Справа №705/799/25
2/705/1550/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2025 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Душин О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

I. Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В позовній заяві позивач просить стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (, місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, реквізити IBAN № НОМЕР_2 АТ «ТАСкомбанк») суму заборгованості

за Кредитним договором №24862-01/2024 в розмірі 18000 грн., з яких:

??-9000.00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

??-9000.00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

за Кредитним договором №134273 в розмірі 4221, 93 грн., з яких:

??-2487,57 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

??-1434,36 грн. - сума заборгованості за відсотками;

- 300 грн сума заборгованості за комісією.

за Кредитним договором 8393016 в розмірі 20652.00 грн., з яких:

??-4897,42 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

??-13602,58 грн. - сума заборгованості за відсотками.

- 1050 грн. заборгованість за комісією за надання кредиту;

- 1102.35 грн сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня).

за Кредитним договором №01330-01/2024 в розмірі 14500 грн., з яких:

??-8000.00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

??-6500 грн. - сума заборгованості за відсотками.

за Кредитним договором №20429-03/2024 в розмірі 9050 грн., з яких:

??- 3000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

??- 6050 грн. сума заборгованості за відсотками;

??- 0.00 грн. - сума заборгованості за пенею.

Всього просить стягнути за договорами у загальному розмірі 66 424, 28 грн.

Також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати.

1. Щодо укладання кредитного договору №24862-01/2024

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 січня 2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №24862-01/2024.

Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 8 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

Відповідно до п.п.1.1. п. 1 Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

24.06.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ 3 ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу №24062024, у відповідності до умов якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (копія витягу з Договору факторингу додається).

Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 24062024 від 24.06.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 18000 грн., з яких:

??9000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

??9000 грн. - сума заборгованості за відсотками.

0 грн. сума заборгованості за пенею.

Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором 24862-01/2024 в розмірі 18000 грн., з яких: 9000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9000 грн. - сума заборгованості за відсотками, 0 грн. сума заборгованості за пенею.

2. Щодо укладення кредитного договору №134273

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14 березня 2024 року між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ОСОБА_1 було укладено кредитний Договір про споживчий кредит №134273.

Відповідно до п. п. 5.1 Кредитного договору цей Договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця та доступний через веб-сайт Кредитодавця https://finx.com.ua. Відповідь про прийняття пропозиції про укладання Кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Кредитодавцю електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Кредитодавцем електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер Позичальника, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цієї індивідуальної частини/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про укладення кредитного договору (акценту) в Особистому кабінеті на сайті Кредитодавця. Підписанням індивідуальної частини договору/акцепту Позичальник приєднується до договору в цілому, включаючи публічну частину (п.п.5.2. Кредитного договору).

Відповідно до п.п. 2.1. Кредитного договору, Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.2.6. Договору надати Позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.2.2.1 Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.2.6. Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором

12.09.2024 між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ 3 ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу №12092024, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (копія витягу з Договору факторингу додається).

Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 12092024 від 12.09.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 4221, 93 грн., з яких:

??2487.57 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

??1434,36 грн. - сума заборгованості за відсотками.

300 грн. сума заборгованості за комісією.

Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором 134273 в розмірі 4221,93 грн., з яких: 2487,57 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1434.36 грн. - сума заборгованості за відсотками, 300 грн. сума заборгованості за комісією.

3. Щодо укладення кредитного договору №8393016

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02 березня 2024 року між ТОВ «ФК «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №8393016.

Кредитний договір укладено в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, відповідно до п. 6 Кредитного договору, Порядок (технологія) укладення договору та спосіб ідентифікації, верифікації Позичальника.

Відповідно до п.2.1. Кредитного договору, Кредитні кошти надаються TOB «МІЛОАН» Позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані Відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту.

Згідно з п.1.1. Кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «МІЛОАН» грошових коштів у сумі, визначеній у п.1.2. Кредитного договору, за реквізитами, зазначеними у п.2.1. Кредитного договору.

30.07.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ 3 ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу №30072024/2, у відповідності до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (копія витягу з Договору факторингу додається).

Відповідно до Реєстру боржників № 1 до Договору факторингу № 30072024/2 від 30.07.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 20652, 35 грн., з яких:

??4897.42 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

??13602.58 грн. - сума заборгованості за відсотками.

1050 грн. сума заборгованості за комісією за надання кредиту;

1102.35 грн сума заборгованості за неустойкою.

Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №8393016 в розмірі 20652,35 грн., з яких: 4897,42 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 13602,58 грн. - сума заборгованості за відсотками, 1050 грн. сума заборгованості за комісією за надання кредиту; 1102.35 грн сума заборгованості за неустойкою.

4. Щодо укладання кредитних договорів №01330-01/2024 і №20429-03/2024

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 4 січня 2024р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №01330-01/2024 .

13 березня 2024р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №20429-03/2024 .

Кредитні договори підписано електронним підписом Позичальника, що відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача, який зазначений п. 8 Кредитного договору, реквізити та підписи сторін.

Відповідно до п.п. 1.6. п. 1 Кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані Відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п.п. 1.6. п. 1 Кредитного

договору.

