Справа № 211/7373/24
Провадження № 2/211/3149/25
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

15 липня 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ткаченко С.В.,

за участю секретаря судового засідання Бірж Д.В.,

у відсутність учасників процесу,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 та просить стягнути заборгованість за укладеним з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитним договором № 601794065 від 27.02.2020, у сумі 38360,00 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором. В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що 27 лютого 2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою було укладено кредитний договір № 601794065, згідно якого банком надано грошові кошти (кредит) в сумі 15000,00 грн. Однак умови договору належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка складається з 15000,00 грн. заборгованість за кредитом; 23360,00 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. 28 листопада 2018 року відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 601794065 від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» за договором факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року та який додатковими угодами неодноразово продовжувався, останній раз до 31 грудня 2024 року. 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 601794065 за договором факторингу № 05/0820-01 строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року та який додатковими угодами неодноразово продовжувався, останній раз до 30 грудня 2024 року. 28 жовтня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем було укладено договір факторингу № 28/10/24/У, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором 601794065 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача. Тому оскільки умови кредитного договору відповідачем виконувались неналежним чином, кредит та відсотки у встановлені договором строки не сплачені, з метою захисту прав нового кредитора, позивач просить задовольнити вимоги.

Ухвалою суду від 02 грудня 2024 року прийнято до провадження позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Заочним рішенням суду від 06 лютого 2025 року позов задоволено повністю.

Ухвалою суду від 06 червня 2025 року скасовано заочне рішення за заявою відповідача.

Представник позивача до суду не з`явився, у позовній заяві просили про розгляд справи за відсутності представника позивача, на позовних вимогах наполягають.

У додаткових поясненнях представник позивача Тараненко А.І. зазначив про нарахування відсотків відповідно до дисконтної ставки в період з 27.02.2020 по 01.04.2020 та за базовою ставкою у період з 06.09.2021 по 13.09.2021, при чому нарахування не закінчується після спливу строку кредиту відповідно до пункту 4.2 погодженого сторонами умовами кредитного договору, підписаного відповідачкою без заперечень та застережень. Нарахування відсотків здійснювалося первісним кредитором, ні ТОВ «Онлайн Фінанс» ні ТОВ «Юніт Капітал» нарахувань за процентами не проводилось. Нарахування проводилось лише за період з 27.02.2020 по 16.06.2020 згідно письмових доказів у справі. Зазначено щодо правомірності укладеного договору факторингу, тому наполягає на задоволенні вимог.

Відповідач ОСОБА_1 до суду не з`явилася, її представник, адвокат Чухонцева Д.В. звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності та відсутності ОСОБА_1 . У задоволенні позовних вимог просить відмовити з огляду, що строк кредитування за спірним кредитним договором складав 30 днів, а тому нарахування процентів поза межами строку кредитування є порушенням норм чинного законодавства. Крім того кредитний договір № 601794065 що був укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 27.02.2020 року, був укладений пізніше ніж було укладено договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», а тому ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» не мали права на подальше відступлення права вимоги, якою вони не володіли. Також розмір понесених позивачем витрат на правову допомогу є неспівмірним із складністю справи, тому підлягає зменшенню до 1000,0 грн.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (стаття 1050 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами, 27 лютого 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено договір № 601794065, відповідно до розділу 1 якого Товариство зобов`язалось надати позичальнику кредит без конкретної споживчої мети на суму 15 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п. 1.3, п. 1.4 або п. 1.5 цього договору.

Кредит надається (договір укладається) строком на 30 календарних днів від дати отримання кредиту позичальником.

Нарахування та сплата процентів погоджена сторонами у пунктах 1.3-1.5 кредитного договору: у межах строку кредитування у розмірі 0,66 відсотків від суми кредиту за кожен день користування кредитом, у випадку понад строк кредитування базова процентна ставка 1,70% від суми кредиту за кожен день користування кредитом.

У якості доказів факту укладення кредитного договору позивачем надано до суду копії договору , заявки на отримання грошових коштів в кредит від 27.02.2020, довідки щодо дій позичальника і системі, графік розрахунків, довідку АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування коштів.

Кредитодавець виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу кредитні кошти згідно умов кредитного договору.

Згідно частини першої статті 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 року у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини першоїстатті 517ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).

