ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7505/25 Справа № 196/18/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Костюков Д. Г. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача: Никифоряка Л.П.,

суддів: Новікової Г.В., Гапонова А.В.,

за участі секретаря судового засідання Триполець В.О.,

Учасники справи:

заявник: ОСОБА_1 ,

боржник: ОСОБА_2 ,

розглянув відкрито в залі судових засідань Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин, в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_2 на ухвалу Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2025року, головуючий у суді першої інстанції Костюков Д.Г.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст заявлених вимог

У квітні 2025року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою в якій виклав вимогу видати дублікат виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 на його користь заборгованості за договором позики від 18 вересня 2015року у розмірі 8000доларів США, яка стягнута за рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області у справі №196/18/16-ц.

Існування таких вимог заявник пов`язував із тим, що 14 квітня 2016року заочним рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області у справі №196/18/16 було задоволено позов ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 18 вересня 2015року в розмірі 8000,00доларів США, що станом на 25 грудня 2015року становить 185120,14 грн, 1404,29грн три проценти річних від простроченої суми за період з 24 вересня 2015року по 25 грудня 2015року включно, та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1851,20грн, в іншій частині позовних вимог відмовлено.

На виконання вказаного рішення Царичанським районним судом Дніпропетровської області 27 травня 2016року було видано виконавчий лист №196/18/16-ц, який в подальшому було пред`явлено до виконання.

Вказував, що постановою Царичанського районного ВДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області від 16 червня 2016року було відкрите виконавче провадження №51435123.

На підставі постанови Царичанського районного ВДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області від 27 грудня 2017року виконавче провадження №51435123 було передане до Соборного відділу ДВС у м. Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області. 27 червня 2019року виконавче провадження №51435123 було завершене шляхом винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №51435123 на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження".

Заявник стверджував, що він як стягувач не отримував, зокрема засобами поштового зв`язку ні постанову державного виконавця від 27 червня 2019року про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №51435123, ні сам оригінал виконавчого листа №196/18/16-ц від 27 червня .2016року, виданого Царичанським районним судом Дніпропетровської області, що унеможливило його повторне пред`явлення до виконання.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2025року заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого документа задоволено.

Суд першої інстанції, видаючи дублікат виконавчого листа, виходив з того, що строк пред`явлення до виконання виконавчого листа не сплинув, а його місцезнаходження не відомо, виконавчий лист в органах державної виконавчої служби відсутній та докази перебування його у стягувача також відсутні, що свідчить про його втрату.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

09 червня 2025року ОСОБА_2 , через представника ОСОБА_3 , подав безпосередньо до суду апеляційної інстанції за допомогою системи Електронний суд апеляційну скаргу на ухвалу Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2025року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 не погодився з висновками суду та висловив вимогу про скасування ухвали та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа.

Незаконність та необґрунтованість ухвали суду заявник пов`язував з тим, що суд першої інстанції не проаналізував байдужу поведінку стягувача, який тривалий час не цікавився долею виконавчого провадження, хоча мав об`єктивну можливість знати про порушення своїх прав.

Заявник також наголошував на тому, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази втрати виконавчого листа стягувачем, а відповідь державного виконавця такої втрати не підтверджує.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу заявник заперечив проти апеляційної скарги, заявляв, що обставини якими скаржник обґрунтовував свої апеляційні вимоги не підтверджені в результаті розгляду цього спору, доводи наведені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2025року відкрито апеляційне провадження у справі.

10 липня 2025року ухвалою Дніпровського апеляційного суду справу призначено до розгляду на 22 липня 2025року.

Про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, довідками про доставку електронного листа і смс-повідомлення.

Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами.

14 квітня 2016року заочним рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області у справі №196/18/16-ц позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 18 вересня 2015року в розмірі 8000 доларів США, що станом на 25 грудня 2015року становить 185120,14 грн, 1404,29грн три проценти річних від простроченої суми за період з 24 вересня 2015року по 25 грудня 2015року включно, та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1851,20грн, в іншій частині позовних вимог відмовлено.

27 травня 2016року Царичанським районним судом Дніпропетровської області видано виконавчий лист №196/18/16-ц?про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 18 вересня 2015року в розмірі 8000 доларів США, що станом на 25 грудня 2015року становить 185120,14 грн, та 1404 грн. 29 коп. - три проценти річних від простроченої суми за період з 24 вересня 2015року по 25 грудня 2015року включно.

16 червня 2016року головним державним виконавцем Царичанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №51435123 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вищевказаної суми боргу за договором позики від 18 вересня 2015року (а.с.6-7).

27 грудня 2017року старшим державним виконавцем Царичанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області винесено постанову про передачу виконавчого провадження №51435123 до Соборного відділу ДВС у м.Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області (а.с.8-9).

