Суддя Зайцева М. С.
Справа № 644/1988/25
Провадження № 2/644/2239/25
11.07.2025

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2025 року Індустріальний районний суду м. Харкова у складі:

головуючого Зайцевої М.С.,

за участі секретаря судового засідання Селіхової А.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ набутого за час шлюбу майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати спільним майном подружжя автомобіль Ford Escape, 2015 р.в., номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , зареєстрований на ім`я відповідача; припинити право спільної сумісної власності позивача та відповідача на автомобіль Ford Escape, 2015 р.в., номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , зареєстрований на ім`я відповідача; виділити автомобіль Ford Escape, 2015 р.в., номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , у власність відповідача і стягнути з нього на користь позивача грошову компенсацію у сумі 226 973,1 грн. Судові витрати покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з відповідачем позивач знаходився у шлюбі зареєстрованому 30 листопада 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №189. 20.01.2025 року рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, справа № 644/11095/24, провадження № 2/644/889/25 позов про розірвання шлюбу задоволено повністю. Прізвище відповідача з моменту набрання законної сили рішення про розірвання шлюбу " ОСОБА_5 ". У період сумісного проживання, перебуваючи в шлюбі, відповідачу в особисту власність передано автомобіль Ford Escape, 2015 р.в., номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , який офіційно оформлений на відповідача у державній реєстраційній установі. Вказаний автомобіль згідно договору фінансового лізингу від 17.03.2021 року, де лізингоодержувач позивач ОСОБА_3 набував у власність вказаний автомобіль за ціною 301000 грн. станом на 17.03.2021 р. (НБУ встановлено такі валютні курси: долар США (USD) 27,6525 грн.) Шляхом арифметичного розрахунку ціна автомобіля становила на 17.03.2021р. 301000:27,65=10886 доларів США, що за курсом 25.02.2025р. НБУ 840USD1Долар США 41,7015, тобто станом на 25.02.2025р. ціна автомобіля становить 10886*41,75= 453 946 грн. Цей розрахунок не включає відсотки за вказаним фінансовим лізинговим договором, які сплатив позивач. Відповідач не надає позивачу документів, що підтверджують право власності на вищезазначений автомобіль, не зважаючи на те, що позивач особисто виплатив всю суму та відсотки на придбання вказаного автомобіля. Автомобілем користується відповідач, щоб поділити це майно, треба виділити його відповідачеві з визнанням за нею права власності на цей автомобіль і стягнути на користь позивача 1/2 вартості автомобіля, одержати таку компенсацію позивач погодився та у зв`язку з викладеним звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 11.03.2025 року відкрито провадження у даній справі, призначено підготовче судове засідання.

03.04.2025 року відповідач в особі представника ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив у задоволенні позовних вимог відмовити частково. Позовні вимоги в частині визнання спільного майна подружжя автомобіля Ford Escape 2015 р.в., номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , 2015 року виготовлення, припинення права спільної сумісної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на даний автомобіль, виділення автомобіля Ford Escape 2015 р.в., номер кузова (шасі) НОМЕР_2 у власність ОСОБА_6 і стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 грошової компенсації 1/2 частини вартості вищезазначеного автомобіля - визнають. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 грошової компенсації 1/2 частини вартості вищезазначеного автомобіля шляхом арифметичного розрахунку станом на 25.02.2025 р. згідно договору фінансового лізингу від 17.03.2021 р. в розмірі 226 973,10 грн., просять відмовити. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію частини ринкової вартості автомобіля Ford Escape 2015 р.в. номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , 2015 року виготовлення в розмірі - 158 923,16 грн. (сто п`ятдесят вісім тисяч дев`ятсот двадцять три грн. 16 коп.). Стягнути з позивача на користь відповідача всі понесені судові витрати.