28 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, згідно якого до останнього 11 червня 2020 року за додатковими угодами перейшло право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками, в тому числі й за кредитним договором № 601794065 від 27.02.2020, що підтверджується наданою позивачем відповідною довідкою.

05серпня 2020року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, TOB «ФК «Онлайн Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором № 601794065 від 27.02.2020.

28 жовтня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 28/10/24, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором № 601794065 від 27.02.2020 до відповідача.

Указані договори недійсними чи нікчемними в судовому порядку не визнавалися, тому суд відхиляє доводи сторони відповідача в цій частині.

Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за укладеним договором, відповідач ОСОБА_1 має заборгованість за тілом кредиту в розмірі 15 000,00 грн.

Разом з тим, суд погоджується з доводами сторони відповідача в частині стягнення відсотків з таких підстав.

Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» заборгованість ОСОБА_1 за договором № 601794065 від 27 лютого 2020 року становить: тіло кредиту 15 000,00 грн, прострочені відсотки 22085,00 грн. З вказаного розрахунку убачається, що проценти нараховані за період з 27 лютого 2020 року по 11 червня 2020 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон Плюс», заборгованість ОСОБА_1 за договором № 601794065 від 27 лютого 2020 року складається із тіла кредиту 15 000 грн, простроченіх відсотків 23360,00 грн. З вказаного розрахунку убачається, що проценти нараховані за період з 11 червня 2020 року по 16 червня 2023 року.

Оновленого графіку розрахунків на період продовження строку надання кредиту, з відповідним коригуванням терміну платежу, та доказів відображення такої інформації в особистому кабінеті позичальника, матеріали справи не містять.

Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною другою статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Ураховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року по справі №910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за "користування кредитом", так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя).

Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Оскільки за умовами кредитного договору № 601794065 від 27 лютого 2020 року позичальник ОСОБА_1 зобов`язалася повернути надану позику у повному обсязі, а відтак, позивач, відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України, має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування.

За умовами договору № 601794065 від 27 лютого 2020 року кредит відповідачці надано строком на 30 днів. Доказів продовження строку надання кредиту, у порядку визначеному договором, матеріали справи не містять. З розрахунків заборгованості, виконаних ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», вбачається, що розрахунок відсотків за договором № 601794065 від 27 лютого 2020 року проведений поза межами визначеного договором строку кредитування.

Зважаючи на те, що після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором № 601794065 від 27 лютого 2020 року проценти, сума процентів за користування кредитними коштами за кредитним договором у межах погодженого сторонами строку кредитування становить 2 970,00 грн. виходячи із розрахунку 15 000,00 грн. сума боргу * 30 днів строк кредитування * 0,66% погоджена пунктом 1.3 відсоткова ставка, які й підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

Ураховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2422,40 грн. сплачений при подачі позову до суду, який суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати частково пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 1134,79 грн., виходячи із наступного: 17 970,00 грн. (сума боргу, задоволена судом) * 2 422,40 грн. (сума сплаченого судового збору) / 38 360,00 грн. (сума боргу, заявлена до стягнення) = 1 134,79 грн.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 141ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

У частині третій статті 12 та частині першій статті 81ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У частині восьмій статті 141ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді позивачем надано договір про надання правової допомоги № від 30.10.2024 року, додаткову угоду № 7 до Договору про надання правової допомоги № від 30.10.2024 року, протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правової допомоги , акт прийому - передачі наданих послуг, відповідно до якого правова допомога адвоката в розмірі 6000,00 полягала в складанні позовної заяви (4 години) та в вивченні матеріалів справи про стягнення заборгованості за кредитним договором (2 години)

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 141ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ураховуючи часткове задоволення позову та обґрунтоване клопотання сторони відповідача про зменшення судових витрат, задоволенню підлягає понесена сума витрат на правничу допомогу в розмірі 2 000,00 грн.

Керуючись статями 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» про стягнення заборгованості за кредитним договором частково.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Рогнідинська, буд. 4, літера А, офіс 10) заборгованість за укладеним з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитним договором № 601794065 від 27.02.2020 у сумі 17 970 (сімнадцять тисяч дев`ятсот сімдесят) гривень 00 коп., з яких: 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 коп. заборгованість по кредиту; 2 970 (дві тисячі дев`ятсот сімдесят) гривень 00 коп. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору суму 1 134 (одна тисяча сто тридцять чотири) гривні 79 коп. та витрат на правничу допомогу в сумі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 коп.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя: С. В. Ткаченко