактично у сімейних (шлюбних) відносинах. У вказаний період проживали спільно, були пов`язані спільним побутом, мали спільні права та обов`язки. За спільною домовленістю їхні стосунки не реєструвались в органах РАЦС, сімейні відносини будувалися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , помер. Заявник вказує, що починаючи з лютого 2009 року по день смерті ОСОБА_3 , вони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, яким, за час спільного проживання разом користувалися, витрачаючи кошти на харчування, сплату комунальних послуг, ремонт та облаштування житла, мали взаємні права та обов`язки, проживали, як чоловік та дружина. Після смерті ОСОБА_3 , відкрилася спадщина. 30.05.2024 року заявник у встановленому порядку прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , шляхом звернення із письмовою заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Одеської області Верезуб К.О. Водночас в листі приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Одеської області Верезуб К.О. від 30.05.2024 вказується, що в поданих нею документах, відсутні документи, що підтверджують родинний зв`язок/факт проживання однією сім`єю не менш як п`ять років зі спадкодавцем, та роз`яснено право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

У зв`язку із чим, заявниця звернулася до суду із вказаною заявою.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 15 листопада 2024 року заяву ОСОБА_2 задоволено. Встановлено факт проживання однією сім`єю, як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не менше як п`ять років, а саме: з лютого 2009 року по 08.03.2024 року.

Рішення суду вмотивовано тим, що заява ОСОБА_2 законна, обґрунтована, та знайшла своє підтвердження у судовому засіданні. Факт проживання заявниці ОСОБА_2 однією сім`єю з ОСОБА_3 , без реєстрації шлюбу з лютого 2009 року по день смерті ОСОБА_3 , підтверджується відповіддю ОСББ «Бреуса, 16» від 20.05.2024 № 20/5; документами на придбання побутової техніки та інших платежів; документами (квитанціями) про оплату житлово-комунальних платежів; поясненнями у судовому засіданні свідка ОСОБА_4 , яка є донькою позивачки.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Зарецький І.Г. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість та незаконність оскаржуваного рішення, просить його скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу між нею та ОСОБА_3 .

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі звертається увага на те, що на момент залучення ОСОБА_1 була закордоном України та не мала можливість бути обізнаною про суть та обставини справи, до якої її залучали в якості зацікавленої особи. Таким чином, ОСОБА_1 була позбавлена висловити свою думку про обставини які викладені в заяві та надати пояснення стосовно цих обставин.

Скаржниця вважає, що докази на які спиралася заявниця в якості доказів ведення спільного господарства, а саме договори придбання побутової техніки, договір на встановлення лічильника на воду тощо, не можуть бути доказами ведення сумісного господарства, оскільки в зазначених документах в якості сторони договорів зазначений саме ОСОБА_3 , а прізвище ОСОБА_2 не фігурує. Також, звертається увага на той факт, що відповідно до відповіді Комунальної установи «Одеське-обласне бюро судово медичної експертизи» поховання ОСОБА_3 здійснював представник ОСББ ОСОБА_5 .

Крім того, у скарзі наголошується на тому, що ОСОБА_3 в період зазначений заявницею (з 2009 року до моменту смерті) мав зареєстрований шлюб, та проживав з колишньою дружиною 2005-2011 роки, шлюб був розірваний в 2019 році, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу.

Також, звертається увага на те, що ОСОБА_3 помер внаслідок дій насильницького характеру, і за цим фактом були внесені відомості в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань та відкрито кримінальне провадження, але відповідно до відомостей які маються у скаржника, заявник ніяким чином не залучена до розслідування та не давала жодних пояснень, що становить під об`єктивний сумнів проживання заявниці та ОСОБА_3 однією родиною.

Підсумовуючи викладене в апеляційній скарзі зазначено, що суд першої інстанції дійшов хибних та необґрунтованих висновків, щодо наявності шлюбних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Учасники справи не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Представник ОСОБА_2 адвокат Сухецька С.М. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , просила оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Судова повістка, адресована ОСОБА_2 повернулась на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Верховний Суд неодноразово зазначав, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Крім того, згідно із ч. 5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Від приватного нотаріуса Верезуб К.О. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Скаржник ОСОБА_1 та її представник адвокат Зарецький І.Г. в судове засідання не з`явились, про дату, час та порядок розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотань про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, про відкладення розгляду справи, про розгляд справи за їх відсутності не заявляли.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 11.03.2024 року.