27 червня 2019року старшим державним виконавцем Соборного відділу ДВС у м.Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області винесено постанову про повернення виконавчого листа №196/18/16-ц, виданого 27 травня 2016року, стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження"(а.с.10-11).

Відповідно до листа Соборного відділу ДВС у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 18 квітня 2025року №41359/16, наданого на запит стягувача ОСОБА_1 , виконавче провадження №51435123 з примусового виконання виконавчого листа №196/18/16-ц від 27 травня 2016року, виданого Царичанським районним судом Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 18 вересня 2015 року перебувало на виконанні у відділі. 27 червня 2019року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження". Надати більш детальну інформацію про виконавче провадження, а також докази направлення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 27 червня 2019року не мають можливості, оскільки виконавчі провадження, які завершені у 2019році знищені у зв`язку із завершенням трирічного терміну зберіганні в архіві у відповідності Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України №1829/5 від 07 червня 2017року (а.с.15).

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка ухвали, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.

Видаючи дублікат виконавчого листа, суд першої інстанції надважливого значення надав тій обставині, що строк пред`явлення до виконання виконавчого листа не сплинув, а його місцезнаходження не відомо, виконавчий лист в органах державної виконавчої служби відсутній та докази перебування його у стягувача також відсутні, що свідчить про його втрату.

Вислухав пояснення учасників справи котрі з`явились до суду, за відсутності інших учасників справи, які повідомлені про дату, час і місце судового засідання у спосіб встановлений законом суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення так як судом першої інстанції при постановленні ухвали додержані норми матеріального і процесуального права.

Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

ЄСПЛ наголосив, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

За змістом частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з підпунктом 17.4 підпункту 17 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

У постановах Верховного Суду від 19 квітня 2021року у справі №2-1316/285/11, від 03 лютого 2021року у справі №643/20898/13-ц, від 20 травня 2021року у справі №1005/7133/2012, від 19 липня 2022року у справі №750/13088/14, від 14 грудня 2022року у справі №753/20452/21, від 01 березня 2023року у справі №433/1335/14-ц, від 09 червня 2023року у справі №607/13804/13 зазначено, що дублікатом називається документ, який видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта. Від останнього його відрізняє спеціальна позначка «Дублікат». При розгляді питання про видачу дубліката перевіряється, чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили. У випадку часткового виконання змінювати у дублікаті загальну суму не можна. Це враховується в ході подальшого виконавчого провадження. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

За змістом статті 12 Закону України Про виконавче провадження, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Зі змісту ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» слідує, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022року в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на теперішній час його дію не припинено.

Відповідно до пункту 10-2 розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження», в редакції Закону України від 15 березня 2022року № 2129-ІХ, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану. Цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Закон набрав чинності 26 березня 2022року.

Положення пункту 10-2 розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» стосуються також строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Як встановлено судом, постановою старшого державного виконавця Соборного відділу ДВС у м. Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області від 27 червня 2019року виконавчий лист №196/18/16-ц у виконавчому провадженні №51435123 повернутий стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна).

З урахуванням того, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, та враховуючи положення пункту 10-2 розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження», заява ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа, яка подана 28 квітня 2025року засобами поштового зв`язку, є такою, що подана у межах строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Тож, виконавчий лист відсутній як у стягувача, так і у органів примусового виконання судових рішень, а в справі відсутні відомості про те, що судове рішення, яке набрало законної сили і на виконання якого судом видано виконавчий лист виконано.

Встановивши, що оригінал виконавчого документа втрачено, а строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання стягувачем на день звернення до суду не був пропущений, правильним є висновок суду першої інстанції про наявність передбачених законом підстав для задоволення заяви про видачу дублікату виконавчого документа.

За таких умов видача дубліката виконавчого документа є забезпеченням гарантованого Конституцією України права на виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що суд першої інстанції не проаналізував байдужу поведінку стягувача, який тривалий час не цікавився долею виконавчого провадження, хоча мав об`єктивну можливість знати про порушення своїх прав є безпідставними, оскільки фактично строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання на час звернення ОСОБА_1 до суду у 2025році не сплив в силу переривання та встановлення з дня припинення або скасування воєнного стану.

Посилання апеляційної скарги на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази втрати виконавчого листа стягувачем, а відповідь державного виконавця такої втрати не підтверджує, не приймаються судом до уваги, оскільки у постановах Верховного Суду від 19 квітня 2021року у справі № 2-1316/285/11, від 15 червня 2022року у справі № 2-5062/10, від 11 квітня 2024року у справі № 1519/2-4707/11 зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

Наведені у апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження судом першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Крім того, аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права, про що зазначає у апеляційній скарзі заявник, а зводяться до незгоди з ухваленим у справі судовим рішенням та необхідності переоцінки доказів у справі.

Саме з такого розуміння вищезазначених норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають, то згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 259, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2025року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 липня 2025року.

Судді: