Провадження № 2/756/6041/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
15 липня 2025 року місто Київ
Оболонський районний суд міста Києва у складі:
головуючої судді - Примак-Березовської О.С.,
за участі секретаря - Донеска А.Є.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у приміщенні Оболонського районного суду міста Києва матеріали цивільної справи за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
І. Стислий виклад позиції позивача
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором про надання банківських послуг у розмірі 145 989 грн 08 коп., а також 3028 грн витрат зі сплати судового збору.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 16 лютого 2021 року між сторонами на підставі Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил укладено договір про надання банківських послуг, за умовами якого банк відкрив рахунок № НОМЕР_1 , видав кредитні картки № НОМЕР_2 і № НОМЕР_3 та надав у користування кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту, максимальний розмір якого становить 200 000 грн в залежності від суми, яка погоджена у заявці.
Стверджує, що відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, що призвело до утворення заборгованості, яка у відповідності до розрахунку позивача станом на 2 листопада 2024 року становить 145 989 грн 08 коп., з яких: 83 312 грн 45 коп. - основного боргу за тілом кредиту та 62 676 грн 63 коп. - відсотків за його користування.
ІІ. Процесуальні дії у справі
Справу призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 15 липня 2025 року.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. При цьому, просив розглянути справу без його участі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи також повідомлявся належним чином, відзиву на позов не подав.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, за наявними у справі матеріалами та відповідно до частини 1 статті 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин
Суть спору сторін зводиться до неналежного виконання зобов`язання за договором кредиту, у вигляді кредитного ліміту.
Оцінюючи правову природу предмета спору, усі належні та допустимі докази, які містяться у матеріалах справи, з огляду на вимоги законодавства та усталену судову практику у подібній категорії спорів, суд убачає достатньо підстав для задоволення позову, з огляду на таке.
Судом установлено, що 16 лютого 2021 року відповідач шляхом підписання в електронному вигляді Анкети-заяви та Паспорту споживчого кредиту приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» з метою укладення кредитного договору та отримання кредитних карток з встановленим кредитним лімітом,максимальний розмір якого становить 200 000 грн в залежності від суми, яка погоджена у заявці, строком на 240 місяців з правом автоматичного продовження.
На підставі вказаної Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг АТ «Акцент-Банк» відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44.4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Повернення кредиту повинно було здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та в порядку, визначеному договором.
Судом встановлено, що відповідач використовував кредитні кошти АТ «Акцент-Банк», що підтверджується випискою по картковому рахунку.
Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» передбачено обов`язок позичальника погашати заборгованість із сплати кредиту, відсотків за користування ним, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом.
Пунктом 2.1.1.4.2 Умов банку надано право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за кредитним договором.
Згідно з п. 2.1.1.12.3 Умов погашення Кредиту - поповнення Картрахунку Клієнтом в розмірі Обов`язкового щомісячного платежу шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку, а так само шляхом договірного списання коштів з інших рахунків Клієнта на підставі доручення Клієнта. Саму Обов`язкового щомісячного платежу визначається Банком відповідно до Тарифів й не може перевищувати повного розміру Заборгованості за кредитом.
Згідно з Тарифами користування кредитною карткою «Зелена» розмір обов`язкового щомісячного платежу - до 1 лютого 2022 року - 5% від заборгованості на кінець минулого місяця, з 1 лютого 2022 року - 4% від заборгованості на кінець минулого місяця; базова процентна ставка на залишок заборгованості в місяць (після закінчення пільгового періоду) - 3,7%; розмір прострочених зобов`язань по кредиту: подвійна процентна ставка, що діє в тарифі - 7,4%, яка нараховується з 1-го дня виникнення зобов`язань на суму загальної заборгованості.
Згідно з Тарифами користування кредитною карткою «Зелена» розмір обов`язкового Суд встановив, що відповідач не виконав взяті на себе за кредитним договором зобов`язання щодо своєчасного та у повному обсязі погашення кредиту та відсотків за його користування. У зв`язку з чим, станом на 2 листопада 2024 року утворилась заборгованість у розмірі 145 989 грн 08 коп., з яких 83 312 грн 45 коп. - основного боргу за кредитом та 62 676 грн 63 коп. - відсотків за його користування, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості (а.с. 5-8).
IV. Мотивована оцінка суду та норми права, які ним застосовані
Відповідно до частини 1 статті 2 Цивільно процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до вимог статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (частина 2 статті 509 ЦК України).
Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (статті 510 ЦК України).
Статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов1язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За приписами частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідальність за порушення грошового зобов`язання визначена статтею 625 ЦК України. Частинами 1 і 2 цієї Статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини 1 статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Згідно зі статтею 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.
Вимогами статей 1055 та 1067 ЦК України передбачено, що договір кредиту та банківського рахунка укладаються у письмовій формі.
При цьому, відповідно до частини 3 статті 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Також частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Згідно з вимогами статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Враховуючи зазначені вимоги чинного законодавства та керуючись завданнями і основними засадами цивільного судочинства, у тому числі щодо змагальності сторін, суд вважає, що позивач довів ті обставини, на які посилається як на підставу свої вимог.
Зокрема, суд вважає належними, допустимими і достатніми доказами, які містяться у матеріалах справи, щодо наявної кредитної заборгованості відповідача перед позивачем за вказаним договором.
Спростувань цим доказам відповідач суду не надав і таких не встановлено судом.
При цьому суд, виходячи з вимог статті 204 ЦК України презюмує правомірність правочину сторін, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом і не вбачається підстав для визнання такого недійсним.
Суд зауважує і щодо висновків Верховного Суду у справах №561/77/19, №524/5556/19, №234/7159/20, у частині укладення кредитного договору сторін у електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі, Закону України «Про електронну комерцію».
За таких обставин позов підлягає задоволенню у повному обсязі, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати згідно вимог статей 141, 142 ЦПК України.
На підставі викладеного,статей 3, 11, 12, 14, 15, 16, 207, 509, 510, 610-612, 627-629, 1054, 1055, 1066, 1069 ЦК України та керуючись статтями 2, 10-13, 76-82, 141-142, 259, 263-265, 268, 280-284, 287-289 ЦПК України, суддя -
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Ольга ПРИМАК-БЕРЕЗОВСЬКА