Відповідно до листа приватного нотаріуса Верезуб К.О. адресованого ОСОБА_2 від 30.05.2024 року, щодо надання документів для оформлення спадкових прав, зазначено, що в поданих нею документах, відсутні документи, що підтверджують родинний зв`язок/факт проживання однією сім`єю не менш як п`ять років зі спадкодавцем, та роз`яснено право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Заявниця на підтвердження факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 , без реєстрації шлюбу з лютого 2009 року по день смерті ОСОБА_3 , надала наступні докази: відповідь ОСББ «Бреуса, 16» від 20.05.2024 № 20/5, з якої вбачається, що у ОСББ наявна інформація, що стосується власників квартир, їх мешканців та здійснених ними платежів за період з дня створення ОСББ. Станом на день створення ОСББ і у період до 08.03.2024 року (ден смерті), ОСОБА_3 постійно проживав у багатоквартирному будинку «Бреуса, 16», разом з ним у вказаний період однією сім`єю без реєстрації постійного місця проживання проживала ОСОБА_2 . Документи на придбання побутової техніки та інших платежів; документи (квитанції) про оплату житлово-комунальних платежів.

Згідно матеріалів спадкової справи, ОСОБА_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , звернулася із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, у зв`язку із чим ухвалою суду від 01.11.2024 року залучено у якості заінтересованої особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , по цивільній справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: Дачненська сільська рада про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

З документів які долучені до апеляційної скарги, а саме з копії свідоцтва про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_3 вбачається, що шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_6 розірвано, про що 25.05.2019 року складено відповідний актовий запис № 147.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

За приписами частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Статтями 1216, 1217 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за законом або за заповітом.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Одне лише спільне проживання не є достатнім для визнання фактичного подружжя сім`єю без наявності інших ознак сім`ї. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 12 грудня 2019 року у справі №466/3769/16 (провадження №5296св19), від 27 лютого 2019 року у справі №522/25049/16-ц (провадження №61-11607св18), від 11 грудня 2019 року в справі №712/14547/16-ц (провадження №61-44641св18), від 24 січня 2020 року в справі №490/10757/16-ц (провадження №61-42601св18); від 08 грудня 2021 року у справі №531/295/19 (провадження № 61-3071 св 21), для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, (депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою.

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці (постанова Верховного Суду від 17.10.2018 у справі №587/302/16).

Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду у постанові 17 січня 2024 року у справі № 759/14906/18 (провадження № 61-466св23).

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції вважав, що ОСОБА_2 довела те, що вона з ОСОБА_3 проживали однією сім`єю, посилаючись при цьому на документи придбання побутової техніки, квитанції про сплату комунальних послуг, відповідь ОСББ та покази свідка на стороні позивача.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він не відповідає обставинам справи, наданим доказам та не ґрунтується на нормах матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції залишивши поза увагою, те, що як в квитанціях про сплату комунальних послуг так і в документах на придбання побутової техніки стоїть лише одне прізвище, а саме ОСОБА_3 . Відповідь з об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бреуса,16» також не може бути належним доказом, оскільки в ній не зазначено дати з якої ОСОБА_2 , проживала з ОСОБА_3 однією сім`єю у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 без реєстрації постійного місця проживання.

Таким чином належних та допустимих доказів, які б свідчили про спільне проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , як чоловіка та жінки, тобто наявність сім`ї, у період з 2009 року до моменту його смерті, але не менш як п`ять років матеріали справи не містять.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_3 ОСОБА_3 до 25 травня 2019 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , що унеможливлює встановлення судом факту спільного проживання ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, починаючи з лютого 2009 року, оскільки вказане не відповідає нормам сімейного права, суперечить моральним засадам суспільства та вимогам статті 25 СК України.

Отже за наведених умов, встановивши, що заявниця не підтвердила належними та допустимими доказами, що вона та ОСОБА_3 починаючи з лютого 2009 року та по 08 березня 2024 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу не менш як п`ять років, мали спільний бюджет, спільне харчування, придбавали майно для спільного користування, обидва приймали участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надавали взаємну допомогу, між ними існували усні чи письмові домовленості про порядок користування житловим приміщенням та інші обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи, належно не оцінив наданих позивачкою доказів, неправильно застосував норми матеріального права, допустив порушення норм процесуального права, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Зарецький Ілля Геннадійович, задовольнити.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 15 листопада 2024 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення.

У задоволені заяви ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Дачненська сільська рада, ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

В.В. Кострицький