19.09.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ 3 ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу №19092024, у відповідності до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «САПБ» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 19.09.2024 до Договору факторингу № 19092024 від 19.09.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача

за кредитним договором №01330-01/2024 в розмірі 14500 грн., з яких:

- 8000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 6500 грн сума заборгованості за процентами;

- 0 грн сума заборгованості по штрафним санкціям.

за кредитним договором №20429-03/2024 в розмірі 9050 грн, з яких:

- 3000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 6050 грн сума заборгованості за процентами

- 0 грн сума заборгованості по штрафним санкціям.

Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №01330-01/2024 в розмірі 14500 грн., з яких: 8000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 6500 грн сума заборгованості за процентами; 0 грн сума заборгованості по штрафним санкціям; за кредитним договором №20429-03/2024 в розмірі 9050 грн, з яких: 3000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 6050 грн сума заборгованості за процентами, 0 грн сума заборгованості по штрафним санкціям.

ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 11.04.2024 відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Також суддею визначено строки для подання позивачем відповіді на відзив та подання відповідачем заперечень.

Відповідачу було направлено копію ухвали судді та примірник позовної заяви рекомендованим листом.

22.04.2025 відповідач ОСОБА_1 отримала вказані документи, про що свідчить її підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

25.04.2025 відповідач ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» надіслала до суду відзив на позовну заяву в якому просила повністю відмовити в задоволенні позовної заяви посилаючись на те, процентні ставки в кредитних договорах суперечать п.5. «5. Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 2 відсотка.» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання у сфері споживчого кредитування»; позивачем в додатках долучені Додаткові угоди до договорів, які, на її думку, є пустими та мають сумнівну якість, не зрозуміло про що були укладені ці додаткові угоди а також долучений розрахунок заборгованості, за яким взагалі не можливо нічого розібрати. Також вказувала що позивач не надав виписку по рахунку позичальника, а також не заявляв клопотання про витребування доказів. Відповідач вважає, що таблиці обчислень заборгованості є неналежним, недопустимим та недостовірним доказом. Просила суд повністю відмовити в задоволенні позову.

11.07.2025 року до суду надійшли письмові пояснення позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» у яких вказано, що позивач не має змоги надати суду виписку з особового рахунку, оскільки Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затверджене постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року No 75 встановлює основні вимоги щодо організації бухгалтерського обліку в банках України, а позивач не є банком України, отже на нього дія Положення не розповсюджується, виписки по особовим рахункам клієнтів не формуються (Постанова Київського апеляційного суду по справі №381/1311/23 від 25.06.2024). Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ», а саме того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок Позичальника, вказаний у договорах, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. В той же час, Відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. Однак, відповідач не заперечує факт отримання кредитних коштів, а лише посилається на відсутність доказів, які б це підтверджували. Жодних заперечень з приводу того, що Відповідач не погодився з Правилами надання кредиту Відповідачем при укладенні договору висловлено не було. Ніяких застережень або зауважень з боку Відповідача, щодо неповного розуміння або незгоди з умовами договору або додаткової угоди під час їх підписання, до суду не подано. Слід зазначити, що у випадку неповного розуміння умов договору у Відповідача була можливість відмовитися від підписання даного договору, якою він не скористався. На підставі викладеного позивач просить суд поновити процесуальний строк для подачі доказів, відзив на позовну заяву у справі залишити без розгляду та задоволення.

Жодних інших заяв по суті справи від учасників до суду не надходило.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви та висновки суду.

Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку.

У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Щодо договору про надання фінансового кредиту №24862-01/2024

Судом встановлено, що 27.01.2024 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» » договір про надання фінансового кредиту №24862-01/2024, відповідно до якого товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 9000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором.

У розділі 2 погоджений порядок укладення договору, зокрема укладання договору відбувається згідно Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 7.1 договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє протягом строку вказаного в п.1.2 цього договору.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку, електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Також, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З урахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Із матеріалів справи вбачається, що кредитний договір від 27.01.2024 № 24862-01/2024 підписаний електронним підписом позичальника ОСОБА_1 , відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону ОСОБА_1 , про що свідчить розділ 8 кредитного договору, в якому зазначені анкетні дані відповідача, відомості щодо її місця проживання, номер телефону, електронний підпис НОМЕР_3 .

Також електронним підписом ОСОБА_1 було підписано Додаток № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 24862-01/2024 від 27.01.2024, в якому визначено Графік платежів та паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено тип кредиту, сума ліміту, строк кредитування та відсоткова ставка, а також вказана орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) яка становить 31500 грн.

Таким чином, суд визнає, що 27.01.2024 року між ОСОБА_1 та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» було укладено договір про надання фінансового кредиту №24862-01/2024 та погоджено усі його істотні умови, такі як суму позики, строк та порядок її надання, порядок повернення та плату за користування позиковими коштами.

Судом встановлено, що 24 червня 2024 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» укладено договір факторингу №24062024, відповідно до п. 1.1. якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (Позики), плату за Позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту.

В подальшому відповідно до договору ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» відступило на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №24862-01/2024 від 27.01.2024.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Таким чином, на думку суду, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» наділено правом вимоги до відповідача за договором №24862-01/2024 від 27.01.2024.

Відповідно до умов договору №24862-01/2024 від 27.01.2024 товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 9000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором.

Відповідно до п. 1.2. кредит надається строком на 100 днів. Дата надання кредиту: 27.01.2024. Наданий кредит Клієнт зобов`язаний погасити в останній день вказаного строку кредитування. Дата погашення кредиту 05.05.2024.

За користування кредитом товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. Тип процентної ставки: фіксована. Процентна ставка становить 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.2 цього договору. (п.п.1.4- 1.4.1)

Пунктом 1.6 договору встановлено, що кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки №5168-18хх-хххх-8591 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором №24862-01/2024 від 27.01.2024 вбачається, що 27.01.2024 року було перераховано суму 9000 грн ОСОБА_1 на карту НОМЕР_4 , ID транзакції НОМЕР_5 . Таким чином кредитор виконав свої зобов`язання перед позичальником.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №24862-01/2024 від 27.01.2024 заборгованість ОСОБА_2 становить 18 000 грн, яка складається з : 9000 грн заборгованість за основною сумою боргу, 9000 грн сума заборгованості за відсотками.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Правові наслідки порушення зобов`язання регламентовані статтею 611 Цивільного кодексу України, відповідно до якої у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. У свою чергу частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому.

Суд розглянувши доводи відповідача про те, що процентна ставка в договорі суперечить чинному законодавству, зазначає наступне.

Згідно ст. 1056 -1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

При цьому відповідно до ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» у редакції, яка набрала чинності 24.12.2023, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Відповідно до ЗУ «Про споживче кредитування» Розділ 4 Прикінцеві та перехідні положення, частина 17 «Тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування» денна процентна ставка це загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 % (з визначенням розтермінування величини ставки протягом перехідного періоду після набрання законної сили цими положеннями).

Отже максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; (з 24.12.2023 до 22.04.2024 включно) - протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 включно до 20.08.2024 включно) - з 21.08.2024 включно та надалі 1%.

Відповідно до умов договору кредит у сумі 9000 грн надається строком на 100 днів з 27.01.2024 по 05.05.2024 року. Процентна ставка становить 2, 5 % в день та застосовується у межах строку кредиту.

Отже, відповідно до положень Закону України «Про споживче кредитування» за вказаним договором у період з 27.01.2024 по 22.04.2024 доцільно нараховувати процентну ставку в розмірі 2, 5% /день, далі з 23.04.2025 року по 05.05.2024 (дата погашення кредиту) нарахування процентної ставки має здійснюватися у розмірі 1,5% в день.

Суд, обрахувавши нарахування відсотків за вказаним кредитним договором, встановив, що позивач заявив до стягнення відповідну заборгованість по відсоткам у межах, що не перевищують визначені законодавством максимальні розміри нарахувань.

Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Водночас, кредитний договір №24862-01/2024 від 27.01.2024 відповідачем у судовому порядку не оспорювався. Також відповідач не оспорює факт отримання грошових коштів, а також не надає суду власних розрахунків та не спростовує надані позивачем розрахунки по кредитному договору.

Щодо доводів ОСОБА_2 у відзиві, що позивачем не надано виписки за картковим рахунком, суд вважає такі доводи безпідставними, оскільки позивач не є банківською установою, а тому позбавлений можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів і формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками. При цьому, відповідачем не надано виписки за рахунком на підтвердження обставин, зазначених у відзиві на позовну заяву на спростування позовних вимог, тобто, що зазначений картковий рахунок, на який здійснювалося зарахування коштів, не належать відповідачці. Клопотання про витребування доказів належності вказаних карток іншій особі, а не відповідачу із банківської установи, відповідачка не заявляла.

Суд дослідивши матеріали справи, відзив відповідача та письмові пояснення позивача, вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» є обґрунтованими, отже з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту №24862-01/2024 від 27.01.2024 в сумі 18000 грн.

Щодо договору про споживчий кредит № 134273 від 14.03.2024

Судом встановлено, що 14.03.2024 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» договір про споживчий кредит №134273 (індивідуальну частину) , відповідно до кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк 70 днів надати позичальнику грошові кошти у сумі 4167 грн., а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 23.05.2024 та виконати інші зобов`язання у повному обсязі та на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.

У розділі 5 погоджений порядок укладення договору, спосіб ідентифікації та верифікації позичальника.

Відповідно до п. 5.1 цей кредитний договір укладається в електронній формі. в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній систем кредитодавця та доступний через веб-сайт кредитодавця https:finx.com.ua.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку, електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Також, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З урахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Із матеріалів справи вбачається, що договір про споживчий кредит №134273 від 14.03.2024 підписаний електронним підписом позичальника ОСОБА_1 , відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, електронний підпис e3f98faa.