В обґрунтування поданого відзиву зазначає наступне. Відповідачка визнає позовні вимоги в частині визнання спільного майна подружжя автомобіль Ford Escape 2015 р.в. номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , припинення права спільної сумісної власності позивача та відповідача на даний автомобіль, виділення автомобіля Ford Escape 2015 р.в. номер кузова (шасі) НОМЕР_1 у власність відповідача і стягнення з неї на користь позивача грошової компенсації 1/2 частини вартості вищезазначеного автомобіля. Що стосується позовної вимоги в частині стягнення з відповідачки на користь позивача грошової компенсації частини вартості вищезазначеного автомобіля шляхом арифметичного розрахунку станом на 25.02.2025 р. згідно договору фінансового лізингу від 17.03.2021 р. в розмірі 226 973,10 грн. - підлягає відхиленню сума та розрахунок компенсації. Як зазначає позивач та не заперечує відповідач у період сумісного проживання, перебуваючи в шлюбі, відповідачу в особисту власність передано автомобіль Ford Escape 2015 р.в. номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , який офіційно оформлений на відповідачку у державній реєстраційній установі. Відповідачка вимушена була продати вищезазначений транспортний засіб своєму знайомому, так як перебувала в скрутному становищі, а позивач матеріальної допомоги їй та неповнолітній доньці вже не надавав. Фактична вартість автомобіля була нижче ринкової вартості на аналогічні автомобілі. Кошти відповідачці були потрібні терміново та вона продала автомобіль за 280 000 грн. Крім того, дані кошти використовувалися та використовуються на фізичний розвиток доньки ОСОБА_7 (відвідування секцій боксу), а також на додаткові заняття з англійської та іспанської мови, математики та історії. 20.01.2025 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова по справі 644/11095/24 розірвано шлюб. Після розірвання шлюбу ОСОБА_6 залишила дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 ». На підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04.03.2025 по справі № 644/230/25 з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти на дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 13.01.2025 до досягненню дитиною повноліття. До теперішнього часу позивач не надає матеріальну допомогу та не сплачує аліменти на доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. 20.03.2025 між ОСОБА_8 та ФО-П ОСОБА_9 укладено договір № 21/25 з надання послуг транспортно-товарознавчого дослідження від 20.03.2025 щодо визначення ринкової вартості автомобіля Ford Escape 2015 , номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , 2015 року виготовлення, станом на дату дослідження. Згідно акту прийому-передачі робіт від 02.04.2025 по договору № 21/25 від 20.03.2025 вартість робіт з транспортно-товарознавчого дослідження становить 3 000 грн.. Згідно висновку експерта № 00525 за результатами транспортної товарознавчого слідження для подання до суду від 02.04.2025 року ринкова вартість автомобіля Ford Escape 2015 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , 2015 року виготовлення, станом на дату дослідження складає 317846,23 грн. (триста сімнадцять тисяч вісімсот сорок шість грн. 23 коп.). Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки на користь позивача грошової компенсації частини вартості вищезазначеного автомобіля шляхом арифметичного розрахунку становлять 317 846,23 грн. (ринкова вартість) : 2 (частини вартості) = 158 923,16 грн. (грошова компенсація позивача).

Ухвалою суду від 11.06.2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача визнав позов частково, заперечував проти визначеного позивачем розміру грошової компенсації частини вартості спірного автомобіля.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

ОСОБА_3 та ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.11.2007 року до 20.01.2025 року, шлюб зареєстрований 30.11.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 189, розірвано на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20.01.2025 року справа № 644/11095/24. Після розірвання шлюбу ОСОБА_6 повернуто дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 ».

17.03.2021 року між акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладений договір фінансового лізингу, предметом якого є автомобіль Ford Escape 2015 , номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , вартістю 301000 грн.

Сторонами у справі визнано та не підлягає доказуванню факт реєстрації спірного автомобіля за відповідачкою та те, що спірний автомобіль є спільним майном подружжя.

Відповідачка у відзиві на позовну заяву вказала про відчуження спірного автомобіля 29.11.2024 року через потребу у грошових коштах.

Згідно висновку експерта № 00525 за результатами товарознавчого дослідження від 02.04.2025 року, складеного за заявою ОСОБА_8 від 20.03.2025 року на підставі договору укладеного між ФОП ОСОБА_9 та ОСОБА_8 № 21/25 від 20.03.2025 року, ринкова вартість автомобіля Ford Escape, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер кузову НОМЕР_1 , 2015 року виготовлення, станом на дату дослідження (02.04.2025 року) складає 317846,23 грн.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 Сімейного кодексу України (далі - СК України)).

Відповідно до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплене у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)).

Відповідно до частин першої, другої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або в позасудовому порядку.

Згідно з частинами першою, другою статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Стаття 60 СК України містить норму про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі у судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Отже, на майно, набуте за час шлюбу, поширюється презумпція права спільної сумісної власності подружжя, а визнання такого майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка потребує доведення.

Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач, є підставою для відмови у позові, а в разі, якщо на тому наполягає відповідач, - для відхилення його заперечень проти позову. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційний суд не встановив, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Суть поділу майна полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При ухваленні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, в зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням переліку об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення вартості.

Згідно з частинами другою і третьою статті 372 ЦК України в разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Вирішуючи спори між подружжям про поділ майна, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

У постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 711/2302/18 викладений загальний правовий висновок про те, що статтями 60, 70 СК України, статтею 368 ЦК України передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява одного з подружжя про те, що річ була куплена на її особисті кошти, не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною. Таким чином, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Обставину щодо продажу автомобіля Ford Escape, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер кузову НОМЕР_1 , 2015 року виготовлення, сторони у справі не заперечують.

Сторони правочинів повинні діяти добросовісно, й у випадку порушення цього обов`язку вони позбавляються захисту (стаття 13 ЦК України).

Відчуження одним із подружжя спільного майна за ціною, нижчою за ринкову вартість цього майна, без згоди на таку вартість іншого з подружжя є порушенням права цього подружжя на мирне володіння своїм майном та отримання за нього справедливої ціни, а також є проявом недобросовісності відчужувача, що позбавляє іншого з подружжя права на виплату компенсації на майно.

У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи.

Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції іншому з подружжя (співвласнику) у зв`язку з припиненням його права на спільне майно. При цьому вартість майна, що підлягає поділу, у разі недосягнення згоди між подружжям визначається на час розгляду справи, а не на час продажу майна одним із подружжя проти волі іншого.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18).

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а в разі недосягнення згоди - з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли під час розгляду вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19 вказувала, що з метою захисту порушеного права власності одного з подружжя при відчуженні іншим з подружжя спільного майна без отримання відповідної згоди, визначаючи розмір грошової компенсації частини вартості спірного майна, стягненню у вигляді компенсації підлягає дійсна (ринкова) вартість відчуженого майна або ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи.

Визначаючи розмір грошової компенсації вартості транспортного засобу, суд керувався визначеною висновком експерта № 00525 за результатами товарознавчого дослідження від 02.04.2025 року, ринковою вартістю автомобіля Ford Escape, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер кузову НОМЕР_1 , 2015 року виготовлення, станом на дату дослідження (02.04.2025 року, тобто на час розгляду справи), яка складає 317846,23 грн.

Доводи представника позивача про відсутність відомостей у висновку експерта про власника майна та про те, що експерт не попереджався про кримінальну відповідальність, суд відхиляє, оскільки у вказаному висновку міститься підпис експерта Ковтун М.Є. про обізнаність про кримінальну відповідальність (ст.384 КК України) за завідомо неправдивий висновок, а відсутність відомостей про власника спірного автомобіля не спростовує висновків експерта щодо ринкової вартості транспортного засобу на час проведення дослідження.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про те, що сторони придбали спірний автомобіль за час шлюбу і це майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя незалежно від того, що автомобіль був оформлений на ОСОБА_4 .

З огляду на те що ОСОБА_4 відчужила спільне рухоме майно - автомобіль марки Ford Escape, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер кузову НОМЕР_1 , 2015 року виготовлення, суд дійшов висновку, що виділити автомобіль одному з подружжя неможливо, проте для забезпечення рівності часток кожного із подружжя у спільному майні необхідно стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію в сумі 158923,16 грн.

Таким чином, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про поділ набутого під час шлюбу майна.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно квитанції про сплату № 1220-6058-3641-7464 від 26.02.2025 року позивачем ОСОБА_3 сплачений судовий збір у розмірі 1815,78 грн.

З урахуванням того, що суд задовольняє частково позовні вимоги ОСОБА_3 , суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1271 грн.

Керуючись ст.ст. 9, 12, 13, 81, 89, 211, 223, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ набутого за час шлюбу майна, - задовольнити частково.

Визнати спільним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 автомобіль Ford Escape, 2015 р.в., номер кузова (шасі) НОМЕР_1 .

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на автомобіль Ford Escape, 2015 р.в., номер кузова (шасі) НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію частини автомобіля Ford Escape, 2015 р.в., номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , у сумі 158923,16 грн. (сто п`ятдесят вісім тисяч дев`ятсот двадцять три гривні шістнадцять копійок).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1271 грн. (одна тисяча двісті сімдесят одна гривня).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 .

Головуючий: