Провадження № 2/522/3204/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Сафтюк-Панько Б.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

28 серпня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу та поділу майна.

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила, на підставі ст. 110 СК України розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 1038 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 та визнати об?єктом спільної сумісної власності позивача та відповідача квартиру, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 18029096, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 91,3 кв.м., визнати за позивачем право власності на об?єкта нерухомого майна: квартиру, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 18029096, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 91,3 кв.м.

Ухвалою від 03 вересня 2024 року було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження на 15.10.2024 о 14:45 год.

15 жовтня 2024 року від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про відкладення розгляду справи на іншу дату та ознайомлення з матеріалами справи.

02 грудня 2024 року від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з проходженням лікування.

03 грудня 2024 року о 15:30 судове засідання по справі не відбулося у зв`язку з відсутністю світла у приміщенні суду, оголошено перерву до 03.04.2025 о 15:45 год.

23 січня 2025 року від представника позивача ОСОБА_3 найшло клопотання про долучення матеріалів справи до підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» та надання доступу до матеріалів справи в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд».

04 березня 2025 року від представника позивача ОСОБА_4 надійшло клопотання, яким просила провести судове засідання без технічної фіксації, роз`єднати позовні вимоги про розірвання шлюбу та про поділ майна, виділивши кожну позовну вимогу в самостійне провадження, якщо суд дійде висновку про неможливість одночасного розгляду позовних вимог про розірвання шлюбу та про поділ майна, то першочергово розглянути та прийняти рішення стосовно позовної вимоги про розірвання шлюбу.

Ухвалою суду від 05 березня 2025 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна розєднано в окремі провадження.

У частині позову про розірвання шлюбу закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 24 березня 2025 року.

Виділено в самостійне провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна. Продовжено підготовче засідання по виокремленому провадженню по справі, та призначено засідання на 24 березня 2025 року.

06 березня 2025 року від представника відповідача до суду надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи.

24 березня 2025 року від представника позивача ОСОБА_3 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

06 травня 2025 року у судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 заявила клопотання про надання строку на примирення.

Представник позивача заперечувала проти надання строку на примирення, оскільки сторони проживають окремо, мають різні погляди на життя, продовжувати шлюб позивачка не бажає, а також враховуючи строк розгляду справи, надання строку на примирення порушуватиме конституційне право позивачки на вільну згоду у перебуванні в шлюбі. Протокольною ухвалою судом ухвалено відмовити від задоволення клопотання про надання строку на примирення.

Представник позивача у судовому засіданні позовну заяву підтримала у повному обсязі, просила задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала.

Під час дослідження доказів представник відповідача звернула увагу, що в матеріалах справи немає оригіналу свідоцтва про шлюб.

Судом ухвалено витребувати у відповідача оригінал свідоцтва про шлюб та оголошено перерву на 01.07.2025 на 14:30.

Відповідачем ухвала суду про надання оригіналу свідоцтва про шлюб від 06.05.2025 не виконана, оригінал свідоцтва про шлюб не надано.

01 липня 2025 року представником позивача надані письмові пояснення згідно з якими зазначає, що свідоцтво про шлюб додається до позовної заяви про розірвання шлюбу як доказ підтвердження обставини справи щодо укладення шлюбу. Сімейним кодексом України, Цивільним процесуальним кодексом України або жодним іншим нормативно-правовим актом не передбачено ні подання оригіналу свідоцтва про шлюб, ні вилучення свідоцтва про шлюб під час розгляду судом справи про розірвання шлюбу. Не встановлено й заборони на прийняття судом рішення про розірвання шлюбу за відсутності у матеріалах справи оригіналу свідоцтва про шлюб, просить прийняти до розгляду та долучити до матеріалів справи копію витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № , сформований 19.06.2025, розглянути справу по суті та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 01.07.2025 не заперечувала проти долучення до матеріалів справи копію витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № , сформований 19.06.2025, позов не визнала, заперечувала щодо її задоволення.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, відповідачем відзив не подано, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, надавши належну юридичну оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд, дійшов висновку, що позов обґрунтований, доведений і підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 09 вересня 2009 року ОСОБА_6 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №1038 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , підтверджується копією свідоцтва про шлюб, видане 09.09.2009 серії НОМЕР_1 та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 8, сформований 19.06.2025.

Подружжя має спільних дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судом встановлено, що у сторін спільне життя не склалось, вони не підтримують подружніх відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач не бажає зберігати шлюб та наполягає на його розірванні з підстав, що зазначені у позовній заяві, розірвання шлюбу з відповідачем є волевиявленням позивача. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення.

У судовому засіданні 01.07.2025 представник відповідача ОСОБА_5 наполягала на обовязковому долученні оригіналу свідоцтва про шлюб, посилаючись на Постанову Пленуму Верховного суду 21.12.2007 № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя.

Суд не приймає такі доводи представника позивача, оскільки положення постанови Пленуму Верховного Суду України відповідали нормам цивільного процесуального законодавства того часу. Так, ч. 2 ст. 64 ЦПК України (в редакції від 16.06.2007 року) передбачено, що «письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу». Відтак, на момент її прийняття, Постанова Пленуму Верховного Суду України № 11 відображала обґрунтовану позицію судів щодо необхідності подання саме оригіналів письмових доказів, зокрема, й оригіналу свідоцтва про шлюб.

За статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 77 ЦПК України ці дані встановлюються такими засобами письмовими, речовими і електронними доказами.

Положеннями частин 1,2,4,6,8 статті 95 ЦПК України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Разом з тим, ухвала суду від 06.05.2025 про витребування оригіналу свідоцтва про шлюб відповідачем виконано не було, до суду відповідачем не наданий оригінал свідоцтва про шлюб.

Факт укладення шлюбу, представником відповідача не заперечується, під сумнів відповідність поданої копії свідоцтва про шлюб оригіналу не ставить, тому суд відхиляє аргументи представника відповідача про обов`язкове долучення до матеріалів справи оригіналу свідоцтва про шлюб.

Згідно з ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Суд також звертає увагу, що відповідно до п. 10-2 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Пленум Верховного Суду за результатами аналізу судової статистики та узагальнення судової практики надає роз`яснення рекомендаційного характеру з питань застосування законодавства при вирішенні судових справ.

З огляду на вищевказане, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній доказами.

Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжям.

Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Враховуючи викладені вище обставини та виходячи з положень ст. 24 СК України про добровільність шлюбу, суд вважає, що вжиття заходів щодо збереження сім`ї не може дати позитивного результату та буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати.

Заперечення відповідача проти розірвання шлюбу самі по собі не можуть бути підставою для відмови в позові. Відповідачем не надано доказів того, що між ним та позивачем наразі вчиняються дії направлені на збереження сім`ї.

Згідно частин першої та третьої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Позивач скористалася даним правом та звернувся до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення.

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Разом з тим, згідно з тч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було здійснено витрати на оплату судового збору у розмірі 1211,20 грн., які також підлягають стягненню на користь позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 113, 141, 247, 258, 263 - 265, 273 ЦПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Стаматова Неля Іванівна, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 09 вересня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 1038 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.

Після розірвання шлюбу за ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_9 ».

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати зі сплати судового збору у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 17.07.2025 року.

Суддя