Також електронним підписом ОСОБА_1 було підписано Додаток до договору про споживчий кредит №134273 від 14.03.2024, в якому визначено Графік платежів та паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено тип кредиту, сума ліміту, строк кредитування та відсоткова ставка, а також вказана орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) яка становить 8531,41 грн.

Таким чином, суд визнає, що 14.03.2024 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС»» було укладено договір про споживчий кредит №134273 від 14.03.2024 та погоджено усі його істотні умови, такі як суму позики, строк та порядок її надання, порядок повернення та плату за користування позиковими коштами.

Судом встановлено, що 12 вересня 2024 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» та ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» укладено договір факторингу №12092024, відповідно до п. 1.1. якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (Позики), плату за Позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту.

В подальшому відповідно до договору ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» відступило на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит №134273 від 14.03.2024.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Таким чином, на думку суду, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» наділено правом вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит №134273 від 14.03.2024.

Відповідно до умов договору №134273 від 14.03.2024 сума кредиту становить 4167 грн надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в наступному порядку: у розмірі 3000,24 грн на №рахунку/картки позичальника № НОМЕР_4 , у національній валюті, у розмірі 1166,76 шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5 індивідуальної частини. (п. 2.2.1 Договору)

Відповідно до п. 2.5. комісія за надання кредиту складає 1166,76 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 28 % від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п. 2.2.1 цієї індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено.

Загальний строк кредитування за цим договором складає 70 днів з 14.03.2024 по 23.05.2024.(п. 2.6)

Денна процентна ставка складає 1, 4962% день (п. 2.7.1)

З довідки № 3 вбачається, що 14.03.2024 було перераховано 3000, 24 грн на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_4 № транзакції . Таким чином кредитодавець виконав зобов`язання перед позивальником.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №134273 від 14.03.2024 заборгованість ОСОБА_2 становить 4221, 93 грн, яка складається з : 2487, 57 грн заборгованість за основною сумою боргу, 1434, 36 грн сума заборгованості за відсотками, 300 грн сума заборгованості за комісією.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Правові наслідки порушення зобов`язання регламентовані статтею 611 Цивільного кодексу України, відповідно до якої у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. У свою чергу частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що позивач надає підтвердження переказу коштів в сумі 3000, 24 грн, яка є не зрозумілою та суперечить умовам договору, оскільки відповідно до п. 2.2.1 Договору сума кредиту становить 4167 грн надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в наступному порядку: у розмірі 3000,24 грн на №рахунку/картки позичальника № НОМЕР_4 , у національній валюті, у розмірі 1166,76 шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5 індивідуальної частини. Відповідач, підписуючи даний договір, повністю погодилась із даними умовами. Відповідачем при підписанні кредитного договору не було висловлено жодних заперечень або зауважень щодо умов та порядку зарахування суми кредиту та списання заборгованості за комісією.

Щодо тверджень відповідача про те, що матеріали не містять жодних доказів перерахунку, то суд зазначає , що у постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 року №6-50цс16 наголошено на тому, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Отже, факт надання позичальнику грошових коштів первісним кредитором підтверджується сукупністю наявних у справі доказів, зокрема, самим кредитним договором, який є дійсним в силу статті 204 ЦК України.

Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Водночас, кредитний договір №134273 від 14.03.2024 відповідачем у судовому порядку не оспорювався. Також відповідач не оспорює факт отримання грошових коштів, а також не надає суду власних розрахунків та не спростовує надані позивачем розрахунки по кредитному договору.

Щодо доводів ОСОБА_2 у відзиві, що позивачем не надано виписки за картковим рахунком, суд вважає такі доводи безпідставними, оскільки позивач не є банківською установою, а тому позбавлений можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів і формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками. При цьому, відповідачем не надано виписки за рахунком на підтвердження обставин, зазначених у відзиві на позовну заяву на спростування позовних вимог, тобто що зазначений картковий рахунок, на який здійснювалося зарахування коштів, не належать відповідачці. Клопотання про витребування доказів належності вказаних карток іншій особі, а не відповідачу із банківської установи, відповідачка не заявляла.

Як вбачається з картки обліку виконання договору, наданої позивачем разом з додатковими поясненнями, відповідач ОСОБА_1 частково вносила суми на погашення заборгованості, що свідчить про факт отримання нею кредитних коштів відповідно до умов Договору про споживчий кредит №134273 від 14.03.2024.

Разом з тим, з Паспорту споживчого кредиту вбачається, що сторони погодили комісію за управління та обслуговування кредиту за стандартним (базовим) тарифом, в розмірі 100 грн, що нараховується за кожний період користування кредитом між датами здійснення чергового платежу згідно графіків платежів та підлягає сплаті позичальником за кожну дату чергового платежу, визначену графіком платежів, якщо позичальник не виконав/несвоєчасно виконав зобов`язання у попередню дату здійснення чергового платежу.

Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

При цьому, відповідно до частини 1 статті 11 вказаного Закону після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Умови договору, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року (справа № 496/3134/19) відступила від висновків, викладених у постановах ВС від 1 квітня 2020 року в справі № 583/3343/19 та від 15 березня 2021 року в справі № 361/392/20, та прийшла до висновку, що боржник за договором споживчого кредитування може один раз на місяць безоплатно отримувати від банку інформацію про стан кредитної заборгованості. Тому банк не має права передбачати в умовах договору щомісячну плату за такі послуги.

Велика Палата Верховного Суду констатувала, що Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Проаналізувавши норми законодавства, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше ніж один раз на місяць.

Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Врахувавши те, що в оспореному договорі встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата Верховного Суду вказала, що пункти договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено правомірності стягнення з відповідача передбаченої умовами договору комісії за обслуговування кредиту, оскільки з тексту позовної заяви взагалі не випливає і зміст вказаної послуги, і обґрунтованість встановлення плати за її надання відповідно до Закону України «Про споживче кредитування».

Таким чином суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовної вимоги про стягнення комісії за обслуговування кредиту в сумі 300 грн з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, суд дослідивши матеріали справи, відзив відповідача та письмові пояснення позивача, вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» частково обґрунтованими, отже з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за Договором про споживчий кредит №134273 від 14.03.2024 в сумі 3921,93 грн, що складається з: 2487, 57 грн сума заборгованості за основною сумою богу, 1434, 36 грн сума заборгованості за відсотками.

Щодо договору про споживчий кредит №8393016 (індивідуальна частина)

Судом встановлено, що 02.03.2024 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ «МІЛОАН» договір про споживчий кредит №8393016, відповідно до якого кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк 345 днів надати позичальнику грошові кошти у сумі 5000 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом відповідно до графіку платежів та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника.

У розділі 6 погоджений порядок укладення договору та спосіб ідентифікації, верифікації позичальника.

Відповідно до п. 6.1.цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку, електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Також, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З урахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Із матеріалів справи вбачається, що договір про споживчий кредит №8393016 від 02.03.2024 підписаний електронним підписом позичальника ОСОБА_1 , відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора №599508, що був надісланий на номер мобільного телефону ОСОБА_1 , про що свідчить п. 10 кредитного договору, в якому зазначені анкетні дані відповідача, відомості щодо її місця проживання, номер телефону.

Також електронним підписом ОСОБА_1 було підписано паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено тип кредиту, сума ліміту, строк кредитування та відсоткова ставка, а також вказана орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) яка становить 40237,50 грн.

Таким чином, суд визнає, що 02.03.2024 року між ОСОБА_1 та ТОВ «МІЛОАН» було укладено договір про споживчий кредит та погоджено усі його істотні умови, такі як суму позики, строк та порядок її надання, порядок повернення та плату за користування позиковими коштами.

Судом встановлено, що 30 липня 2024 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» та ТОВ «МІЛОАН» укладено договір факторингу №30072024/2, відповідно до п. 1.1. якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (Позики), плату за Позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту.

В подальшому відповідно до договору ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №8393016 від 02.03.2024.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Таким чином, на думку суду, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» наділено правом вимоги до відповідача за договором №8393016 від 02.03.2024.

Відповідно до умов договору №8393016 від 02.03.2024 кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк 345 днів надати позичальнику грошові кошти у сумі 5000 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом відповідно до графіку платежів та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.

Відповідно до п. 1.3. кредит надається строком на 345 днів. Дата надання кредиту: 02.03.2024.

Дата остаточного погашення кредиту 10.02.2025 (п.1.4)

Відповідно до п. 1.5 договору денна процентна ставка складає 2.04 %.

Комісія за надання кредиту 1150 грн., яка нараховується за ставкою 23 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. (п. 1.5.1 Договору)

У пункті 2.1 договору сторонами погоджено, що кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти

НОМЕР_6 розрахунку заборгованості за кредитним договором №8393016 від 02.03.2024 вбачається, заборгованість ОСОБА_2 становить 20652, 35 грн, яка складається з : 4897, 42 грн заборгованість за основною сумою боргу, 13602, 58 грн сума заборгованості за відсотками, 1050 грн сума заборгованості за комісією, 1102, 35 грн сума заборгованості за пенею.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Правові наслідки порушення зобов`язання регламентовані статтею 611 Цивільного кодексу України, відповідно до якої у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. У свою чергу частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому.

Щодо тверджень відповідача про те, що матеріали не містять жодних доказів перерахунку, то суд зазначає , що у постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 року №6-50цс16 наголошено на тому, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Отже, факт надання позичальнику грошових коштів первісним кредитором підтверджується сукупністю наявних у справі доказів, зокрема, самим кредитним договором, який є дійсним в силу статті 204 ЦК України.

Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Водночас, кредитний договір №8393016 від 02.03.2024 відповідачем у судовому порядку не оспорювався. Також відповідач не оспорює факт отримання грошових коштів, а також не надає суду власних розрахунків та не спростовує надані позивачем розрахунки по кредитному договору.

Щодо доводів ОСОБА_2 у відзиві, що позивачем не надано виписки за картковим рахунком, суд вважає такі доводи безпідставними, оскільки позивач не є банківською установою, а тому позбавлений можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів і формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками. При цьому, відповідачем не надано виписки за рахунком на підтвердження обставин, зазначених у відзиві на позовну заяву на спростування позовних вимог, тобто що зазначений картковий рахунок, на який здійснювалося зарахування коштів, не належать відповідачці. Клопотання про витребування доказів належності вказаних карток іншій особі, а не відповідачу із банківської установи, відповідачка не заявляла.

Разом з тим суд зазначає, що у п. 4.1. договору сторони Кредитного договору обумовили, що у разі прострочення позичальником зобов`язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або комісії та/або інших платежів згідно з умовами цього договору, позичальник починаючи з дня наступного за днем спливу дати платежу, вказаної в графіку платежів, зобов`язаний сплатити на користь товариства пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми невиконаного грошового зобов`язання, за кожен день прострочення. Пеня не можу бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу.

Частиною 1 ст.549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Водночас ч.1 ст.550 ЦК України встановлено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Проте Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-ІХ, серед іншого, внесено зміни до розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України та доповнено його пунктом 18 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».

Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:

1) у періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;

2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, договір про споживчий кредит, тобто договори, відповідно до яких позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем);

3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Тобто в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки звільнення від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) кредитних зобов`язань.

Аналогічний правовий висновок, щодо аналізу п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, викладений у постанові Верховного Суду від 12.06.2024 у справі № 910/10901/23, який, відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України, судом застосовується під час ухвалення судового рішення у подібній справі.

Згідно правового висновку, що викладений у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23), дія п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України розповсюджується на кредитний договір.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. В подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і не скасований на час розгляду судом цієї справи.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що хоч умовами Кредитного договору сторони і обумовили нарахування та сплату позичальником пені, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання, проте п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України позичальники, у період воєнного стану, звільняються від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання), в тому числі, і в кредитних зобов`язаннях.

У зв`язку із викладеним, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовної вимоги про стягнення неустойки в розмірі 1102,35 грн слід відмовити.

Суд дослідивши матеріали справи, відзив відповідача та письмові пояснення позивача, вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» є частково обґрунтованими, отже з відповідача на користь позивача належить стягнути Договором про споживчий кредит №8393016 від 02.03.2024 заборгованість у розмірі 19550 грн, що складається з : 4897, 42 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 13602,58 сума заборгованості за відсотками, 1050 грн сума заборгованості за комісією.

Щодо Договору про надання фінансового кредиту №01330-012024 від 04.01.2024

Судом встановлено, що 04.01.2024 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» договір про надання фінансового кредиту №0133-01/2024, відповідно до якого товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 8000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором.

У розділі 2 погоджений порядок укладення договору, зокрема укладання договору відбувається згідно Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 7.1 договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє протягом строку вказаного в п.1.2 цього договору.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку, електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Також, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З урахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Із матеріалів справи вбачається, що кредитний договір від 04.01.2024 № 01330-01/2024 підписаний електронним підписом позичальника ОСОБА_1 , відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону ОСОБА_1 , про що свідчить розділ 8 кредитного договору, в якому зазначені анкетні дані відповідача, відомості щодо її місця проживання, номер телефону, електронний підпис НОМЕР_7 .

Також електронним підписом ОСОБА_1 було підписано Додаток № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 01330-01/2024, в якому визначено Графік платежів та паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено тип кредиту, сума ліміту, строк кредитування та відсоткова ставка, а також вказана орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) яка становить 32000 грн.

Таким чином, суд визнає, що 04.01.2024 року між ОСОБА_1 та ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» було укладено договір про надання фінансового кредиту № 01330-01/2024 та погоджено усі його істотні умови, такі як суму позики, строк та порядок її надання, порядок повернення та плату за користування позиковими коштами.

Судом встановлено, що 19 вересня 2024 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» та ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» укладено договір факторингу №19092024, відповідно до п. 1.1. якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (Позики), плату за Позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту.

В подальшому відповідно до договору ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» відступило на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №01330-01/2024 від 04.01.2024.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Таким чином, на думку суду, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» наділено правом вимоги до відповідача за договором №01330-01/2024 від 04.01.2024.

Відповідно до умов договору №01330-01/2024 від 04.01.2024 товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 8000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором.

Відповідно до п. 1.2. кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту: 04.01.2024. Наданий кредит Клієнт зобов`язаний погасити в останній день вказаного строку кредитування. Дата погашення кредиту 02.05.2024.

За користування кредитом товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. Тип процентної ставки: фіксована. Процентна ставка становить 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.2 цього договору. (п.п.1.4- 1.4.1)

Пунктом 1.6 договору встановлено, що кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки №5168-18хх-хххх-8591 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №01330-01/2024 від 04.01.2024 заборгованість ОСОБА_2 становить 14500 грн, яка складається з : 8000 грн заборгованість за основною сумою боргу, 6500 грн сума заборгованості за відсотками.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Правові наслідки порушення зобов`язання регламентовані статтею 611 Цивільного кодексу України, відповідно до якої у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. У свою чергу частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому.

Суд розглянувши доводи відповідача про те, що процентна ставка в договорі суперечить чинному законодавству, зазначає наступне.

Згідно ст. 1056 -1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

При цьому відповідно до ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» у редакції, яка набрала чинності 24.12.2023, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Відповідно до ЗУ «Про споживче кредитування» Розділ 4 Прикінцеві та перехідні положення, частина 17 «Тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування» денна процентна ставка це загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 % (з визначенням розтермінування величини ставки протягом перехідного періоду після набрання законної сили цими положеннями).

Отже максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; (з 24.12.2023 до 22.04.2024 включно) - протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 включно до 20.08.2024 включно) - з 21.08.2024 включно та надалі 1%.

Відповідно до умов договору кредит у сумі 8000 грн надається строком на 120 днів з 04.01.2024 по 02.05.2024 року. Процентна ставка становить 2, 5 % в день та застосовується у межах строку кредиту.

Отже, відповідно до положень Закону України «Про споживче кредитування» за вказаним договором у період з 04.01.2024 по 22.04.2024 доцільно нараховувати процентну ставку в розмірі 2, 5% /день, далі з 23.04.2025 року по 02.05.2024 (дата погашення кредиту) нарахування процентної ставки має здійснюватися у розмірі 1,5% в день.

Суд, обрахувавши нарахування відсотків за вказаним кредитним договором, встановив, що позивач заявив до стягнення відповідну заборгованість по відсоткам у межах, що не перевищують визначені законодавством максимальні розміри нарахувань.

Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Водночас, кредитний договір №01330-01/2024 від 04.01.2024 відповідачем у судовому порядку не оспорювався. Також відповідач не оспорює факт отримання грошових коштів, а також не надає суду власних розрахунків та не спростовує надані позивачем розрахунки по кредитному договору.

Щодо доводів ОСОБА_2 у відзиві, що позивачем не надано виписки за картковим рахунком, суд вважає такі доводи безпідставними, оскільки позивач не є банківською установою, а тому позбавлений можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів і формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками. При цьому, відповідачем не надано виписки за рахунком на підтвердження обставин, зазначених у відзиві на позовну заяву на спростування позовних вимог, тобто що зазначений картковий рахунок, на який здійснювалося зарахування коштів, не належать відповідачці. Клопотання про витребування доказів належності вказаних карток іншій особі, а не відповідачу із банківської установи, відповідачка не заявляла.

Суд дослідивши матеріали справи, відзив відповідача та письмові пояснення позивача, вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» є обґрунтованими, отже з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту №01330-01/2024 від 04.01.2024 в сумі 14500 грн.

Щодо Договору про надання фінансового кредиту №20429-03/2024 від 13.03.2024

Судом встановлено, що 13.03.2024 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» договір про надання фінансового кредиту №20429-03/2024, відповідно до якого товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 3000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором.

У розділі 2 погоджений порядок укладення договору, зокрема укладання договору відбувається згідно Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 7.1 договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє протягом строку вказаного в п.1.2 цього договору.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку, електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Також, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З урахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Із матеріалів справи вбачається, що кредитний договір від 13.03.2024 № 20429-03/2024 підписаний електронним підписом позичальника ОСОБА_1 , відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону ОСОБА_1 , про що свідчить розділ 8 кредитного договору, в якому зазначені анкетні дані відповідача, відомості щодо її місця проживання, номер телефону, електронний підпис НОМЕР_8 .

Також електронним підписом ОСОБА_1 було підписано Додаток № 1 до договору про надання фінансового кредиту №20429-03/2024, в якому визначено Графік платежів та паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено тип кредиту, сума ліміту, строк кредитування та відсоткова ставка, а також вказана орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) яка становить 12000 грн.

Таким чином, суд визнає, що 13.03.2024 року між ОСОБА_1 та ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» було укладено договір про надання фінансового кредиту № 20429-03/2024 та погоджено усі його істотні умови, такі як суму позики, строк та порядок її надання, порядок повернення та плату за користування позиковими коштами.

Судом встановлено, що 19 вересня 2024 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» та ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» укладено договір факторингу №19092024, відповідно до п. 1.1. якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (Позики), плату за Позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту.

В подальшому відповідно до договору ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» відступило на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №20429-01/2024 від 13.03.2024.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Таким чином, на думку суду, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» наділено правом вимоги до відповідача за договором №20429-01/2024 від 13.03.2024.

Відповідно до умов договору №20429-01/2024 від 13.03.2024 товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 3000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором.

Відповідно до п. 1.2. кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту: 13.01.2024. Наданий кредит Клієнт зобов`язаний погасити в останній день вказаного строку кредитування. Дата погашення кредиту 10.07.2024.

За користування кредитом товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. Тип процентної ставки: фіксована. Процентна ставка становить 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.2 цього договору. (п.п.1.4- 1.4.1)

Пунктом 1.6 договору встановлено, що кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки №5168-18хх-хххх-8591 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №20429-01/2024 від 13.03.2024 заборгованість ОСОБА_2 становить 9050 грн, яка складається з : 3000 грн заборгованість за основною сумою боргу, 6050 грн сума заборгованості за відсотками.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Правові наслідки порушення зобов`язання регламентовані статтею 611 Цивільного кодексу України, відповідно до якої у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. У свою чергу частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому.

Суд розглянувши доводи відповідача про те, що процентна ставка в договорі суперечить чинному законодавству, зазначає наступне.

Згідно ст. 1056 -1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

При цьому відповідно до ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» у редакції, яка набрала чинності 24.12.2023, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Відповідно до ЗУ «Про споживче кредитування» Розділ 4 Прикінцеві та перехідні положення, частина 17 «Тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування» денна процентна ставка це загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 % (з визначенням розтермінування величини ставки протягом перехідного періоду після набрання законної сили цими положеннями).

Отже максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; (з 24.12.2023 до 22.04.2024 включно) - протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 включно до 20.08.2024 включно) - з 21.08.2024 включно та надалі 1%.

Відповідно до умов договору кредит у сумі 3000 грн надається строком на 120 днів з 13.03.2024 по 10.07.2024 року. Процентна ставка становить 2, 5 % в день та застосовується у межах строку кредиту.

Отже, відповідно до положень Закону України «Про споживче кредитування» за вказаним договором у період з 13.03.2024 по 22.04.2024 доцільно нараховувати процентну ставку в розмірі 2,5 % /день, далі з 23.04.2025 року по 10.07.2024 (дата погашення кредиту) нарахування процентної ставки має здійснюватися у розмірі 1,5% в день.

Суд, обрахувавши нарахування відсотків за вказаним кредитним договором, встановив, що позивач заявив до стягнення відповідну заборгованість по відсоткам у межах, що не перевищують визначені законодавством максимальні розміри нарахувань.

Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Водночас, кредитний договір №20429-01/2024 від 13.03.2024 відповідачем у судовому порядку не оспорювався. Також відповідач не оспорює факт отримання грошових коштів, а також не надає суду власних розрахунків та не спростовує надані позивачем розрахунки по кредитному договору.

Щодо доводів ОСОБА_2 у відзиві, що позивачем не надано виписки за картковим рахунком, суд вважає такі доводи безпідставними, оскільки позивач не є банківською установою, а тому позбавлений можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів і формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками. При цьому, відповідачем не надано виписки за рахунком на підтвердження обставин, зазначених у відзиві на позовну заяву на спростування позовних вимог, тобто що зазначений картковий рахунок, на який здійснювалося зарахування коштів, не належать відповідачці. Клопотання про витребування доказів належності вказаних карток іншій особі, а не відповідачу із банківської установи, відповідачка не заявляла.

Суд дослідивши матеріали справи, відзив відповідача та письмові пояснення позивача, вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» є обґрунтованими, отже з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту №20429-01/2024 від 13.03.2024 в сумі 9050 грн.

IV. Розподіл судових витрат.

Позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Із досліджених судом матеріалів позовної заяви вбачається, що витрати позивача по сплаті судового збору складають 3028 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №86360 від 22.10.2024.

Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд визнав позовні вимоги позивача про стягнення із відповідача заборгованості за кредитними договорами обґрунтованими і задовольнив їх частково на суму 65021, 93 грн, що складає 97,88 % від ціни позову, тому із відповідача на користь позивача, керуючись ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір в сумі 2963,80 грн, тобто 97,88 % від розміру сплаченого позивачем судового збору. (3028 х 97, 88%)

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» до відповідача ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково в загальному розмірі 65021, 93 гривні. Крім того, із відповідача на користь позивача слід стягнути 2963, 80 грн - судового збору, що визначений пропорційно розміру задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 76, 81, 141, 259, 263, 265, 268, 273, 274, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (, місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, реквізити IBAN № НОМЕР_2 АТ «ТАСкомбанк») суму заборгованості :

за Кредитним договором №24862-01/2024 в розмірі 18000 грн., з яких:

??-9000.00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

??-9000.00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

за Кредитним договором №134273 в розмірі 3921,93 грн., з яких:

??-2487,57 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

??-1434,36 грн. - сума заборгованості за відсотками.

за Кредитним договором 8393016 в розмірі 19550 грн., з яких:

??-4897,42 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

??-13602,58 грн. - сума заборгованості за відсотками;

- 1050 грн. заборгованість за комісією за надання кредиту.

за Кредитним договором №01330-01/2024 в розмірі 14500 грн., з яких:

??-8000.00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

??-6500 грн. - сума заборгованості за відсотками.

за Кредитним договором №20429-03/2024 в розмірі 9050 грн., з яких:

??- 3000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

??- 6050 грн. сума заборгованості за відсотками.

разом стягнути заборгованість за договорами у загальному розмірі 65021 (шістдесят п`ять тисяч двадцять одну) гривню 93 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (, місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30) понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2963 (дві тисячі шістдесят три) гривні 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 15 липня 2025 року.

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (, місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30);

Відповідач: ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Суддя О.В. Душин